OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giacomo Milano

Giacomo Francesco Milano Franco d'Aragona, príncep d'Ardora (Polestina, Calàbria, Itàlia, 1699 - San Paolo Bel Sito, Campània, Itàlia, 1780) fou un músic italià.
Tenia els títols de marquès de San Giorgio i príncep d'Ardora. Després d'acabar els estudis literaris, es dedicà a la música i fou un dels deixebles de Durante. Als vint-i-tres anys era considerat com el primer clavecinista de Nàpols prop de Lluís XV.
Va compondre: misses, cantates i la música per a diversos drames de Metastasio, tals com Gioas re di Ginda, La Betulia liberata, Angelica e Medoro, etc.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. 35, Mich - Momz.. reedició de Madrid 1918. Madrid: Espasa-Calpe, 1978, p. 221. ISBN 84-239-4535-9.
* ↑ Magaudda, Ausilia. «Giacomo Francesco Milano e il ruolo dell'aristocrazia nel patrocinio delle attività musicali nel secolo XVIII». A: Atti del convegno internazionale di studi (en italià). Reggio di Calabria: Laruffa, 2001.

## Enllaços externs

* «Giacomo Francesco Milano Franco d'Aragona, marqués de Saint-george (1699-1780)» (en castellà). Alamy. [Consulta: 12 febrer 2022].
# Bandera de Wiltshire

La bandera oficial del comtat anglès de Wiltshire va ser aprovada en reunió del consell l'1 de desembre de 2009 i posteriorment registrada al Flag Institute. Aquesta es coneix amb el nom de "Bustard Flag" i de proporcions dos d'alt per tres de llarg està formada per faixes alternes blanques i verdes lleugerament corbades al centre del drap. En aquest centre s'hi situa la silueta d'un pioc salvatge (Otis tarda) en color or dins un cercle dividit en sis seccions verdes i blanques alternes. El disseny fou creat per Mike Prior i la seva filla Helen Pocock el 2007 prenent de base la bandera del Consell del comtat.
El disseny no ha estat exempt de crítiques i n'existeixen dos més associats al comtat, com són el "White horse" però no tenen estatus oficial, ja que no han estat dissenyats pel College of Arms.

## Simbologia

Les faixes representen els turons d'herba i les afloracions de creta tan abundants al sud d'Anglaterra. Mentre que els colors poden representar l'esperança, l'alegria, la seguretat i la pau. La silueta del pioc, au que havia estat extingida a Anglaterra des del 1832, però recuperada a partir d'un programa a la plana de Salisbury d'on era originària. La vora del cercle, en sis seccions obertes i alternes representen els cercles de pedra d'Stonehenge i Avebury al comtat, i també els sis comtats circumdants de Gloucestershire, Oxfordshire, Berkshire, Hampshire, Dorset i Somerset.

## White horse

La bandera anomenada "White Horse" va ser dissenyada l'any 2006 per Chrys Fear, el qual va afirmar que el símbol del cavall blanc es troba en el context de les talles fetes a les formacions de creta al llarg del comtat, el més famós és el de Westbury i el de Cherhill, era una imatge de major connexió cultural amb Wiltshire. El disseny de Fear va incorporar l'esbós del cavall blanc de Cherhill que va publicar William Plenderleath de l'oest d'Anglaterra el 1885.

## Estendard del Consell del comtat

L'estendard de l'antic Consell del comtat de Wiltshire ha estat comercialment disponible durant molts anys. Aquest representa al consell, en lloc del comtat de Wiltshire com a àrea geogràfica. A l'abril de 2009, el consell del comtat es va unir amb els antics consells dels districtes de Wiltshire (Kennet, North Wilts, Salisbury i West Wilts) en una nova autoritat unitària anomenada Wiltshire Council, i les armes de totes elles van passar a l'autoritat successora. Es van crear noves banderes que han onejat als edificis municipals del comtat, però aquestes banderes no solen estar disponibles per al públic.

## Referències

* ↑ «Wiltshire Flag» (en anglès). British County Flags. [Consulta: 7 juny 2018].
* ↑ Jones, Sara «Wiltshire County's flag wars» (en anglès). BBC, 30-11-2009.
* ↑ «Wiltshire» (en anglès). Flag Institute. [Consulta: 7 juny 2018].
* ↑ «Student campaigns for county flag» (en anglès). BBC News, 28-03-2006 [Consulta: 7 juny 2018].
* ↑ «Wiltshire White Horses». Sketches published in Plenderleath's The White Horses of the West of England, 1885.. Wiltshirewhitehorses.org.uk. [Consulta: 7 juny 2018].

## Enllaços externs

* The Flag Institute
# Cine Aribau

El Cine Aribau és una sala de cine situada al carrer d'Aribau, 5 de l'Eixample de Barcelona, just davant del desaparegut Cinema Central.

## Història

Va obrir el 7 de desembre del 1962 amb una capacitat de 1.175 localitats. Al capdavant d'aquest nou cinema s'hi trobava el Grup Balañá.
Aquest local porta la firma de l'arquitecte Pere Ricart i Biot, però en destacà més el paper del decorador Antoni Bonamusa. Amb un gran vestíbul que comptava amb dues escultures de Pep Codó. La sala de projeccions té una original paret decorada a partir de fulles de plata velles (obra de Jordi Domènech) i una cortina que es recull a una banda de l'escenari, en comptes de dividir-se en dues meitats com és habitual.
La primera projecció va ser West Side Story. Una pel·lícula que va aconseguir un gran èxit perquè va estar fins al 8 d'octubre de 1964 (95 setmanes) a la cartellera. Per a celebrar el primer aniversari de la projecció d'aquest film, la distribuïdora va invitar a l'actor George Chakiris a Barcelona per a agrair personalment al públic l'acollida de la pel·lícula. Durant la tardor de 1971 es va tornar a programar West Side Story i també es va tornar a projectar el 1982.
Grease es va estrenar el 1978 simultàniament als cinemes Palau Balañá i Río. Però va ser tanta l'aglomeració de gent que hi havia a cada projecció que es va haver de programar al Regio Vistarama.
El 1999, el Grup Balañá va confirmar que reformaria el local per fer-hi dues sales, una a la platea i l'altra a l'amfiteatre. També va incorporar butaques VIP per oferir un altre tipus de servei al públic.
El 7 de desembre de 2012 es va celebrar el 50è aniversari de la sala, una de les més antigues d'Europa, amb la projecció de la pel·lícula inaugural West Side Story. Una sessió que va exhaurir les entrades.
I és que la conversió de la sala de cinema en un cinema multisala és el que ha ajudat a mantenir el cinema obert fins avui dia, tot i les discrepàncies que hi va haver en el seu moment.

## Curiositats

El 1972, durant la projecció Jesucristo Superstar, un grup de religiosos van protestar en contra d'aquest film, tot i que va trigar tres anys en estrenar-se perquè havia de rebre el vist-i-plau del bisbe Guerra Campos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Lahuerta, 2016.
* 1 2 3 Munsó Cabús, 1995.
* ↑ La Vanguardia (en castellà), 01-03-1964, p. 53.
* 1 2 Polo, Toni «50 anys de cinema Aribau» (en castellà). eldiario.es, 07-12-2012.

## Bibliografia

* Lahuerta Melero, Roberto. Barcelona sus cines de estreno, repertorio y arte y ensayo. Barcelona: Quarenta Ediciones, 2016.
* Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Edicions Proa, 1995.
# Charles Gumery

Charles-Alphonse-Achille Gumery (1827-1871) és un escultor francès del qual diverses obres adornen o han adornat l'Òpera Garnier, com ara el seu grup del ball que se li havia encarregat en substitució del de Jean-Baptiste Carpeaux.
Tot i que nascut al barri de Vaugirard a París, Charles Gumery era originari del poble de Passy-lès-Paris, avui inclòs al 16è districte, on el seu pare, Nicolas, era mestre d'escola. Aquest residia aleshores al carrer de les Aigües, 11, avui desaparegut. Més tard, el fill de Charles, el pintor Adolphe Gumery, va tornar a instal·lar-se a Passy al mateix carrer, rebatejat rue Raynouard (al 43), a una casa veïna d'aquella (al 47) on també havia residit Honoré de Balzac i on avui hi ha el Musée de la maison de Balzac.
Prix de Rome d'escultura el 1850 i pensionat a la Villa Mèdici, Charles Gumery va esdevenir un dels escultors més considerats del Segon Imperi.
És inhumat al Cementiri de Montmartre on sobre l'estela de la seva sepultura hi ha el seu bust realitzat per l'escultor Jean Gautherin que va ser el seu alumne.

## Galeria

* L'Harmonie, coronació esquerra de l'Opéra Garnier.
* La Poésie, coronació dreta.
* Antoine Favre, escultura central.

## Vegeu també

* Manège de Moscou

## Fonts

* Arxiu familiar

## Enllaços externs

* A París, també es poden veure d'ell les piques de l'església de la Trinitat així com el timpà de Notre-Dame de Passy.
* Es poden igualment veure algunes de les seves obres al Musée David d'Angers
* Per a més informacions (en anglès) sobre la família Gumery, consultar rootsweb.com
# Centre Regionalista de Mallorca

* No s'ha de confondre amb Centre Regionalista de Mallorca (1898).
El Centre Regionalista de Mallorca fou un grup polític regionalista creat a Palma al desembre del 1917 per Guillem Forteza i Pinya seguint l'orientació iniciada per Joan Estelrich i Artigues pel gener de 1917 en La Veu de Mallorca. Aspirava a l'autonomia regional dins cada nació i a la federació de nacions sobiranes formant un estat ibèric. Per a aquest objectiu intentà una coalició de tots els partits el 1919, tot aspirant a exercir a les Illes el paper de la Lliga Regionalista a Catalunya. També donaren suport a la candidatura del Bloc Assembleista en les eleccions municipals per l'Ajuntament de Palma en l'any 1917. Tanmateix, el 1919 els membres més qualificats ingressaren al Partit Liberal, i La Veu de Mallorca va desaparèixer.

## Referències

* ↑ «Centre Regionalista de Mallorca | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 setembre 2020].
* 1 2 «Centre Regionalista de Mallorca». Gran Enciclopèdia de Mallorca. [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Jordà-Sánchez, Joan-Pau «Payeses, tenderos y párrocos. El centro-derecha mallorquinista (1899-1983)». Pasado y Memoria. Revista de Historia Contemporánea, 16, 2017, pàg. 177–205. ISSN: 1579-3311.
# Cinema Majèstic

El Cinema Majèstic fou un cinema a la ciutat de Granollers inaugurat el 7 de desembre de 1928. Va ser construït al mateix local on anys abans hi havia el Cinematógrafo Valero.

## Referències

* ↑ «El cinema abans de la Guerra Civil, 1987». [Consulta: 10 octubre 2020].
# Claire Johnston

Claire Johnston (1940–1987) va ser una teòrica feminista del cinema. Va escriure alguns assaigs fonamentals sobre la construcció de la ideologia en el cinema mainstream (Hollywood i el cinema d'autor europeu) i sobre l'articulació del cinema feminista com alternativa al cinema hegemònic.
Plantilla:Publicacions
* "Women's Cinema as Counter-Cinema" (1973) a: Claire Johnston (ed.), Notes on Women's Cinema, Londres: Society for Education in Film and Television, reimprès a: Sue Thornham (ed.), Feminist Film Theory. A Reader, Edinburgh University Press 1999, pàg. 31–40
* "Feminist Politics and Film History", Screen 16, 3, pp. 115–125
* (Editora), The work of Dorothy Arzner : Towards a Feminist Cinema, Londres: British Film Institute, 1975

## Referències

* ↑ Stern, Lesley; Jayamanne, Laleen; Grace, Helen Framework: The Journal of Cinema and Media, 35, 1988, pàg. 114–129.
# Rosalind Hursthouse

Rosalind Hursthouse (Bristol, 10 de novembre de 1943) és una filòsofa moral neozelandesa, d'origen anglès, que ha destacat per la seva obra sobre l'ètica de les virtuts.
Hursthouse passà la infància a Nova Zelanda i estudià a l'Open University (a distància) d'Anglaterra. Fou cap del Departament de Filosofia a la Universitat d'Auckland del 2002 al 2005, i actualment hi segueix ensenyant. Tot i que ja havia publicat abans, Hursthouse va entrar a la filosofia mundial amb tres articles que publicà entre 1990 i 1991: "Accions aracionals", "Teoria de la virtut i avortament" i "Sobre la justícia de Hume".
Hursthouse es considera deixebla d'Elizabeth Anscombe i de Philippa Foot, i ha estudiat i seguit molt intensament Aristòtil.

## Referències

* ↑ Oliphant, Jill. «Rosalind Hursthouse and virtue ethics». A: OCR Religious Ethics for AS and A2. Taylor & Francis, 2010, p. 185. ISBN 978-1-136-99292-6 [Consulta: 8 gener 2019].
# Roslin

Roslin és un poble situat al Midlothian, Escòcia, al sud de la capital escocesa d'Edimburg. Està situat aproximadament a 12 milles (20 quilòmetres) de l'aeroport d'Edimburg.
L'any 1303 es va produir a les seves terres la batalla de Rosslyn, part de la Primera Guerra d'Independència Escocesa.
A l'Institut Roslin va ser clonada l'Ovella Dolly, primer mamífer de gran grandària a qui es va aplicar aquesta tècnica amb èxit.

## Patrimoni cultural

* Capella Rosslyn: La capella esculpida i elaborada ha estat associada des de fa temps amb els cavallers templers i la llegenda del Sant Greal., La seva presència al 'best-seller' El codi Da Vinci , La popularitat del llibre i l'ús de la capella com a ubicació en la posterior pel·lícula van augmentar molt el nombre de visitants del poble.
* Castell de Roslin: propietat de la família del comte de Rosslyn des del segle xiv, es troba en ruïnes parcials. Les parts habitables es lloguen com a allotjament de vacances.

## Referències

* ↑ 1997: Dolly the sheep is cloned On This Day, BBC News online
* ↑ Hargraves, Neil. «Rosslyn and the Grail Myths». scotland.org, Scottish government website. Arxivat de l'original el 11 de juny 2013. [Consulta: 9 febrer 2013].
* ↑ Da Vinci Code tourists flock to Scottish chapel, Sue Leemam, Associated Press published on msn,com
* ↑ «Rosslyn Castle History». The Landmark Trust. Arxivat de l'original el 4 de març 2013. [Consulta: 9 febrer 2013].
* ↑ «Rosslyn Castle». Landmark Trust. [Consulta: 9 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Roslin Village Website (anglès)
# Rupéreux

Rupéreux és un municipi francès, situat al departament de Sena i Marne i a la regió de Illa de França. L'any 2007 tenia 94 habitants.
Forma part del cantó de Provins, del districte de Provins i de la Comunitat de comunes del Provinois.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rupéreux era de 94 persones. Hi havia 33 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (11 homes vivint sols), 7 parelles sense fills i 15 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família i 4 estaven desocupats. Tots els 42 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rupéreux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 48 eren actives i 15 eren inactives. De les 48 persones actives 42 estaven ocupades (25 homes i 17 dones) i 7 estaven aturades (2 homes i 5 dones). De les 15 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Rupéreux hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rupéreux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rupéreux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hendersonita

La hendersonita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la hewettita. Va rebre el nom per M.L. Lindberg, A.D. Weeks, M.E. Thompson, D.P. Elston, R. Meyrowitz el 1962 en honor del Dr. Edward Porter Henderson (31 de desembre de 1898, Columbus, Ohio, EUA - 12 de setembre de 1992, Washington DC, EUA), conservador de meteorits a la Smithsonian Institution, qui va contribuir al coneixement de la mineralogia dels jaciments d'urani i vanadi.

## Característiques

La hendersonita és un òxid de fórmula química (Ca,Sr)$_{1.3}$V₆O$_{16}$·6H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hendersonita pertany a «04.HG: V[$^{5+}$, $^{6+}$] vanadats. Òxids de V sense classificar» juntament amb els següents minerals: fervanita, navajoïta, huemulita, vanalita, vanoxita, simplotita, delrioïta, metadelrioïta, barnesita, grantsita, lenoblita i satpaevita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita gràcies a les mostres recollides a dues mines dels Estats Units: la mina J J, situada a la vall de Paradox, al districte miner d'Uravan (comtat de Montrose, Colorado), i a la mina Nelson Point, al districte de Shiprock (comtat de San Juan, Nou Mèxic). A banda de a les dues localitats tipus també ha estat descrita en altres indrets dels estats nord-americans de Colorado i Arizona.

## Referències

* ↑ «Hendersonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 novembre 2021].
# Hendrichovce

Hendrichovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1320.
# Harry Parker

Harry Parker (Christchurch, 6 de maig de 1873 − Balgowlah, Sydney, 14 de maig de 1961) fou un tennista professional neozelandès.

## Torneigs del Grand Slam
### Individual: 2 (0−2)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1907 | Australasian Championships | Horace Rice | 3−6, 4−6, 4−6 |
| Finalista | 2. | 1913 | Australasian Championships (2) | Ernie Parker | 6−2, 1−6, 3−6, 2−6 |

### Dobles masculins: 4 (1−3)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1906 | Australasian Championships | Cecil C. Cox | Rodney Heath Anthony Wilding | 2−6, 4−6, 2−6 |
| Guanyador | 1. | 1907 | Australasian Championships | Bill Gregg | Horace Rice Gordon Wright | 6−2, 3−6, 6−2, 6−2 |
| Finalista | 2. | 1909 | Wimbledon | Stanley Doust | Arthur Gore Herbert Roper-Barrett | 2−6, 1−6, 4−6 |
| Finalista | 3. | 1913 | Australasian Championships (2) | Ray Taylor | Ernie Parker Alf Hedeman | 6−8, 6−4, 4−6, 4−6 |

## Enllaços externs

* Harry Parker a l'ATP (anglès)
# Harvard-Kyoto

Harvard-Kyoto Convention, o simplement Harvard-Kyoto, és un sistema de transliteració en ASCII del sànscrit i d'altres llengües que fan servir l'alfabet devanāgarī. S'utilitza principalment en correus i altres texts electrònics. És molt senzill i ràpid d'escriure, car utilitza majúscules en lloc de signes diacrítics per distingir una lletra de l'altra.
La denominació "Harvard-Kyoto" es fa servir des de 1990, tot i així la forma correcta d'anomenar aquest sistema seria Kyoto-Harvard Convention.

## Vocals

| अ | आ | इ | ई | उ | ऊ | ए | ऐ | ओ | औ |
| a | A | i | I | u | U | e | ai | o | au |

## Sonorants

| ऋ | ॠ | ऌ | ॡ |
| R | RR | lR | lRR |

## Anusvāra/Visarga

| अं | अः |
| M | H |

## Consonants

| क | ख | ग | घ | ङ | Velars |
| k | kh | g | gh | G | |
| च | छ | ज | झ | ञ | Palatals |
| c | ch | j | jh | J | |
| ट | ठ | ड | ढ | ण | Retroflexes |
| T | Th | D | Dh | N | |
| त | थ | द | ध | न | Dentals |
| t | th | d | dh | n | |
| प | फ | ब | भ | म | Labials |
| p | ph | b | bh | m | |
| य | र | ल | व | | Semivocal |
| y | r | l | v | | |
| श | ष | स | ह | | Fricativa |
| z | S | s | h | | |

## Vegeu també

* Devanagari
* IAST

## Referències

* ↑ Otto Behaghel: Deutsche Syntax, 3 Volumes(1923-1928).
# Herrenberg (Luxemburg)

Herrenberg (en luxemburguès: Härebierg) és una muntanya de 394 metres d'altitud, que es troba a la comuna de Diekirch, al cantó de Diekirch i al sud oest de Luxemburg.
Està situada entre les localitats de Diekirch, Bastendorf i Gilsdorf. En aquest lloc hi ha el Centre de Formació Militar del Gran Ducat.
# Herradón de Pinares

Herradón de Pinares és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 515 | 510 | 493 | 521 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Hatem Ghoula

Hatem Ghoula (àrab: حاتم غولا, Ḥātim Ḡūlā) (París, 7 de juny 1973) és un atleta tunisià especialista en curses de marxa atlètica.
El seu èxit més important fou la medalla de bronze aconseguida als Campionats del Món de 2007. Té el rècord africà en 20 i 50 km marxa. Va participar en els Jocs Olímpics de 1996, 2000, 2004 i 2008.

## Resultats

| Any | Competició | Seu | Resultat | Prova |
| 1993 | Campionat del Món | Stuttgart, Alemanya | 32è | 20 km |
| 1995 | Campionat del Món | Göteborg, Suècia | 30è | 20 km |
| 1996 | Campionat d'Àfrica | Yaoundé, Camerun | 1r | 20 km |
| 1996 | Jocs Olímpics | Atlanta, Estats Units | 33è | 20 km |
| 1997 | Campionat del Món | Atenes, Grècia | 9è | 20 km |
| 1997 | Jocs del Mediterrani | Bari, Itàlia | 3r | 20 km |
| 1997 | Jocs de la Francofonia | Antananarivo, Madagascar | 1r | 20 km |
| 1998 | Campionat d'Àfrica | Dakar, Senegal | 1r | 20 km |
| 1999 | Jocs Panàrabs | Irbid, Jordània | 1r | 20 km |
| 2000 | Campionat d'Àfrica | Alger, Algèria | 1r | 20 km |
| 2001 | Campionat del Món | Edmonton, Canadà | 10è | 20 km |
| 2001 | Jocs del Mediterrani | Radès, Tunísia | 1r | 20 km |
| 2001 | Jocs de la Francofonia | Ottawa, Canadà | 1r | 20 km |
| 2002 | Copa del Món de marxa atlètica | Torí, Itàlia | 9è | 20 km |
| 2002 | Campionat d'Àfrica | Radès, Tunísia | 1r | 20 km |
| 2003 | Campionat del Món | París, França | 14è | 20 km |
| 2003 | Jocs Panafricans | Abuja, Nigèria | 1r | 20 km |
| 2004 | Jocs Olímpics | Atenes, Grècia | 11è | 20 km |
| 2004 | Jocs Panàrabs | Alger, Algèria | 1r | 20 km |
| 2005 | Campionat del Món | Hèlsinki, Finlàndia | 5è | 20 km |
| 2006 | Copa del Món de marxa atlètica | La Corunya, Espanya | 4t | 20 km |
| 2006 | Campionat d'Àfrica | Bambous, Maurici | 2n | 20 km |
| 2007 | Jocs Panafricans | Alger, Algèria | 1r | 20 km |
| 2007 | Campionat del Món | Osaka, Japó | 3r | 20 km |

## Referències

* ↑ Area Outdoor Records - Men - Africa - IAAF.org
* ↑ «2007 All-Africa Games, men's 20 km race walk». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 3 desembre 2009].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Hatem Ghoula
* GBR Athletics