OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pereiras

Péreyres és un municipi francès situat al departament de l'Ardecha i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 53 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Péreyres era de 53 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles) i 12 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 70 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 35 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 63 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 28 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 9 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Péreyres el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 16 eren actives i 12 eren inactives. De les 16 persones actives 12 estaven ocupades (5 homes i 7 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 12 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Péreyres a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Péreyres a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Abarelix

Abarelix, venut amb la marca Plenaxis, és un antagonista injectable de l'hormona alliberadora de gonadotropines (antagonista de la GnRH) que es comercialitza a Alemanya i els Països Baixos. S'utilitza principalment en oncologia per reduir la quantitat de testosterona produïda en pacients amb càncer de pròstata simptomàtic avançat per al qual no hi ha altres opcions de tractament disponibles.
Va ser comercialitzat originalment per Praecis Pharmaceuticals com a Plenaxis, i ara és comercialitzat per Specialty European Pharma a Alemanya després de rebre una autorització de comercialització el 2005. El medicament es va introduir als Estats Units el 2003, però es va interrompre en aquest al maig del 2005 a causa de les males vendes i d'una incidència més gran de l'esperada de reaccions al·lèrgiques greus. Tanmateix, es manté comercialitzat a Alemanya i els Països Baixos.

## Referències

* 1 2 3 «Abarelix». Drugs.com. Arxivat de l'original el 2018-02-10. [Consulta: 7 agost 2021].
* ↑ «An update on the use of gonadotropin-releasing hormone antagonists in prostate cancer». Therapeutic Advances in Urology, vol. 3, 3, 01-06-2011, pàg. 127–40. DOI: 10.1177/1756287211414457. PMC: 3159401. PMID: 21904569.
* ↑ Pharmazeutische Zeitung online: Abarelix(alemany)
* ↑ Minev, Boris. Cancer Management in Man: Chemotherapy, Biological Therapy, Hyperthermia and Supporting Measures. Springer Science & Business Media, 13 January 2011, p. 182–. ISBN 978-90-481-9704-0.
# Lístvenni

«Lístvenni» té aquests significats:
* Lístvenni (Khabàrovsk), localitat del krai de Khabàrovsk, a Rússia
* Lístvenni (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Lístvenni (Sverdlovsk), localitat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia
# Krishna (desambiguació)

«Krishna o Krixna» té aquests significats:
* Krixna, divinitat hindú.
* Riu Krishna, riu d'Andra Pradesh (Índia).
* Canals del Krishna, sistema de canals del delta del riu Krishna construïts mitjançant obres a la zona de Bezwada al districte del Kistna
* Districte de Krishna, divisió administrativa de l'Índia, a l'estat d'Andhra Pradesh, que agafa el nom del riu Krishna
# Virtual Network Computing

Virtual Network Computing (VNC) és un programa informàtic per compartir l'escriptori gràfic entre ordinadors. VNC i Protocol RFB són marques registrades de RealVNC Ltd. als Estats Units d'Amèrica i en altres països. Virtual Network Computing Segueix l'arquitectura client-servidor, sent el client qui es connecta al servidor i pot veure'n l'escriptori i interaccionar-hi. El VNC està basat en el protocol RFB, que serveix per controlar remotament un altre equip. Per fer-ho, es transmeten els esdeveniments del teclat i del ratolí des d'un equip a l'altre, i aquest retorna les actualitzacions de pantalla al primer. Típicament el port TCP/IP del servidor VNC és el 5900.
És independent de la plataforma, de tal manera que, mentre el protocol sigui l'estàndard, es pot establir la connexió independentment del sistema operatiu que utilitzin tant el client com el servidor. Hi ha clients i servidors per a molts sistemes operatius basats en interfície gràfica i per a Java.
Va ser desenvolupat originalment al Laboratori d'Investigacions Olivetti a Cambridge, Regne Unit. El codi font original de VNC i també de molts derivats moderns del mateix són de codi lliure sota la llicència GNU General Public License, cosa que n'ha augmentat la popularitat.
Pel fet de ser codi lliure, també s'han creat una sèrie de variants de VNC que ofereixen les seves pròpies funcions, per exemple, alguns estan optimitzats per a Microsoft Windows o d'altres ofereixen transferència d'arxius. N'hi ha que són compatibles entre ells i n'hi ha que no.

## Enllaços externs

* Estàndard del protocol RFB 3.8
* AT&T VNC - Lloc web del VNC original a AT&T-Cambridge Arxivat 2008-10-16 a Wayback Machine.
* Encriptar VNC via SSH – Com instal·lar i configurar un servidor VNC encriptat amb SSH
* virtual network computing a Curlie llista de programes clients i servidors de VNC.

## Vegeu també

* LogMeIn Hamachi
# Gave d'Aussau

La gave d'Aussau (Aussau en occità, Ossau en francès) és un riu pirinenc situat al departament francès dels Pirineus Atlàntics, a la regió de Nova Aquitània. Circula a través de la vall d'Aussau, una de les tres valls pirinenques del Bearn.
El terme «gave» designa un curs d'aigua a la zona dels Pirineus occidentals. Es tracta d'un mot d'origen precelta molt utilitzat en aquesta zona, fins al punt que molts cursos fluvials han perdut d'un segle ençà el seu nom originari per esdevenir la gave de...

## Geografia

La gave d'Aussau neix a la població de Gabas quan pren les aigües de dues gaves que baixen de la zona del pic d'Aussau. Després d'un recorregut de 48 km, a Auloron, s'ajunta amb la gave d'Aspa per formar la gave d'Auloron, afluent de l'Ador.

## Principals afluents

    (G) Afluent riba esquerra; (D) Afluent riba dreta; (CP) Curs principal, designa una part del curs d'aigua tinguda en compte en el càlcul de la seva llargada.
La gave d'Aussau es forma a Gabas a partir de la confluència de dues gaves que provenen d'un costat i 'altre del pic d'Aussau:
* (CP) la gave de Brosset, provinent del circ d'Àneu, al Portalet (a l'est).
* (G) la gave de Biós, 11,9 km, provinent del Pic d'Astu (a l'oest).
Tot seguit trobem els següents afluents:
* (D) la gave de Sossoéu, 16,2 km, provinent del llac d'Artosta.
* (G) l'Arrec de Gaziès, 5,3 km, provinent del Pic de Gaziès (2 457 m).
* (G) la Gée provinent del Coig Arràs (1 934 m), circula per les gorges de Bitet.
* (G) l'Arrec de Boerzin, 3 km, provinent de la Pène Hourque (1 785 m).
* (D) el Valentin, 14,3 km, provinent de Goreta.
** (D) el Celin, 3,7 km, provinent de la vall d'Iscoo sota el coll d'Aubisca.
** (G) la Sorda, 4,8 km, provinent del pic de Ger (2 613 m) i de la Coma d'Aas.
* (G) l'Arriussé / Arriutort, 6,7 km, a Laruntz.
* (D) el Cancèth, 10 km, a Béost, provinent del bosc d'Andreit.
* (D) el Lamai / Arriu de Luzé, 5,1 km, a Aste, provinent del pic de Coos (1 821 m).
* (G) l'Arriu Mage / la Sorda, 9,3 km, a Vièla d'Ibeich
* (G) l'Arriu Bèth, 4,5 km, d'Hondàs a Vilhèras
* (D) la Lau, 4 km
* (G) el Lamison, l'Arrec de Baicaba, l'Arrec de Lacerbelha, riu de la Hracheta, de Lambath, de Pic, de Crampa…
* (D) el Montardet, el Turon, el Termin…
* (D) l'Ascle, 3 km, d'Herrèra.
* (D) l'Arrigaston, 15 km, a Auloron Senta Maria.

## Comunes que travessa

* Arudi
* Asta e Bion
* Biost
* Vièla
* Busiet
* Busi
* Castèth
* Laruntz
* Escot
* Herrèra
* Isesta
* Lobier Jussan
* Lobier Sobiran
* Augeu
* Auloron e Senta Maria
* Pressilhon
* Sevinhac e Meirac

## Referències

* ↑ esi Miquèu Grosclaude, « Les hydronymes pyrénéens en Béarn », Dictionnaire toponymique des communes du Béarn, Escòla Gaston Febus, Pau, 1991, p. 389.
* 1 2 Vinçon, G. «[https://www.limnology-journal.org/articles/limn/pdf/1987/03/limno19873p225.pdf Etude hydrobiologique de la vallée d'Ossau (Pyrénées- Atlantiques)]». Annls Limnol, 23, 1987, pàg. 227.
# Mchewek

El mchewek o m 'chewek és un tipus de pastisset d'estil oriental pertanyent a la cuina d'Algèria i que, amb el tcharak, són els pastissets estrella de la ciutat d'Alger. Tenen l'aspecte de petites boletes cobertes de l'amines d'ametlla i decorats amb una cirera confitada. La pasta està feta d'ametlles polvoritzades, ou i sucre; sovint aromatitzada amb pell de llimona ratllada, i estan cuits al forn. De vegades es presenten dins de bases de paper com les dels bombons o petites magdalenes.
El seu nom significa "ple d'espines" en argot local. Es mengen tradicionalment als grans esdeveniments familiars (casaments i naixements) i religiosos. Sembla que aquests pastissets estarien influïts de la cuina otomana. A algunes persones els poden recordar els panellets, especialment la variant de mchewek de pinyons, que substitueix les làmines d'ametlla exterior per pinyons de pi.
# Bormana

Bormana va ser una deessa celta, muller o germana del déu de la mitologia celta anomenat Borvo (Bormanus en llatí). Bormana era una deessa relacionada amb l'aigua i amb la sanació mitjançant l'acció de les aigües minerals i borbollejants de les fonts.
Bormana era adorada juntament amb Borvo a diverses viles celtes, com per exemple a la vila, actualment occitana, de Dia, al departament de Drôme o, de manera independent, a la vila actualment arpitana de Sant-Vulbas, al departament de l'Ain, a França.

## Referències

* ↑ MacKillop, James. A Dictionary of Celtic Mythology. Oxford: Oxford University Press, 2004, p. sub voce. ISBN 9780191726552.

## Bibliografia

* Green, Miranda J. Dictionary of Celtic Myth and Legend. Londres: Thames i Hudson Ltd, 1992. ISBN 9780500279755
# Pilar Monzó de Roca

Pilar Monzó de Roca (segle XIX-segle XX) va ser una escriptora i dramaturga valenciana que conreà el gènere del sainet. Se li atribueixen nou obres, algunes de les quals van ser representades a diversos teatres de València a començaments dels anys 1930. Formà part de la nòmina d'autors valencians que cregueren en el teatre com a eina fonamental per a la consolidació de la Renaixença. Les seues obres tenen un accentuat caràcter tradicional i un ús arcaïtzant de la llengua. L'autora tendeix a crear una dinàmica d'identificació entre els espectadors i determinats personatges a través del funcionament arquetípic d'aquest. El llenguatge és entenedor i les obres tendeixen a la comicitat com a principal element per a requerir l'atenció dels espectadors.

## Obres

* Vicenteta (1930, Saló Novetats).
* La falta de Marieta (1930, Saló Novetats).
* L'amo (1931, Saló Novetats).
* El geni de Tana (1931, Saló Novetats).
* La nòvia de Paquito (1932, Teatre Novetats).
* Pare! Pare! (1932, Saló Novetats).
* Color de niu (1933, Teatre Novetats).

## Referències

* 1 2 Amorós Pinos, Dèlia. «Pilar Monzó de Roca». Diccionari Biogràfic de Dones. [Consulta: 17 març 2015].

## Bibliografia

* Hormigón, Juan Carlos; Alvear, Inmaculada; Rodrñiguez, Carlos (1996). Autoras en la historia del teatro español. Siglo XX: 1900-1975. Madrid: Asociación de Directores de Escena de España
# Abarema agropecuaria

Abarema agropecuaria és una espècie de llegum del gènere Abarema a la família Fabaceae.

## Referències

* ↑ Barneby & Grimes (1996), ILDIS (2005)

## Bibliografia

* Barneby, R.C. & Grimes, J.W. (1996): Silk Tree, Guanacaste, Monkey's Earring: A generic system for the synandrous Mimosaceae of the Americas. Part I. Abarema, Albizia, and Allies. Memoirs of the New York Botanical Garden 74(1): 1-292. ISBN 0-89327-395-3 (anglès)
* International Legume Database & Information Service (ILDIS) (2005): Genus Abarema (anglès)
# Marc Veturi Cras Cicurí

Marc Veturi Cras Cicurí (en llatí Marcus Veturius TI. F. SP. N. Crassus Cicurinus) va ser un magistrat romà. Era de la família patrícia dels Cicurí, una branca de la gens Vetúria.
Va ser elegit tribú amb potestat consolar l'any 399 aC, quan es van celebrar per primera vegada a Roma uns lectisternia, banquets oferts als déus en moments de calamitats públiques, on es paraven llits per ajeure-hi les seves imatges. Va ser l'únic patrici elegit per aquest càrrec en aquell any, ja que els seus cinc col·legues eren tots plebeus. Els altres tribuns van ser Voleró Publili Filó, Marc Pomponi Rufus, Gai Duili Llong, Gneu Genuci Augurí i Luci Atili.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 748.
# Kules

Els kules són els membres d'un clan ijaw que viuen a la LGA d'Akuku Toru, al sud-oest de l'estat de Rivers, al sud de Nigèria. Aquesta petita tribu kalabari-parlant a vegades és considerada com a part dels kalabaris. La capital tribal dels kules és la ciutat de Kula.
Al desembre del 2004 Dan Opusingi va esdevenir el cap de la tribu kula després que l'anterior cap, Anthony Opuari morí.

## Història

La ciutat de Kula fou fundada per antics proto-ijaws d'Orus, quan els ancestres d'Adumu van abandonar el centre del delta del Níger per anar cap a la costa de l'est del delta. Kula ja existia anteriorment a la fundació de la ciutat estat nembe de Onyomabiri. La tradició afirma que els kules són els responsables de la destrucció d'aquesta ciutat. Quan els portuguesos van arribar a la costa del Golf de Biafra la ciutat ja era important. Es considera que els seus orígens són anteriors al segle x.

### Esdeveniments recents

Els següents esdeveniments protagonitzats pels kules estan en el context del Conflicte del delta del Níger:
* Desembre del 2004: Homes i dones kules van fer tancar dues estacions petrolíferes de la Shell (Ekulama 1 i Ekulama 2) i l'estació de Robertkiri, de la Chevron Corporation.
* 17 de gener de 2007: Homes armats van atacar i matar quatre caps kules que viatjaven en barca entre Abonnema i Kula. Aquests morts eren membres del Consell de Caps Kules, d'una facció que estava involucrada en una lluita interna per aconseguir el poder del clan.. Com a resposta, el govern hi va desplegar soldats.
El 2009, el govern estatal de Rivers va aprovar que un cap kula de tercera classe esdevingués el HRH Rei Kroma Eleki.

## Referències

* 1 2 3 tribu kula a ijawland.info
* ↑ Alagoa, Ebiegberi Joe (2005). A History of the Niger Delta, Port Harcourt: Onyoma Research Publications. ISBN 978-37314-5-9
* 1 2 "Villagers Hold Nigeria Oil Plants". BBC News. 6 December 2004.
* ↑ "Army takes over community - After murder of 4 chiefs". This Day. 17 January 2007.
# Virtual instrument software architecture

Virtual instrument software architecture (anglès de L'arquitectura de programari d'instruments virtuals, amb acrònim VISA) és una interfície de programació d'aplicacions (API) àmpliament utilitzada a la indústria d'assajos i mesuraments (T&M) per a comunicar-se amb instruments des d'un ordinador. VISA és un estàndard de la indústria implementat per diverses empreses de T&M, com ara Anritsu, Bustec, Keysight Technologies, Kikusui, National Instruments, Rohde & Schwarz i Tektronix.
L'estàndard VISA inclou especificacions de comunicació amb recursos a través d'interfícies d'E/S específiques de T&M, com ara GPIB i VXI. També hi ha algunes especificacions per a protocols específics de T&M sobre E/S estàndard de PC, com ara HiSLIP o VXI-11 (a través de TCP/IP) i USBTMC (a través d'USB).

## Referències

* ↑ «What Is VISA? | Tektronix» (en anglès). https://www.tek.com.+[Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «Virtual Instrument Software Architecture» (en anglès). https://en-academic.com.+[Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «Remote Communication with USBTMC» (en anglès). https://www.testandmeasurementtips.com.+[Consulta: 4 juliol 2022].

## Vegeu també

* LAN eXtensions for Instrumentation
* Standard Commands for Programmable Instruments
# Frederick Octavius Pickard-Cambridge

Frederick Octavius Pickard-Cambridge, (abreujat F.O. Pickard-Cambridge o O.P.-Cambridge), nascut el 3 de novembre de 1860 a Warmwell, comtat de Dorset i mort el 9 de febrer de 1905 a Wimbledon) va ser un aracnòleg britànic; també clergue.
El seu oncle, Octavius Pickard-Cambridge (1828 - 1917) era també aracnòleg. La semblança dels noms fa que es confonguin sovint.
El seu decés es va produir per suïcidi.

## Bibliografia

* Locket, G.H.; A.F. Millidge (1951). British Spiders. Londra: The Ray Society.
* Obituary Notices of Fellows Deceased, Proceedings of the Royal Society of London. Seriïs B, Containing Papers of a Biological Character, Vol. 91, No. 641 (15 novembre 1920), pàg. i-xxxvii+xxxviii-liii
* Pickard-Cambridge, Arthur Wallace, Sir, (1918). Memoir of the Reverend Octavius Pickard-Cambridge. Oxford

## Abreviatura

L'abreviatura F. O. P.-Cambridge o F. O. Pickard-Cambridge es fa servir per indicar Frederick Octavius Pickard-Cambridge com autoritat en la descripció i taxonomia dins la zoologia.
# Mckelveyita-(Nd)

La mckelveyita-(Nd) és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la mckelveyita.

## Característiques

La mckelveyita-(Nd) és un carbonat de fórmula química NaCaBa₃Nd(CO₃)₆·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de juny de l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina d'apatita de Kirovskii que es troba al mont Kukisvumtxorr, al massís de Khibini (Rússia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mckelveyite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 setembre 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Bosi, Ferdinando; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 74». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 18-08-2023, pàg. 659–664. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-659-2023 [Consulta: 13 setembre 2023].
# CUNY Graduate Center

La Graduate School and University Center of the City University of New York (CUNY Graduate Center) és un centre de recerca de titularitat pública i una universitat de postgrau de Nova York. És la principal institució que concedeix doctorats del sistema de la Universitat de la Ciutat de Nova York (CUNY). L'escola es troba al número 365 de la Cinquena Avinguda a Midtown. El CUNY Graduate Center té 4.600 estudiants, 31 programes de doctorat, 14 programes de màster i 30 centres i instituts de recerca. Diversos programes de doctorat del CUNY Graduate Center, com Criminal Justice, English, History, Philosophy and Sociology, han estat classificats entre els 30 millors dels Estats Units d'Amèrica.
El professorat del CUNY Graduate Center inclou els guanyadors del Premi Nobel, el Premi Abel, el Premi Pulitzer, la Medalla Nacional d'Humanitats, la Medalla Nacional de la Ciència, la National Endowment for the Humanities, la Beca Rockefeller, el premi Rolf Schock, el premi Bancroft i el premi Wolf, els premis Grammy, i membres de l'Acadèmia Americana d'Arts i Ciències i l'Acadèmia Nacional de Ciències.

## Referències

* ↑ «Institutional Profile». www.gc.cuny.edu. Arxivat de l'original el 22 November 2011. [Consulta: 15 December 2017].
* ↑ «Prof Dan Robinson». University of Oxford > Faculty of Philosophy > Members > Senior Research Fellows > Robinson Dan. Arxivat de l'original el 3 October 2013. [Consulta: 17 maig 2013].
* ↑ Holbrook, M. B. Marketing Theory, 9, 01-03-2009, pàg. 5–7. DOI: 10.1177/1470593108104217.
* ↑ «Carnegie Classifications - Institution Profile». Indiana University Center for Postsecondary Research. Arxivat de l'original el de setembre 13, 2018. [Consulta: March 30, 2020].
* ↑ «Best Criminology Schools (Graduate)». U.S. News & World Report, 2021. [Consulta: 25 gener 2023].
* ↑ Weinberg, Justin. «Reputational Ranking of Philosophy PhD Programs Updated» (en anglès americà). Daily Nous, 07-01-2022. [Consulta: 25 gener 2023].
* ↑ «Admission Rates and Yield Rates by CUNY Graduate Center, Office of Institutional Research & Effectiveness». The Graduate Center, City University of New York. [Consulta: 12 febrer 2022].
# Pilar Molina Llorente

Pilar Molina Llorente (nascuda el 11 de desembre de 1943 a Madrid) és una guardonada escriptora infantil espanyola. Entre altres premis en 2013 va rebre el Premi Edebé de literatura juvenil per Tesa.
És llicenciada en Belles arts, amb estudis de música, filologia i psicologia. Ha traduït diverses obres infantils i juvenils de l'italià i de l'anglès a l'espanyol.
Alguns dels seus llibres han estat il·lustrats per Fuencisla del Amo de la Iglesia.

## Premis

* 1964: Premi Doncel de novela per Ut y las estrellas
* 1972: Premi Doncel 1971-1972 per El terrible florentino
* 1973: Premi CCEI per El terrible florentino
* 1978: Finalista del Premi Barco de Vapor per El mensaje de maese Zamaor
* 1984: Llista d'Honor de la CCEI per Patatita
* 1994: Llista d'Honor de la CCEI per La sombra de la daga
* 1994: Premi "Mildred L. Batchelder" y Premi de la American Library Association per El Aprendiz
* 2013: Premi Edebé de literatura juvenil per Tesa.

## Obra

* Ut y las estrellas (1964)
* El terrible florentino (1973)
* Romualdo el grillo (1974)
* Carrousel 5 (1976)
* El mensaje de Maese Zamaor (1981)
* Patatita (1983)
* El parque de papel: poemas (1984)
* La visita de la Condesa (1987)
* El largo verano de Eugenia Mestre (1987)
* Aura gris (1988)
* El aprendiz (1989)
* Piñata: Libro del profesor (1990)
* La sombra de la daga (1993)
* Navidad, el regreso de Eugenia Mestre (1994)
* ¿Quién pasa primero? (1997)
* Pálpito de Sol (2001)
* Hora de Siesta (2006)
* A de alas, a de abuela (2012)
* Tesa. El despacho de don Baltasar de Garciherreros (2013)

## Referències

* ↑ «David Cirici y Pilar Molina Llorente ganan el XXI Premio Edebé Arxivat 2018-01-07 a Wayback Machine.». EFE, 23 enero 2013 [Consulta: 7 enero 2018].
* ↑ «David Cirici y Pilar Molina Llorente ganan el XXI Premio Edebé de literatura». EFE, 23 enero 2013 [Consulta: 7 enero 2018].
* ↑ «Libros de autor: Pilar Molina Llorente// Grupo Edebé: publicaciones infantiles, juveniles y para adultos». [Consulta: 7 gener 2018].
* ↑ . Scarecrow Press. ISBN 978-1-4616-7387-3.
# Tessaliòtida

La Tessaliòtida (grec antic: Θεσσαλιῶτις) era un districte de Tessàlia situat a la plana central del país, al curs superior del riu Peneu. S'anomenava Tessaliòtida perquè havia estat conquerida pels tessalis vinguts de l'Epir. La ciutat principal era Farsàlia, i hi havia altres ciutats conegudes, com ara Cièrion, Tetidion i Metròpolis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Thessalia. 3. Thessaliotis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 gener 2021].