OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Ferreres (Rellinars)

Les Ferreres és una masia del municipi de Rellinars (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La masia original era de planta rectangular a la que posteriorment s'han anant afegint diferents cossos adossats. El cos original és un edifici rectangular amb teulada a dues vessants de teules àrabs i carener lateral a la façana. Aquesta, presenta tres nivells amb planta baixa, pis i golfes.
El repartiment de les obertures és força simètric. A la planta baixa, hi ha la porta d'entrada amb arc adovellat i al pis, hi ha una balconada correguda (segurament de construcció posterior). Les finestres que donen sortida al balcó són rectangular i allindanades amb pedra treballada; la que es troba just sobre la porta, té la llinda i laterals motllurats i apareix la data de 1614 a un costat. A les golfes hi ha tres finestres senzilles de mida reduïda i una quarta que té ampit i barana de ferro.
Posteriorment s'afegiren diferents cossos adossats segons les necessitats de cada moment. A la dreta, encara es conserva el cos dedicat a les feines relatives als cultius vinícoles, importants en tota la contrada.
Davant la façana principal, s'obre un pati que arriba fins a l'extrem on se situa la capella de la casa. Fora d'aquesta tanca, se n'origina una segona que envolta els edificis annexos posteriors.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas les Ferreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Mas les Ferreres (Rellinars - Vallès Occidental)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2015].
* ↑ M. Dolors Moreno Albareda. «Patrimoni en perill: el mas de les Farreres a Rellinars» (pdf). Dovella. [Consulta: 29 novembre 2015].
# Havka

Havka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1337.
# Carlota Corredera

Elisa Carlota Corredera Llauger, més coneguda com a Carlota Corredera, (Vigo, 21 de juliol de 1974) és una presentadora, directora, col·laboradora de televisió i periodista gallega coneguda per haver dirigit diversos programes de la Fàbrica de la Tele i per presentar Sálvame.

## Biografia

Es va llicenciar en periodisme a la Universitat de Santiago de Compostel·la el 1997; a partir d'aquest moment, va estar lligada al diari La Voz de Galicia. La seva marxa televisiva va començar a Antena 3, cadena en la qual va arribar a ser sotsdirectora de l'espai Sabor a ti, d'Ana Rosa Quintana, el 2003.
Després, va passar a Telecinco per a dirigir programes com TNT, El laberint de la memòria i Formigues blanques. El 2009 li van donar l'oportunitat de dirigir Sálvame i Deluxe. En aquest últim va estar fins al 2013.
El 2013 es va unir com a col·laboradora de Obre els ulls i mira i el 2014 va començar a ser presentadora substituta de Sálvame. A més, el 2016 va col·laborar per al mateix espai. En l'estiu d'aquest mateix any, comença a col·laborar també a Parli amb elles i presenta el docurreality Las Campos.
A la fi del 2016 es va anunciar el seu fitxatge com a nova presentadora de Cámbiame a partir del 9 de gener de 2017.
El 18 maig de 2017 surt a la venda el seu primer llibre anomenat Tu també pots: Com vaig aconseguir perdre 60 quilos i guanyar salut.
Treu el seu segon llibre anomenat Parlem de nosaltres a finals de 2019.
El 28 de març de 2020 és nomenada "Viguesa distingida" per l'alcalde de la ciutat.
# Ptychohyla macrotympanum

Ptychohyla macrotympanum és una espècie de granota que es troba a Guatemala i, possiblement també, a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Acevedo, M. & Young, B. 2004. Ptychohyla macrotympanum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Al-Birzali

Àlam-ad-Din al-Qàssim ibn Muhàmmad ibn Yússuf al-Birzalí, també conegut com a Ibn al-Birzalí, fou un historiador sirià nascut a Damasc el febrer/març de 1267, descendent d'amazics Banu Birzal. El seu besavi s'havia establert a Síria a començament del segle xiii, segurament procedent de Sevilla. Va morir a Khulays, al territori sagrat de la Meca el 13 de juny de 1339.
No existeix una llista completa de les seves obres, ni se n'ha publicat cap de les conservades. Entre les seves obres més citades destaca una Història que arribaria fins a l'any 1335/1336, continuada després per altres historiadors i que, segons algunes fonts, duria el títol Al-muqtafa. Va escriure també un parell de biografies de savis, Mújam, la més àmplia no s'ha conservat, tot i que va ser molt usada per a la història acadèmica coetània, mentre que l'altra, dedicada als seus primers mestres, sí que es conserva.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «(al-)Birzālī».
# İrem

İrem és una paraula d'origin àrab que significa "jardi de l'eden" i s'utilitza com a nom de dona en turc. Persones amb el nom İrem inclouen:
* İrem Karamete - esgrimista turca
* İrem Korkmaz - judoka turca
* İrem Naz Topuz - jugadora de bàsquet turca
* İrem Yaman - taekwondista turca
# Mario Varglien

Mario Varglien (Rijeka, 26 de desembre de 1905 - Roma, 11 d'agost de 1978) fou un futbolista italià de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia amb la qual participa al Mundial de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a la Juventus FC.
També fou entrenador als següents clubs.
* 1942-1943 Sanremes
* 1946 Padova
* 1946-1947 Triestina
* 1948-1951 Como
* 1951-1952 Pro Patria
* 1952-1954 Roma Roma

## Referències

* ↑ Italia int 1930 RSSSF.com
* ↑ «Forza-Juventus.com». Arxivat de l'original el 2008-07-31. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ Mario Varglien's statistics Juventus - MyJuve.it
* ↑ Mario Varglien a National-Football-Teams.com (anglès)
# Mosca dels Lamberti

Mosca dels Lamberti (Florència, valor desconegut - Reggio de l’Emília, 1243 $^{(Gregorià)}$) en italià Mosca dei Lamberti, fou un polític i condottiero italià.

## El personatge a la Divina Comèdia

Dante Alighieri el va citar a l’infern de La Divina Comèdia a l'episodi de Ciacco, on Dante pregunta al condemnat per conciutadans seus :
| « | «Farinata i Tegghiaio, homes tan dignes, Iacopo Rusticucci, Arrigo i Mosca, i altres que pretenien obrar bé, digues-me on són i on els podré trobar: que tinc desig de saber si ara tasten la mel del cel o el verí de l’infern.» I ell:«Són amb les ànimes més negres;» | » |
| — Dante, Infern Cant VI, vv.: 79- 85 |||
Amb certa sorpresa, Dante descobrirà que ha de trobar aquests personatges en els cercles més inferiors i, per tant, corresponents a pecats més greus. Al Mosca està dedicat un episodi de la Comèdia en el Cant XXVIII de l'Infern (no tan rellevant com el de Farinata degli Uberti o el dels tres florentins Tegghiaio Aldobrandi i els altres) al fossat on són condemnats els sembradors de discòrdia i on Dante el descobreix horriblement mutilat de les mans, com a càstig del seu consell "Cosa fatta capo ha" (“Si està fet, està fet”) que va convèncer els Amidei per matar Buondelmonte dels Buondelmonti.
| « | «I un que portava les mans amputades, alçant els dos monyons per l’aire fosc, tant que la sang li va embrutar la cara, cridà: «També has de recordar Mosca, que digué ai las!: «Si està fet, està fet», mots de mala llavor per als toscans.» Vaig afegir: «I de mort per als teus», | » |
| — Dante, Divina Comèdia, Infern Cant XXVIII, vv. 103-109 |||

## Referències

* ↑ LAMBERTI, Mosca de Renzo Nelli - Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 63 (2004): https://www.treccani.it/enciclopedia/mosca-lamberti_%28Dizionario-Biografico%29/
* ↑ Sermonti, Vittorio. Canto Ventottesimo. Supervisione de Gianfranco Contini. L'Inferno di Dante. Rizzoli 2001. 2a ed. 07- 2015. Rizzoli Milano. Italià. Canto sesto p.: 146, Canto Ventottesimo "pp. 563-564". BUR classici. ISBN 978-88-17-07584-8..
* ↑ Mira, Joan Francesc. Infern de la Divina Comèdia. Dante Alighieri. Versió de Joan F. Mira. Primera Ed. Proa 2000; 02- 2010. Edicions 62. Barcelona. Català. Cant VI "p.: 87" Cant XXVIII "pp. 355". Col·lecció labutxaca. ISBN 978-84-9930-058-0.
# Les Feixes de Coaner

Les Feixes de Coaner és una masia del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al costat hi ha un pou de glaç inventariat de manera singular.

## Història

El primer amo de les Feixes fou Guillem Feixes nascut aproximadament l'any 1180. L'any 1873 la família Feixes abandonava aquesta masia per traslladar-se a una possessió seva de Camps.
Els Feixes, comerciaven el gel obtingut en el pou, i anaven a vendre'l a Barcelona. Se sap per un document de l'any 1649, en el que es narra la mort de Jacint Freixes quan tornava de Barcelona i que va ser assaltat, assassinat i robat per uns bandits.

## Masia

Es tracta d'una gran masia orientada cap al Sud. Presenta un conjunt de 5 nivells diferenciats, tres d'ells soterranis i dos visibles a l'exterior. La part dels soterranis (antics cellers, graners, estable i planta baixa) està coberta amb volada de punt rodó feta amb calç i sorra, reforçada en el nivell més alt per arcs gòtics de pedra picada. La coberta de les dues plantes superiors d'habitació està feta amb bigues. La planta baixa està dividida en una part pels senyors i l'altra pels masovers (avui en dia no n'hi ha). L'estructura externa de la casa mostra molt bé les diferents etapes d'edificació. Totes les finestres de la casa tenen festejadors.
Pel que fa al balcó, actualment situat en un lateral, havia estat situat, originàriament, damunt la porta principal. Presenta uns petits capitells romànics, un d'ells representa una figura humana i l'altre un animal semblant a un drac. Són capitells totalment decoratius que figuren com a final d'una orla que emmarca la llinda. Tota la vasa del balcó també destaca pel treball fet en la pedra que s'atura a un pam de la terra d'ambdós costats. La llinda també presenta una decoració bastant esquematitzada.

## Pou de gel

El pou de glaç és un element inventariat de manera singular. És una concavitat circular, eventualment excavada, i que aquí té les parets recobertes de carreus amb un arc toral per aguantar la volta. S'hi penetra per un passadís en forma de "L" d'uns 7 o 8 metres de llarg i 1,30 metres d'alçada, el qual desemboca en la cavitat circular d'uns 3 metres de diàmetre per 7 o 8 d'alçada. Estava destinat a ser magatzem de neu o gel natural extret de les geleres. Presenta un bon estat de conservació. La coberta és de pedra, i de forma cupular amb una obertura central, òcul.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Masia de les Feixes de Coaner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2015].
* 1 2 3 4 «Pou de gel de la Masia de les Feixes de Coaner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2015].
* ↑ «Masia de les Feixes de Coaner – Sant Mateu de Bages / Bages». Catalunya Medieval. [Consulta: 4 desembre 2015].
* ↑ Ferrer i Alòs, Llorenç. Masies de Catalunya. Manresa: Fundació Caixa Manresa: Angle, 2003, p. 53. ISBN 8496103307.
# Hollenbek

«Hollenbek» té aquests significats:

## Geografia

* Hollenbek, un municipi de Slesvig-Holstein a Alemanya
* Hollenbek, un nucli del municipi de Lutzhorn a Slesvig-Holstein
* Hollenbek, un nucli del municipi de Schipphorst a Slesvig-Holstein
* Hollebeke, un antic municipi de Flandes Occidental, fusionat amb la ciutat d'Ieper a Bèlgica

## Hidrografia

* Höllenbek, un afluent de l'Alster a Henstedt-Ulzburg a Alemanya
* Hollebeek, un rierol a Linkebeek (Bèlgica)
# Casa Cubilà

La Casa Cubilà és una obra d'Oliana (Alt Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dues plantes, cobert a dues aigües amb pissarra que formava part del castell de les Anoves. La porta d'entrada és un gran arc de mig punt. Al primer pis hi ha cinc finestres, les dues de la dreta són rectangulars i les de l'esquerra, més petites i quadrades. Les llindes són de fusta. La façana estava arrebossada, però es veuen les pedres sense desbastar de sota. hi ha porxos afegits fets amb maó.

## Història

El lloc de les Anoves és esmentat en documents des del 972, així com en l'acta de consagració de la Seu. Apareix també en l'acta de consagració de Sant Serni de Tavèrnoles, de 1040.
En desaparèixer les jurisdiccions senyorials al segle xix, el domini de les Anoves passà al capítol de la Seu d'Urgell.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Cubilà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Rajčany

Rajčany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 550 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1244.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ «Rajčany» (en eslovac). Obec Rajčany. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Aiulà

Aiulà (en rus Аюла) és un poble de la República de l'Altai, a Rússia. El 2016 tenia 295 habitants. Aiulà es troba a la vall del riu Katun, a 13 km al nord de Txemal, la seu administrativa de la província.

## Referències

* ↑ «Оценка численности постоянного населения Республики Алтай по населённым пунктам за 2012-2016 годы». Arxivat de l'original el 2019-03-04. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ Расстояние от Элекмонара до Чемала
# Mattexey

Mattexey és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mattexey era de 73 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles) i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 29 eren cases i 1 era un apartament. Dels 25 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 9 tenien quatre cambres i 16 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mattexey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 35 eren actives i 13 eren inactives. De les 35 persones actives 27 estaven ocupades (17 homes i 10 dones) i 8 estaven aturades (4 homes i 4 dones). De les 13 persones inactives 2 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'any 2000 a Mattexey hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mattexey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mattexey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Neschwitz

Neschwitz (alt sòrab: Njeswačidło) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 14 kilòmetres de Bautzen. El 31 de desembre de 2017 tenia 2450 habitants. A final del segle xix els sòrabs eren el 83% de la població.

## Llogarets

Comprèn els llogarets de:
* Neschwitz (Njeswačidło), 839 h.
* Caßlau (Koslow), 89 h.
* Doberschütz (Dobrošicy), 118 h.
* Holscha (Holešow), 43 h.
* Holschdubrau (Holešowska Dubrawka), 87 h.
* Kleinholscha (Holška), 13 h.
* Krinitz (Króńca), 36 h.
* Lissahora (Liša Hora), 7 h.
* Loga (Łahow), 131 h.
* Lomske (Łomsk), 19 h.
* Luga (Łuh), 298 h.
* Neudorf (Nowa Wjes), 198 h.
* Pannewitz (Banecy), 96 h.
* Saritsch (Zarěč), 120 h.
* Uebigau (Wbohow), 99 h.
* Weidlitz (Wutołčicy), 35 h.
* Zescha (Šešow), 312 h.

## Referències

* ↑ «Bevölkerung des Freistaates Sachsen jeweils am Monatsende ausgewählter Berichtsmonate nach Gemeinden» (en alemany), 01-01-2018. [Consulta: 14 octubre 2018].

## Bibliografia

* Ajuntament de Neschwitz. Neschwitz und seine Dörfer. Illustrierte Chronik der ersten Hälfte des 20. Jahrhunderts. Bautzen: Lusatia-Verlag, 2000. ISBN 3-929091-73-9.
# Haplochromis diplotaenia

Haplochromis diplotaenia és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Publi Matiè

Publi Matiè (en llatí Publius Matienus) va ser un tribú militar de l'exèrcit de Publi Escipió.
Va ser enviat juntament amb Marc Sergi, un altre tribú militar, davant el governador (propretor) de Rhegium, Quint Plemini, per a ordenar-li de cooperar en la conquesta de Locri. Després de la conquesta de la ciutat els soldats dels tribuns i els de Plemini es van enfrontar i quan Plemini estava a punt de ser derrotat va ordenar l'execució dels dos tribuns, que van ser rescatats pels seus propis soldats que colpejarien a Plemini. Un dies després Escipió va investigar els fets i li va donar la raó a Plemini, tot seguit va fer empresonar els tribuns (als què va decidir enviar a Roma, al senat, carregats de cadenes). Plemini no es va donar per satisfet i quan Escipió va tornar a Sicília va fer matar els dos tribuns amb les més cruels tortures i ni tan sols va permetre enterrar els seus cossos.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/983?rgn=full+text;view=image;q1=MatienusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 973. ]
# Aivars Aksenoks

Aivars Aksenoks (nascut el 24 de maig de 1961) és un polític letó.
Fou fundador del partit de dretes Partit de la Nova Era. Aksenoks té un grau en enginyeria per la Universitat Tècnica de Riga i fou director de l'Agència de Carreteres Estatals i Seguretat del Trànsit en el període 1992–2002.
Entre 2002 i 2004 fou Ministre de Justícia de Letònia, dins el Gabinet Repše. De tota manera, és més conegut per haver estat alcalde de Riga entre el 29 de març de 2005 i el 19 de febrer de 2007.
Va passar-se al partit Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK el 2008.

## Referències

* ↑ «The Baltic Times: The quiet man behind the wild city». Arxivat de l'original el 2007-09-29. [Consulta: 28 abril 2015].
Càrrecs públics :
| Precedit per: Gundars Bojārs | Alcalde de Riga 2005–2007 | Succeït per: Jānis Birks |
# Zmala (tribu)

La tribu Zmala apareix en època relativament recent quan habitaven la Tessala i plana de Mleta a Algèria; el uadi Ghasul la separava dels Dwayer. La tradició diu que es van formar (amb aportacions diverses) quan el sultà marroquí Mulay Ismail va anar a la zona el 1707. El 1792 Muhammad ibn Uthman al-Akhal al-Kabir va ocupar Orà i va recompensar als Zmala que l'havien ajudat amb donacions de terres i amb autorització per instal·lar-se a la població per diverses famílies.
El 1830 el bey d'Orà tenia quatre aghas entre els quals el dels zmala. A la caiguda d'Alger a mans dels francesos, els Dwayer i els Zmala, dirigits per al-Mazari (nebot de Mustafà ibn Ismail) van intentar acostar-se al sultà del Marroc però un altre grup dirigit per Mustafà ibn Ismail va restar fidel al bey d'Orà. Els francesos però van ocupar la ciutat i la plaça va quedar aïllada fins al tractat de Desmichels del 26 de febrer de 1834. Els zmala es van posar al servei d'Abd al-Kader (1833). Després del tractat una part dels zmala es va establir a Mers el-Kebir.
El 1835 els zmala i els dwayer es van posar definitivament sota autoritat francesa per la convenció de Figuier del 16 de juny de 1835; es van comprometre a pagar tribut, a reconèixer l'autoritat musulmana designada pel governador general francès i aportarien contingents. En l'expedició de Mascara de 25 de novembre a 12 de desembre de 1835 una part dels dwayer i zmala dirigits per Muhammad al-Mazari es van passar als francesos. Al-Mazari fou nomenat khalifa del bey de Mostaganem i agha de la plana d'Orà. El 1837 els francesos van instal·lar una guarnició a Messerghin per protegir als Zmala i dwayer; després de la signatura del tractat de Tafna del 30 de maig de 1837 els profrancesos foren àmpliament majoritaris entre els zmala (més de 3/4).
El 18 de maig de 1841 van participar en l'expedició des de Mostaganem a Tagdemt. El 16 de maig de 1843 la zmala d'Abd al-Kader fou dissolta però el 1845 una part dels zmala i dels dwayer fidels a França van desertar i el 1846 se'ls va privar de moltes terres. Entre 1845 i 1866 van passar de 5.250 a 6.230; foren delmats per fams i epidèmies.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 585 a 588
# Miraflores

«Miraflores» té aquests significats:
* Miraflores del Palo, barri del Districte Est de la ciutat de Màlaga
* Miraflores de la Sierra, municipi a la Comunitat de Madrid
* Cartoixa de Miraflores, monestir als afores de Burgos d'estil isabelí i altres motius barrocs
* Club Baloncesto Miraflores, club de bàsquet de la ciutat de Burgos (Castella i Lleó) fundat l'any 2015
* Districte de Miraflores, districte a la Província de Lima (Perú)
* Palau de Miraflores, residència oficial del President de Veneçuela al centre-oest de Caracas, prop del centre de la ciutat
* Palau de Miraflores o Palau del Marqués de Miraflores, edifici a la Carrera de San Jerónimo (Madrid)
* Retaule de Miraflores o Tríptic de Miraflores, tríptic pintat a l'oli sobre taula de roure i realitzat ~1442-45