OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ratera (estri)

* Per a altres significats, vegeu «Ratera».
Una ratera és un tipus especialitzat de parany dissenyada principalment per a la captura de ratolins, però també es pot usar per atrapar altres animals petits. Les rateres són generalment posades a l'interior, en llocs on hi ha una sospita d'infestació de rosegadors. Hi ha diversos tipus de trampes per a ratolins, cadascun amb els seus propis avantatges i desavantatges. Algunes rateres estan dissenyades per a la captura de diverses espècies d'animals, com rates, esquirols, i altres petits rosegadors.

## Dissenys de la ratera
### Ratera de barra de ressort

La primera ratera de Barra de ressort va ser inventada per William C. Hooker d'Abingdon (Illinois), qui va rebre la patent número 528.671 als EUA pel seu disseny el 1894.
El tipus tradicional va ser inventat per Hiram Stevens Maxim. Es tracta d'un senzill dispositiu amb una gran barra de ressort, i que té un ganxo on es posa formatge, com a esquer. Altres aliments com la civada, xocolata, pa, carn, mantega i mantega de cacauet també són eficaços. La barra de ressort es tanca ràpidament i amb molta força quan, normalment un ratolí o una rata, toca el ganxo. La força és tal, que el coll del ratolí es trencarà (també en pot trencar les costelles o el crani). Les rates, en ser més grans, poden escapar de les rateres, de manera que s'hi ha de fer servir una trampa igual, però més gran.

### Boca ratera

Aquesta lleugera ratera consisteix en un conjunt de mordasses de plàstic operat per un ressort en espiral i mecanisme d'activació a l'interior de la trampa, on es col·loca l'esquer. El disparador tanca les mandíbules, les quals poden matar a molts rosegadors.

### Ratera elèctrica

Aquest tipus de trampa per a ratolins, més modern, proporciona una descàrrega letal d'electricitat quan el rosegador fa contacte amb dos elèctrodes situats a l'entrada, o entre l'entrada i l'esquer. Els elèctrodes es troben aïllats en una caixa de plàstic per evitar lesions als éssers humans i animals domèstics. Poden ser dissenyats per a ús domèstic.

### Ratera de Ratolins vius

Altres rateres són les que capturen ratolins vius, perquè puguin ser alliberats al medi silvestre. És convenient d'alliberar-los ràpidament, perquè podrien morir d'estrès o de deshidratació. La supervivència després de l'alliberament tampoc no està garantida, ja que els ratolins tendiran a buscar assentaments humans, on podrien trobar-se amb rateres letals o poden ser menjats pels depredadors.

## Alternatives

Molts, en lloc d'usar rateres, usen verí per a rates que generalment es barreja amb menjar i es deixa damunt d'un paper. S'ha de tenir molta cura en usar aquests productes per causa de llur toxicitat, i són un perill inherent per a nens i mascotes.

## Vegeu també

* Control de plagues
* Nansa (pesca)

## Referències

* ↑ New York State Library. Select Highlights of the NYSL US Patent Collection (en anglès), 1 de maig de 2009 [Consulta: 19 agost 2009].
* ↑ Patent de la parany de William C. Hooker a Google.
* ↑ Vegeu: Ratera (estri) a l'USPTO (anglès) i Ratera (estri) a l'USPTO (anglès)

## Enllaços externs

* Guia per a captura de Ratolins (anglès)
# Roca Foradada de Can Planes

La Roca Foradada de Can Planes o la Pedra del Marxant es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a la Roca del Vallès (el Vallès Oriental).
També la hi coneix com la Pedra del Marxant perquè un traginer que feia la ruta entre Argentona i la Roca del Vallès per vendre les seues mercaderies, hi sojornava quan se li feia de nit pel camí. És la més petita de totes les roques foradades del Parc: 2,70 x 1,70 x 3,20 metres. La seua construcció i utilització (probablement, com a lloc d'enterrament) se situa cap al final de la Prehistòria, entre els anys 2200 i 1800 aC. A diferència de les altres tres roques foradades del Parc, aquesta té el forat en forma de cova i completament arran de terra. No hi ha constància de cap documentació sobre possibles excavacions i material arqueològic.
És ubicat a la Roca del Vallès: situats al Dolmen de Can Planes, continuem pujant 760 metres sense deixar la pista principal fins a trobar a la dreta una impressionant formació rocallosa un xic amagada per la vegetació. Al costat d'aquestes roques surt un corriol ben marcat que mena a la roca foradada, a uns 40 metres dins del bosc. Coordenades: x=445173 y=4603773 z=277.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 35.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* La Mirada de l'Òliba (català)
# Arbre de la vida (mitema)

L'arbre de la vida és un mitema per a explicar la unitat de tota la vida. Present en moltes tradicions, es parla d'un arbre que és el punt central i eix del món. Estableix la unió entre el cel i la terra: les seves arrels arriben a l'infern i les seves branques s'estenen cap al cel. En la majoria de cultures és un arbre que dona fruits que atorguen la immortalitat o vida eterna (com expliquen els relats de Gilgamesh o les 1001 nits), ja que l'arbre simbolitza la totalitat de la vida existent.
* Antic Egipte: un arbre connectava l'inframon amb el món humà. Aquest motiu també es troba en la mitologia indoeuropea primitiva i en els cultes mesoamericans.
* Assíria: pel que sembla, l'arbre de la vida va ser un símbol religiós important.
* Bíblia: és un dels arbres del paradís terrenal, junt al de la ciència o del bé i del mal. Els seus fruits atorgaven la immortalitat, però Adam i Eva van ser expulsats del paradís abans de menjar-los per haver tastat les pomes de l'altre arbre, temptats per la serp.
* Càbala: és un símbol per a representar gràficament les sefirot o emanacions divines, de manera que simbolitza tota la creació.
* Antiga Grècia: Hèracles roba les pomes d'or de l'arbre de la vida en l'anomenat Jardí de les Hespèrides.
* Mitologia mesoamericana: era el símbol de la Via Làctia.
* Mitologia nòrdica: assimila l'arbre de la vida a Yggdrasil.
* Urartu: l'arbre es troba a les fortaleses d'Urartu com a amulet de protecció.
* Xina: l'arbre de la vida produeix un préssec cada 3.000 anys, que atorga la vida eterna i està guardat per un drac (un altre símbol d'immortalitat).
El terme "arbre de la vida" fou adoptat per Charles Darwin per explicar l'evolució de les diferents espècies (de manera que n'hi ha famílies i branques, per exemple), però té un origen mitològic. Diversos arbres reals han rebut aquest nom en homenatge al símbol. La popularitat del símbol, l'ha fet aparèixer en diverses obres de ficció, com les Cròniques de Narnia o les de l'univers Warcraft.

## Bibliografia

* Companys, Isabel; Montardit, Núria. «La presència del pintor Ferrer Bassa a terres tarragonines». A: Recull Miquel Melendres i Rué : (1905-1974). Tarragona: Estació de Recerca Bibliogràfica i Documental "Margalló del Balcó", 1995, pàg. 69. ISBN 849204571x [Consulta: 4 agost 2013].
* Peretó, Juli G. Tan bell i sempre esponerós: realitat i metàfora de l'arbre de la vida : discurs de recepció de Juli Peretó i Magraner com a membre numerari de la Secció de Ciències biològiques, llegit el 13 de novembre de 2000.. 1a edició. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, Secció de Ciències Biològiques, 2000, pp. 8-9. ISBN 9788472835436 [Consulta: 5 agost 2013].
# Asphodeline lutea

Asphodeline lutea, coneguda popularment com a Albó groc, és una espècie de planta perenne de la família de les asfodelàcies, subfamília de les asfodelòidies, que es distribueix per l'est de la Regió Mediterrània i pel nord d'Àfrica. És una herbàcia que es troba sobre sòls drenats essent pròpia de llocs rocosos i pedregosos. Molt cultivada pel seu port erecte que dona verticalitat a l'arquitectura dels jardins. És fàcil de fer créixer i de cultivar. Accepta espais assoleiats o parcialment obacs. Les seves fulles són d'un color verd balu (glauc) i les flors són de color groc.

## Orígens

Asphodeline lutea és originària d'Alemanya, Àustria, Itàlia i del Mediterrani oriental, on floreixen en prats assolellats i secs. Va ser introduïda al Jardí Botànic de la Universitat d'Oxford en 1648, tot i que no va ser utilitzada típicament com a herba medicinal. Pot haver estat cultivada pel seu valor ornamental, però: com l'espècie va ser introduïda des del Mediterrani Oriental no hauria estat ben reconeguda en 1648. Ni a l'herbolari John Gerard ni a l'apotecari John Parkinson - tots dos tenien un considerable coneixement sobre les plantes medicinals, se li va ocórrer cap ús per aquesta planta.

## Taxonomia

Asphodeline lutea va ser descrita per Reichenbach, Heinrich Gottlieb Ludwig i publicada a Flora Germanica Excursoria 1830. (Fl. Germ. Excurs.).

### Etimologia

* Asphodeline: el nom d'origen grec "asphodelus", molt vinculat durant l'Antiga Grècia a la mort i al submón, ja que era plantada en tombes i cementiris.
* lutea: epítet llatí que significa "marginat".

## Referències

* ↑ «Asphodeline lutea» a EOL. Data consulta: 10 de febrer de 2014.
* ↑ «Asphodeline lutea». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ marginatus a Epítetos Botánicos.

## Enllaços externs

* Kew Plant List
* IPNI Listing
# Auguste Baron

Auguste Baron (París, 12 d'abril de 1855 - Neuilly-sur-Seine, 31 de maig de 1938) enginyer, músic, inventor, pioner francès del cinema sonor.

## Biografia

El seu pare que era catedràtic de frenologia i fisonomia al Museu d'Història natural, es va ocupar de la formació científica de l'August. Va estudiar a l'escola "Saint Louis" i a l'escola d'Arts i Oficis. El 1869 va començar els estudis de fotografia, que va interrompre per la guerra franco-alemanya i el setge de París de 1870. Acabada la guerra va seguir amb els estudis de Belles Arts i també de química, botànica i anatomia.
Abans de dedicar-se a la fotografia, i a les innovacions tecnològiques va treballar en diferents activitats, des de dibuixant a la revista "Le Monde Ilustré", electricista al Casino de París, fins a fer de músic en diverses sales d'espectacles. El 1877 va entrar a treballar a l'empresa Desjardin especialitzada en heliogravats pel sistema de heliografia, on d'alguna forma va començar la seva activitat com a inventor amb la millora dels acumuladors elèctrics de l'empresa.
Va fer estudis de música i a tocar el "piston" (una mena d'oboè), instrument que més tard tindria un cert protagonisme en els seves pel·lícules.
Va patentar quatre procediments de sincronització de cinema sonor entre 1896 i 1900 (entre els quals el graphonoscope), procediments que van continuar en l'estadi experimental. El 1898 va fer una demostració a l'Academia de Ciències amb una escerna d'una actriu cantant i el 1900 una altra amb una lectura de Hamlet per l'actriu Sarah Bernhardt.
Cap a la fi de la seva vida, va inventar l'hélio-glyptographe, un procediment de cinema en relleu.
L'any 1902 Léon Gaumont a partir dels sistemes i aparells de Baron, va proposar el "cronophone" que li va permetre la difusió de "fono-escenes".

## Referències

* ↑ «Baron, Auguste» (en francès). [Consulta: desembre 2016].
* 1 2 3 Pisano, Guy. «Une archéologie du cinéma sonore. Chapitre XXII. Vers l'espectacle:Les experimentations d'Auguste Baron et d'autres pionniers.» (en francès). CNRS Editions, 2004. Arxivat de l'original el 2018-04-20. [Consulta: desembre 2016].
* 1 2 Herbert, Stephen. «Auguste Blaise Baron» (en anglès). [Consulta: desembre 2016].
* 1 2 «Gaumont et l'histoire du cinema parlant» (en francès), 24-10-2012. [Consulta: desembre 2012].
* ↑ «Brevets INPI Institut Nationale de la Propierté Industrielle» (en francès). Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: desembre 2016].
* ↑ «The History of Sound in the Cinema» (en anglès), juliol/agost 1998. [Consulta: desembre 2016].
# Aspach

Aspach (en alsacià Ààschpi) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 1.132 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 548 | 568 | 629 | 758 | 887 | 981 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Antoine Reichlin | UMP |
# Aspagur

«Aspagur» té aquests significats:
Nom de tres reis d'Ibèria:
* Aspagur I d'Ibèria, vers 265-284
* Aspagur II d'Ibèria, vers 363/368 a 366/380, conegut en llatí com Aspacures i en les cròniques georgianes com Varaz Bakur I.
* Aspagur III d'Ibèria, vers 379/380 a 394/394, conegut en llatí com Aspacures i en les cròniques georgianes com Varaz Bakur II.
# Zemianske Sady

Zemianske Sady és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1156.
# Melaleuca armillaris

Melaleuca armillaris —bracelet honey myrtle en anglès— és una planta de la família de les mirtàcies que es distribueix pel sud d'Austràlia. El nom genèric Melaleuca prové de les paraules gregues melas que significa fosc o negre i leucon que significa blanc, en referència aparentment a les tonalitats blanques de les branques més joves i fosques dels troncs que tenen més edat. L'epítet específic armillaris significa circumdat, anellat a la manera de braçalet o collar, probablement per la disposició dels fruits al voltant de la tija.
És un petit arbre d'àmplia difusió amb una alçada màxima d'uns 3 o 4 metres amb una amplada màxima d'uns 4 a 5 metres. El port acostuma a ser arbustiu si no es poda, es pot podar com a arbre amb un tronc simple. El tronc és gris, que pot pelar-se en tires, ja que es va trencant amb el pas del temps. Les fulles són estretes, alternes, de forma linear, recurvades i molt aromatitzades. De color verd intens. Les flors són de color blanc-groc intens que creixen en espigues cilíndriques denses de fins a 7,5cm de llarg, sobre els branquillons de l'any anterior. Els fruits són en una càpsula globosa d'uns 3-4 mm de diàmetre.
Normalment es planta de manera ornamental en zones costaneres, ja que hi és tolerant, per guarnir passejos i avingudes. Es poda seguint la forma arbòria amb un sol tronc. També és un arbre adequat per a petits patis de les cases natives australianes. És un arbre atractiu per als ocells.

## Referències

* ↑ Melaleuca armillaris va ser descrita per James Edward Smith i publicada a Transactions of the Linnean Society of London 3: 277. 1797. (Trans. Linn. Soc. London) «Melaleuca armillaris». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 19 maig 2015].
* ↑ «Melaleuca armillaris» a EOL. Data consulta: 19 de maig de 2015.
* ↑ «Melaleuca armillaris a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 19 maig 2015].
* ↑ http://aciar.gov.au/files/mn156-prelims_1.pdf Arxivat 2015-05-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.arbolesornamentales.es/Melaleucaarmillaris.htm
# Vladímir III de Kíev

Vladímir III de Kíev (rus: Владимир Рюрикович Vladímir Rúrikovitx ucraïnès: Володимир РюриковичVolodímir Rúrikovitx -1187 – 3 de març de 1239), fou príncep de Pereiàslav, Smolensk (1212-1219) i Gran Príncep de la Rus de Kíev (de 1224 a 1233 i de 1234 a 1236). Era el fill petit de Rúrik II de Kíev i Anna de Turov. En 1223, va participar en la Batalla del Dnièper contra els mongols.
De 1224 a 1233 va regnar a la Rus de Kíev. Però fou fet presoner pels cumans i destronat per Iziaslav IV de Kíev. Vladímir va pagar el rescat i recuperà el tron en 1234. El 1236, va ser deposat de nou per Danïil I de Kíev i Iuri II de Vladímir.
# Vidal Marín del Campo

Vidal Marín del Campo (Mora, 22 de febrer de 1653 - Madrid, 10 de març de 1709) va ser un religiós espanyol, bisbe de Ceuta (1694-1709) i inquisidor general (1705-1709).
És ordenat sacerdot el 9 d'abril de 1678. Es va llicenciar a la Universitat d'Alcalà, on va obtenir el títol de mestre de teologia. Va ser inquisidor major a Salamanca i canonge magistral de la catedral de Santa Domingo de la Calzada, i canonge lectoral de la catedral de Sevilla.
El 13 de setembre de 1694 és nomenat bisbe de Ceuta. Consagrat a Sevilla el 19 de desembre per Jaime de Palafox i Cardona, arquebisbe de la ciutat. Pren possessió de la diòcesi el 9 de novembre de 1695. Els primers anys del seu càrrec van ser difícils, a causa del setge de la ciutat per part del soldà del Marroc, Mulay Ismail. Anys més tard, el 1704, per la Guerra de Successió, va enfrontar-se als anglesos que s'havien fet amb Gibraltar i tractaven de conquerir Ceuta. Finalitzats els conflictes, la diòcesi va rebre ajudes materials per renovar i reconstruir diferents edificis religiosos.
El 24 de març de 1705 és nomenat per Felip V, inquisidor general d'Espanya. Va morir a Madrid el 10 de març de 1709, enterrat primerament a l'església de San Martín de Madrid i, firmat el tractat de Rastatt, que posava fi a la guerra totalment, les seves restes van ser traslladades a Ceuta el 1714 i enterrades al santuari de Nostra Senyora d'Àfrica.

## Referències

* 1 2 3 4 Fernández Collado, Ángel. Obispos de la provincia de Toledo (1500-2000) (en castellà). Toledo: Estudio Teológico de Toledo, 2000, p. 117-118.
# Vólost

Vólost (en belarús: во́ласць, transcrit volasts; en rus: во́лость, [ˈvoləsʲtʲ]; en ucraïnès: во́лость, transcrit: vólost) era una subdivisió administrativa tradicional del Rus' de Kíiv, Moscòvia i l'imperi Rus (Europa Oriental).
En la història antiga dels eslaus orientals, el vólost era el nom del territori governat pel kniaz, un principat, tant com a governant absolut o amb un grau relatiu d'autonomia respecte al Veliki Kniaz del Rus' de Kíiv. Des del segle xiv, el vólost era una unitat administrativa del Gran Ducat de Lituània, Polònia, Moscòvia i terres de les actuals Letònia i Ucraïna. Des del volst del segle XVI formaven part dels districtes provincials, que eren anomenats uiezd a Moscòvia i en el posterior Imperi Rus. Cada uiezd tenia diferents 'vólosts que estaven subordinats a la ciutat centre de l'uiezd.
Després de l'abolició de la servitud russa el 1861, el vólost es va convertir en una unitat d'autogovern local dels camperols. Diversos mir s'unien per formar un vólost, que tenia una assemblea de delegats elegits dels mir. Aquests triaven un starxinà i una cort de justícia (vólostni sud). L'autogovern dels mir i dels vólosts estava controlat per l'autoritat dels comissaris policials (Stanovoi) i pel poder de supervisió general que conferia als anomenats "Comitès de districte per als assumptes dels camperols".
Els vólosts van ser abolits per la reforma administrativa de la Unió Soviètica de 1923 - 1929. Els raions es podrien considerar l'equivalent modern dels vólosts i els uiezd.
A la Rússia moderna, la subdivisió en vólost és usada en la República de Carèlia, on aquesta divisió té el mateix estatus que els raions, i a les óblasti de Leningrad, Pskov, Tula i a la de Samara, on els vólost són considerats subdivisions dels raions i tenen el mateix estatus que els selsoviet en altres subjectes federals de Rússia.

## Administració

Els vólost eren governats per la vólostnoye pravlenie (волостное правление), l'administració del vólost, que consistia en el cap de vólost electe (vólostnoi starxinà), els caps dels pobles (starosta) i altres funcionaris elegits per l'assemblea del vólost (волостной сход, vólostnoi sjod).
El tribunal de justícia del vólost, elegit per l'assemblea del vólost, podia jutjar petits casos civils i criminals. Podia sentenciar càstig físic, multa o empresonaments breus.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Weston

«Weston» té aquests significats:
* Toponímia:
** Weston (Moray), a Escòcia
** Weston (Pembrokeshire), a Gal·les
** Weston (Nova Escòcia), al Canadà
** Weston (Nova Zelanda)
** Weston (Ontario), al Canadà
** Weston (Sabah), a Malàisia
** Weston (South Lanarkshire), a Escòcia
** Estats Units d'Amèrica:
*** Weston (Colorado)
*** Weston (Connecticut)
*** Weston (Florida)
*** Weston (Geòrgia)
*** Weston (Idaho)
*** Weston (Illinois), antic municipi a l'estat d'Illinois
*** Weston (Iowa)
*** Weston (Louisiana)
*** Weston (Maine)
*** Weston (Maryland)
*** Weston (Massachusetts), municipi i suburbi de Boston
*** Weston (Missouri)
*** Weston (Nebraska)
*** Weston (Nova Jersey)
*** Weston (Ohio)
*** Weston (Oregon)
*** Weston (Texas)
*** Weston (Vermont)
*** Weston (Virgínia de l'Oest)
*** Weston (Washington)
*** Weston (Wisconsin)
*** Weston (Wyoming)
*** New Weston, a l'estat d'Ohio
*** Weston Mills, Nova York
*** Comtat de Weston, comtat estatunidenc de l'estat de Wyoming
** Anglaterra:
*** Weston (Bath)
*** Weston (Berkshire)
*** Weston (Cheshire)
*** Weston (Cornwall)
*** Weston (Devon)
*** Weston (Dorset)
*** Weston (Halton)
*** Weston (East Hampshire), a Hampshire
*** Weston (Southampton), a Hampshire
*** Weston (Herefordshire)
*** Weston (Hertfordshire)
*** Weston (Leicestershire)
*** Weston (Lincolnshire)
*** Weston (North Yorkshire)
*** Weston (Northamptonshire)
*** Weston (Nottinghamshire)
*** Weston (Shropshire)
*** Weston (Staffordshire)
*** Weston (Suffolk)
*** Weston-on-Trent, a Derbyshire
*** Weston under Penyard, a Herefordshire
*** Weston Longville, a Norfolk
*** Weston in Gordano, a Somerset
*** Weston-super-Mare, a Somerset
*** Weston-under-Lizard, a Staffordshire
* Biografies:
** Edward Weston (1886 - 1958), fotògraf estatunidenc
** Ruth Weston, (Portsmouth, Virgínia, 1928), cantant estatunidenca
# Vlky

Vlky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1277.
# Vlkanová

Vlkanová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica, al marge esquerra del riu Hron, un afluent del Danubi. El 2017 tenia 1320 habitants (el 2001 eren 851).

## Història

La primera menció escrita Welchena data del 1294. Després de l'annexió del municipi de Peťová (hongarès Petőfalva) el 1895 fins 1927 es deia en eslòvac Vlkanova Peťová i en hongarès Farkaspetőfalva. De 1979 a 1990 va fusionar amb la ciutat de Banská Bystrica.
# Vleteren

Vleteren és un municipi belga de la província de Flandes Occidental a la regió de Flandes.

## Seccions

| # | Nom | Superfície (km²) | Població (31/12/2005) |
| I | Westvleteren | 17,78 | 1.134 |
| II | Oostvleteren | 14,09 | 1.117 |
| III | Woesten | 6,27 | 1.385 |

## Localització

* a. Poperinge
* b. Krombeke (Poperinge)
* c. Stavele (Alveringem)
* d. Hoogstade (Alveringem)
* e. Pollinkhove (Lo-Reninge)
* f. Reninge (Lo-Reninge)
* g. Elverdinge (Ieper)