OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 983 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 983 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 31 de març de 1995. després de recordar Resolució 795 (1992) sobre Macedònia, el Consell va expressar preocupació sobre les amenaces a l'estabilitat del país i va establir el Força de Desplegament Preventiu de les Nacions Unides (UNPREDEP) per la reanomenada Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR) al país per a un període que acabaroa el 30 de novembre de 1995.
El Consell estava decidit a protegir la sobirania, la integritat territorial i independència de Macedònia i va donar la benvinguda al paper de la UNPROFOR al país. Es va decidir que la unitat de la UNPROFOR a Macedònia es reanomenaria com a UNPREDEP i el seu mandatcontinuaria fins al 30 de novembre de 1995. Es va instar a continuar la cooperació amb l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa i perquè els Estats membres aportin la necessària assistència requerida.
Es va demanar al Secretari General de les Nacions Unides que informés al Consell sobre els esdeveniments. S'havia establert prèviament el Operació de les Nacions Unides de Restabliment de la Confiança a Croàcia en la Resolució 981.

## Referències

* ↑ Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 168. ISBN 978-0-7546-4489-7.
* ↑ Cohen, Ben. With no peace to keep...: United Nations peacekeeping and the war in the former Yugoslavia. Grainpress, 1995, p. 68.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Richterswil

Richterswil és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte de Horgen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Frare de Seram

El frare de Seram (Philemon subcorniculatus) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes de l'illa de Seram, a les Moluques meridionals.

## Referències

* ↑ «Frare de Seram». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Pere Saplana

Pere Saplana (?, segle xiv) va ser un frare de l'ordre dels Orde dels Predicadors resident de Barcelona que destaca per la seva traducció al català De consolatione philosophiae de Boeci. Va fer una primera versió de la seva traducció de l'obra en llatí probablement entre 1358 i 1362, que anys més tard seria acurada per Antoni Ginebreda. La traducció original del frare Saplana, dirigida a l'infant Jaume de Mallorca no es conserva, tot i que, si que es conserva alguns fragments d'un manuscrit, actualment desaparegut, que Jaume Villanueva i Astengo va copiar de l'original durant el segle xix.

## Referències

* ↑ Boecio de consolación (Sevilla: Meinardo Ungut y Estanislao Polono, 1497)
* «Pere Saplana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Club Bàsquet Femení Universitari de Barcelona

El Club Bàsquet Femení Universitari de Barcelona (abreviat com CBF Universitari de Barcelona), també anomenat UB FC Barcelona i UB Barça per motius de patrocini del FC Barcelona, fou un destacat equip de basquet de la Lliga femenina professional.
Fundat el 1985 com a secció del Club Esportiu Universitari, l'equip inicià la seva participació en l'elit del bàsquet femení als anys 90. El 1996 es convertí en CB Universitari en unir-s'hi el Barcelona BC. L'any 2000 es convertí en secció esportiva de la Universitat de Barcelona amb el nom d'Universitat de Barcelona BF, arribant pocs anys després a un acord amb el Futbol Club Barcelona per convertir-se en secció del club. Adoptà els colors blaugrana i disputà els seus partits al Palau Blaugrana. Durant la seva breu història, l'entitat aconseguí dos títols de Lliga Femenina (2002-03, 2004-05) i fou el dominador de la Lliga catalana amb set títols. El juliol 2007 desaparegué per motius econòmics en perdre el patrocini del FC Barcelona i de la Universitat de Barcelona. Entre d'altres jugadores, destacà Laia Palau, Betty Cebrián, Marta Fernández, Núria Martínez, que foren internacionals amb la selecció espanyola i Carme Lluveras i Sílvia Font com a entrenadores de l'equip.
Pel que fa a la secció del FC Barcelona, aquesta es creà l'any 1929 però desaparegué tot i tenir una breu reviscolança entre els anys 1941 i 1945.

## Palmarès

* 2 Lligues espanyoles de bàsquet femenines: 2002-03, 2004-05
* 7 Lligues Catalanes de Bàsquet femenines: 1990-91, 1991-92, 1999-00, 2000-01, 2001-02, 2003-04, 2005-06
* 2 Campionats de Catalunya de bàsquet femení: Com a FC Barcelona, 1937 no oficial, 1942

## Referències

* ↑ «Club Bàsquet Femení Universitari de Barcelona». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Espanyol se beneficia del cierre del UB Barça» (en castellà). Mundo Deportivo, 04-07-2007. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Fa 10 anys… la UB Barça es proclamava campió». betevé, 14-05-2013. [Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «El equipo femenino del Barcelona perdió en su presentación» (en castellà). El Mundo Deportivo, 22-09-1941 [Consulta: 8 abril 2020].
# Rui Álvaro Serra da Costa Reis

Rui Álvaro Serra da Costa Reis (Maputo, 1964) o Rui Reis és el delegat de Catalunya a Portugal. Abans de ser nomenat delegat, va treballar en cooperació institucional i per al desenvolupament l'Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament i també en l'àmbit institucional a Moçambic, el seu país natal.

## Referències

* ↑ TV3. «Entrevista a Krystyna Schreiber i Rui Álvaro Serra da Costa Reis, nous delegats del Govern». [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ Miró, Quim. «Reis: "La xarxa d'estats de parla portuguesa serà un espai per a buscar-hi noves oportunitats"», 03-06-2019. [Consulta: 24 maig 2021].
# Álex Valle Gómez

Álex Valle Gómez (Badalona, 25 d'abril de 2004) és un futbolista català que juga com a lateral esquerre al Celtic FC, cedit pel FC Barcelona.

## Carrera de club

Nascut a Badalona, Catalunya, Valle es va incorporar a La Masia del FC Barcelona l'any 2014, procedent del CE Sant Gabriel. Va fer el seu debut sènior amb el filial el 19 de març de 2022, començant com a titular en una victòria a casa a la Primera Divisió RFEF per 2-1 davant la UE Cornellà.
L'1 de novembre de 2022, Valle va ser entre els suplents del partit de la UEFA Champions League del Barcelona contra el FC Viktoria Plzeň; va romandre sense utilitzar en la victòria a casa per 4-2. El 31 de gener següent, va renovar el seu contracte fins al 2025 i va ser cedit immediatament al FC Andorra de Segona Divisió per la resta de la temporada.
Valle va fer el seu debut professional el 3 de març de 2023, substituint Jacobo González en un empat 0-0 a casa contra la UD Las Palmas. El 14 d'agost, va ser cedit al Llevant UE de segona divisió per a la temporada 2023-24.
El 28 d'agost de 2024, Valle va ampliar el seu contracte amb el Barça fins al 2026, i va ser cedit al Celtic FC per un any.

## Palmarès

Individual
* Equip del Torneig del Campionat d'Europa sub-19 de la UEFA: 2023

## Referències

* ↑ «Fabio Blanco: "Ha sido mi primera gran tarde"» (en castellà). Vavel, 20-03-2022. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Las cuatro 'perlas' que Xavi convoca ante el Viktoria Plzen» (en castellà). Relevo, 30-10-2022. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Agridulce final de trayecto» (en castellà). Diari AS, 01-11-2022. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Àlex Valle extends contract and goes on loan to FC Andorra». FC Barcelona, 31-01-2023. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «El líder no puede con un Andorra en inferioridad desde el primer minuto» (en castellà). Marca, 03-03-2023. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ «Àlex Valle loaned to Levante UD». FC Barcelona, 14-08-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ «Álex Valle extends contract to 2026, loaned to Celtic Football Club». FC Barcelona, 28-08-2024. [Consulta: 28 agost 2024].
* ↑ «2023 Under-19 EURO Team of the Tournament». UEFA.

## Enllaços externs

* Álex Valle a BDFutbol
* Álex Valle, Fitxa a Soccerway
# Fons Manuel Brunet

El Fons Manuel Brunet recull la biblioteca i la documentació personals de l'escriptor i periodista Manuel Brunet i Solà (Vic, Osona 1889 - Figueres, Alt Empordà 1956).
La família de Manuel Brunet va donar el fons documental a la Universitat de Girona. L'acte de donació es va fer el 5 de desembre de 2008.
El Fons Manuel Brunet consta d'una biblioteca personal amb 1.220 llibres, i un arxiu personal de manuscrits i correspondència. Es destaca el valor del fons per a l'estudi de la cultura catalana de la primera meitat del segle xx. El fons es troba a la Biblioteca del campus del Barri Vell de la Universitat de Girona i es pot consultar al Catàleg de la Biblioteca.
La temàtica predominant en els llibres de la biblioteca personal de Manuel Brunet és l'assaig històric i polític, a més d'una àmplia representació de la literatura catalana de l'època, des de Josep Pla fins a Gaziel passant per Carles Riba. Alguns d'aquests volums tenen dedicatòries i signatures autogràfes. Les dedicatòries es poden consultar a partir d'un llistat d'autors, o bé cercar per autor i any.
L'arxiu personal de Manuel Brunet inclou manuscrits de les seves obres, algunes inèdites, i una àmplia mostra de la seva correspondència amb persones com ara Carles Sentís i Luis Martínez de Galinsoga i altres intel·lectuals dels anys trenta i quaranta. Els documents de l'arxiu personal han estat digitalitzats i es poden consultar a text complet al Repositori de Fons Especials de la Universitat de Girona.

## Referències

* ↑ «Ex libris Manuel Brunet. Universitat de Girona». Memòria Digital de Catalunya. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «La família de Manuel Brunet dona la biblioteca i els manuscrits del periodista a la Facultat de Lletres». El Punt, 04-12-2008. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «El llegat d'un «pensador vençut»». El Punt, 06-12-2008. [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «Acte de donació del fons bibliogràfic de Manel Brunet i Solà». Universitat de Girona. Biblioteca, 05-12-2008. [Consulta: 9 juny 2016].
* 1 2 3 «Fons Manuel Brunet (Universitat de Girona)». [Consulta: 9 juny 2016].

## Enllaços externs

* Fons Manuel Brunet (Universitat de Girona)
* Documents del Fons Manuel Brunet al Repositori de Fons Especials (DUGi) de la Universitat de Girona

## Bibliografia

* Montero i Aulet, Francesc. Manuel Brunet i Solà (1889-1956). Itinerari d'un periodista catalanista, catòlic i conservador. Girona: UdG, 2011 [Consulta: 13 juny 2016].
# Fort Atkinson (Wisconsin)

Fort Atkinson és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 11.621 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Atkinson tenia 11.621 habitants, 4.760 habitatges, i 3.070 famílies. La densitat de població era de 832,4 habitants per km².
Dels 4.760 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,2% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.807$ i la renda mediana per família de 51.689$. Els homes tenien una renda mediana de 36.442$ mentre que les dones 23.852$. La renda per capita de la població era de 21.008$. Aproximadament el 3,9% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Atkinson» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Atkinson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pequeñeces

Pequeñeces... és una pel·lícula espanyola dirigida per Juan de Orduña, estrenada al cine Rialto de Madrid l'11 de març de 1950 i basada en la novel·la homònima del pare Luis Coloma Roldán.
Es tracta d'una luxosa superproducció de Cifesa, amb un pressupost de quatre milions de pessetes, dels quals 400.000 es van destinar a dinou vestits de seda natural per a la protagonista i més de 100.000 a la construcció dels decorats de vestíbuls, salons i carrers de Madrid, com la d'Alabarders, pròxima a la Plaça Mayor.
És la continuació de la rendible col·laboració entre Juan de Orduña i Aurora Bautista, que en plena popularitat després de l'èxit de Locura de amor (1948), van estrenar aquest mateix any Agustina de Aragón. El protagonista infantil va ser Carlos Larrañaga, actor molt popular i sol·licitat a partir de llavors.

## Argument

Ambientada en l'últim terç del segle xix, el nen Paquito surt de l'internat en el qual estudia per a passar les vacances amb la seva mare, la Comtessa d'Albornoz. Aviat s'adverteix, no obstant això, de la vida dissoluta que porta la dona, qui, malgrat estar casada, manté relacions amb diferents homes. Aquesta actitud conduirà al rebuig social i també al del seu propi fill.

## Premis
### 6a edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Millor actriu secundària | Elena Salvador | Guanyadora |
* Tercer premi del Sindicat Nacional de l'Espectacle.
* Fotogramas de Plata al millor intèrpret de cinema espanyol a Jesús Tordesillas.

## Referències

* ↑ Pequeñeces en www.fnac.es.
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1950». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 24 abril 2016].
# Mitjana winsoritzada

Una mitjana winsoritzada és una mesura estadística de tendència central, molt semblant a la mitjana i a la mediana, i fins i tot més similar a la mitjana truncada. Es tracta del càlcul de la mitjana després de substituir d'una distribució de probabilitats o mostra ordenada els valors dels extrems amb els valors immediatament propers als valors substituïts, fent-ho normalment amb una quantitat de valors iguals en els dos extrems; sovint se substitueixen entre el 10 i el 25 per cent dels extrems. La mitjana winsoritzada es pot expressar de manera equivalent com a mitjana ponderada de la mitjana truncada i dels quantils amb què limita, que correspon a substituir les parts pels quantils corresponents. El nom li ve de Charles P. Winsor (1895–1951).

## Avantatges

La mitjana winsoritzada és un estimador útil perquè és menys sensible als valors extrems que la mitjana, però encara donarà una estimació raonable de la tendència central o la mitjana per a gairebé tots els models estadístics. En aquest sentit, es reconeix com un estimador robust.

## Consideracions

La mitjana winsoritzada utilitza més informació de la distribució o mostra que la mitjana. Tanmateix, tret que la distribució subjacent sigui simètrica, és probable que la mitjana winsoritzada d'una mostra produeixi un estimador imparcial tant per la mitjana com per a la mediana.

## Exemple

Per a una mostra de 10 nombres (de x$_1$, el més petit, a x$_{10}$ el més gran), la mitjana winsoritzada del 10% és
       ${\frac {\overbrace {x_{2}+x_{2}} +x_{3}+x_{4}+x_{5}+x_{6}+x_{7}+x_{8}+\overbrace {x_{9}+x_{9}} }{10}}.\,$
    La clau està en la repetició de x₂ i x$_9$, que substitueixen els valors originals x$_1$ i x$_{10}$ respectivament.

## Referències

* ↑ Dodge, Y (2003) The Oxford Dictionary of Statistical Terms, OUP. ISBN 0-19-920613-9 (entry for "winsorized estimation")
# Club Bàsquet Inca

El Club Bàsquet Inca va ser un club de bàsquet amb seu a Inca, Illes Balears. Per motius de patrocini, durant molts anys fou conegut també amb el nom Drac Inca. Durant la seva última temporada la denominació de l'equip va ser Fundació Basquetinca.com.

## Història

El Club Bàsquet Inca es va fundar oficialment el 1989. Dos anys abans, però, s'havia format un equip anomenat Basquet Inca compost per joves procedents d'un equip anomenat Els Pins, que acabaria per convertir-se en el posterior Club Basquet Inca.
En cinc anys va aconseguir tres ascensos i en la temporada 1994-95 aconseguí el títol de Campió de Balears, obtenint així el dret a disputar l'ascens de la lliga EBA.
En 1996 fou un dels fundadors de la Lliga LEB, competició que va disputar fins a l'any 2004, quan va descendir a la lliga LEB2.
La temporada 2004-05 no va poder aconseguir el seu objectiu de retornar a la LEB, i el club va decidir comprar la plaça del CB Valls, aconseguint d'aquesta manera la tornada a la segona categoria del bàsquet espanyol.
La temporada 2005-06 es va classificar per a la disputa del playoff d'ascens a la lliga ACB. No obstant, va perdre la eliminatòria davant el Bruesa GBC.
Va tornar a classificar-se per al playoff d'ascens en la 2006-07. Aquesta vegada va perdre la sèrie davant el CAI Zaragoza.
El dia 12 de juny del 2008 es va fusionar amb el Club Bàsquet Muro per a formar part del Bàsquet Mallorca.

## Trajectòria any a any

* Temporada 88/89: 2a Regional
* Temporada 89/90: 2a Regional. Ascens.
* Temporada 90/91: 1a Regional. Ascens.
* Temporada 91/92: Autonòmica.
* Temporada 92/93: Autonòmica. Ascens.
* Temporada 93/94: 2a Divisió.
* Temporada 94/95: 2a Divisió. Ascens.
* Temporada 95/96: Lliga EBA. Ascens.
* Temporada 96/97: LEB (10è)
* Temporada 97/98: LEB (13è)
* Temporada 98/99: LEB (14è)
* Temporada 99/00: LEB (9è)
* Temporada 00/01: LEB (6è)
* Temporada 01/02: LEB (12è)
* Temporada 02/03: LEB (13è)
* Temporada 03/04: LEB (16è). Descens a LEB 2.
* Temporada 04/05: LEB 2 (6è). Intercanvi de places amb CB Valls
* Temporada 05/06: LEB (4t) (millor temporada de la seva història)
* Temporada 06/07: LEB (6è)
* Temporada 07/08: LEB Or (16è) (última temporada del Bàsquet Inca com a equip professional)

## Plantilla de la temporada 2007-08

* Bases:
* Joan Riera
* Carles Bivià Muñoz
* Kestutis Marciulionis
* Vicente McTrayer
* Alers:
* Alberto Ruíz de Galarreta
* Marc Blanch
* Tomás López Rodríguez
* Aler-pivots:
* Sotiris Manolopoulos (cedit al Palència fins a final de temporada)
* Anthony Stacey
* Pivots:
* Danya Abrams
* Jan Orfila
* Sergio Bruno Antunes Ramos
* Albert Alzamora
* Lamont Hamilton

## Cos tècnic

* Entrenador:
** José Luis Abós
* 2n Entrenador:
** Ángel Cepeda
* 3r Entrenador:
** Xavier Nin
* Preparador físic:
** Antoni Mir
* Fisioterapeuta:
** Oscar Delgado
** Beatriz Yáñez

## Referències

* ↑ «Historia» (en castellà). Basquetmallorca.com. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2013. [Consulta: 7 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial del Club Bàsquet Inca
* Web Fundació Bàsquet Illes Balears
* Fitxa de l'equip a la web de la FEB
# Àcid obtusílic

L'àcid obtusílic, el qual nom sistemàtic és àcid (Z)-dec-4-enoic, és un àcid carboxílic monoinsaturat de cadena lineal amb deu àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C10H18O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras i se simbolitza per C10:1 n-6. Té un doble enllaç en conformació cis situat al carboni 4 (o el 6 començant per l'extrem oposat).
A temperatura ambient és un líquid que bull a 148-150 °C a només 13 mmHg. Té una densitat entre 4 °C i 20 °C de 0,9197 g/cm³ i un índex de refracció que val 1,4497 a 20 °C. És soluble en benzè i dietilèter. Hom el troba a l'oli de les llavors de Lindera obtusiloba, d'on pren el seu nom comú àcid obtusílic. Fou aïllat el 1937 d'aquesta planta pels científics japonesos Y. Toyama i per Saburo Komori i Sei-ichi Ueno de forma independent, essent aquests darrers els que li donaren el nom comú àcid obtusílic.

## Referències

* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0070)». Arxivat de l'original el 2018-04-16. [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ Toyama J. Soc. Chem. Ind. [Japó], 40, 1937, pàg. 285.
* ↑ Komori, S.; Ueno, S. «On a New Unsaturated Fatty Acid, C10H18O2, Present in the Oil of Rindera obtusiloda». Bull. Chem. Soc. [Japó], 12, 5, 1937, pàg. 226. Arxivat de l'original el 2018-04-17 [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ A. W. Ralston. Fatty Acids And Their Derivatives, 1948.
# Fons Millàs de la UAB

El Fons Millàs està format per la biblioteca personal de Josep Maria Millàs i Vallicrosa, pioner de la història de la ciència a Espanya i a Catalunya, augmentada pel seu fill Eduard Millàs i Vendrell (Barcelona, 1937 - Barcelona, 1999), filòleg i historiador de la ciència. També en forma part els seus arxius. El conjunt va ser adquirit pel Servei de Biblioteques de la Universitat Autònoma de Barcelona l'any 2000 per ampliar la Secció d'Història de les Ciències de la Biblioteca de Ciència i Tecnologia.

## Descripció del fons

* unes 1.300 monografies sobre ciència àrab, instruments científics, poesia hebrea medieval, història de l'astronomia i de les matemàtiques i historiografia de la ciència.
* publicacions periòdiques com Isis i Archives Internationales d'Histoire des Sciences
* col·lecció, gairebé completa, de les obres de Josep Maria Millàs i Vallicrosa
* col·lecció de separates
* material d'arxiu:
      * de Josep Maria Millàs i Vallicrosa: 9 capses de conservació inventariades amb la seva correspondència i documentació professional com notes manuscrites sobre els seus treballs, materials relacionats amb la preparació i participació a congressos, ressenyes, fotografies, retalls de diari i altres. Part del material d'arxiu, dipositat a la Biblioteca de Ciència i Tecnologia UAB, ha estat digitalitzada i es pot consultar al dipòsit digital de documents de la UAB.
      * d'Eduard Millàs i Vendrell: més de 70 carpetes d'anelles pendent d'inventariar i classificar pel Servei d'Arxius de Ciència (SAC). La major part dels documents corresponen a apunts i notes manuscrites sobre textos cabdals de la història de l’astronomia antiga i àrab medieval, la preparació de treballs publicats i, sobretot, l'ensenyament universitari d’aquestes matèries.

## Referències

* ↑ Roqué, Xavier «Els arxius de Josep Maria Millàs i Vallicrosa i Eduard Millàs i Vendrell, a la Biblioteca de Ciència i Tecnologia». Biblioteca Informacions, 38, 01-04-2010, pàg. 21-24.
* ↑ Roqué, Xavier «El Fons Millàs de la Secció d'Història de la Ciència de la Biblioteca de Ciències i d'Enginyeries». Biblioteca Informacions, 22, 01-12-2000, pàg. 8-10.
* ↑ «Josep M. Millàs i Vallicrosa - Dipòsit Digital de Documents de la UAB». [Consulta: 6 juny 2024].

## Bibliografia

* Col·leccions singulars a les biblioteques de la UAB. Bellaterra: Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2013, p. 42-45 i 52-55. ISBN 9788449028878 [Consulta: 29 gener 2014].

## Enllaços externs

* Fons Millàs - Biblioteques UAB