OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agonista

En bioquímica, un agonista és aquella substància que és capaç d'unir-se a un receptor i provocar una resposta en la cèl·lula. Un agonista és allò que s'ha oposat a un antagonista en el sentit que mentre un antagonista també s'uneix a un receptor, no sols no l'activa sinó que en realitat bloqueja la seua activació pels agonistes. Un agonista parcial activa al receptor però no causa tant d'efecte fisiològic com un agonista complet.
Els receptors en el cos humà funcionen en ser estimulats o inhibits per agonistes o antagonistes naturals (com ara les hormones o neurotransmissors) o artificials (com ara alguns fàrmacs). Una nova teoria denominada selectivitat funcional, amplia la definició convencional de la farmacologia.
En anatomia, els músculs agonistes són els que són capaços de realitzar el mateix tipus de moviment.

## Altres usos d'agonisme

En filosofia política, l'agonisme i l'antagonisme representen diferents perspectives sobre la noció de conflicte. L'agonisme posa èmfasi en els aspectes positius del conflicte, promovent un compromís respectuós i l'acceptació de la contestació contínua sobre el significat i el poder. És una pràctica de compromís democràtic que reconeix el lloc permanent del conflicte en la política però que busca canalitzar-lo positivament. Els partidaris de l'agonisme advoquen pel "pluralisme agonístic", que implica un conflicte respectuós entre adversaris que comparteixen una lleialtat comuna als principis democràtics. D'altra banda, l'antagonisme és una forma de conflicte més intensa i hostil, sense el compromís respectuós i el potencial positiu emfatitzat per l'agonisme.
Chantal Mouffe, figura destacada de la teoria agonística, sosté que en un sistema polític democràtic, els conflictes i els enfrontaments, lluny de ser un signe d'imperfecció, indiquen que la democràcia és viva i habitada pel pluralisme. La perspectiva agonista veu el conflicte com un bé polític i pretén transformar l'antagonisme potencial en un «agonisme» o lluita entre adversaris, tot respectant els drets dels oponents a lluitar perquè la seva interpretació esdevingui hegemònica.
L'agonisme i l'antagonisme difereixen en el seu enfocament del conflicte: l'agonisme emfatitza el compromís respectuós i el potencial positiu del conflicte, mentre que l'antagonisme representa una forma de conflicte més intensa i hostil.

## Etimologia

La paraula 'agonista' ve del llatí agonista, el qual ve del grec antic άγωνιστής, combatent.

## Referències

* ↑ «Agonisme i Conflicte, debat i diàleg» (en anglès).
* ↑ «Agonisme a la teoria democràtica» (en anglès).
* ↑ «Política i conflictes democràtics: un enfocament agonístic.» (en anglès).
* ↑ «Entendre els conflictes democràtics: els fracassos de la teoria agonista.» (en anglès).
# Agonis flexuosa

Agonis flexuosa, coneguda popularment com a "Menta australiana", és una espècie de planta de la família de les Mirtàcies que es distribueix pel sud-oest d'Austràlia Occidental. És una de les espècies més comunes d'Agonis i un dels arbres més recognoscibles d'Austràlia Occidental, creixent normalment a parcs i a les vores de les carreteres de Perth i Bremer Bay. Es troba sobre dunes de sorra costaneres, a la sorra blanca o grisa, sòls sorrencs, laterites i pedra calcària, i a afloraments de granit.
És un arbre que oscil·la entre els 10 i 15 m d'alçada. Presenta una escorça fibrosa, bruna, amb fulles llargues de color verd fosc opac. Presenta unes inflorescències agrupades de petites flors blanques amb eixos, les quals creixen entre agost i desembre. Aquest arbre té una notable similitud a l'espècie Salix babylonica. Una de les característiques més cridaneres d'A.flexuosa és la forta olor de menta que desprenen les seves fulles trencades o aixafades.

## Referències

* ↑ «Agonis flexuosa» a EOL. Data consulta: 03 de febrer de 2014.

## Bibliografia

* Boland, D. J. et al.. Forest Trees of Australia (Fourth edition revised and enlarged). Collingwood, Victoria, Australia: CSIRO Publishing, 1984. ISBN 0-643-05423-5.
* Blackall, W. E. and Grieve, B. J.. How to Know Western Australian Wildflowers, Part 3A. 2a edició. Nedlands, Western Australia: University of Western Australia Press, 1980. ISBN 0-85564-160-6.
* Powell, Robert. Leaf and Branch: Trees and Tall Shrubs of Perth. Perth, Western Australia: Department of Conservation and Land Management, 1990. ISBN 0-7309-3916-2.
# Agustí Cuesta i Aldavert

Agustí Cuesta i Aldavert (Badalona, 3 de juliol de 1958) és un exentrenador i representant de jugadors de bàsquet, als anys 70 i 80 jugador professional de bàsquet.
Va començar a jugar bàsquet a la seva ciutat natal, primer als Germans Maristes, passant després al Sant Josep i va passar al Círcol Catòlic (1976-1983), aleshores anomenat Cotonificio, amb el qual va debutar professionalment a la Lliga Nacional espanyola. A principis dels anys 80, aquest equip es va traslladar a Santa Coloma de Gramenet i va ser rebatejat com a Licor 43 (1984-1987), però hi hagué diversos problemes a causa d'una sèrie d'impagaments, que van fer que la temporada 1987-1988 viatgés al Tau de Vitòria amb la idea d'acabar la seva carrera. Amb el naixement del seu fill només va estar una temporada a més jugant amb el Tradehi d'Oviedo, com a substitut de Carlos Herreras.
En finalitzar la pràctica professional del bàsquet s'ha dedicat a ser entrenador professional, empès per Aíto García Reneses. Ha actuat també a com a agent d'Invictus Sports Group, de l'agència Savic. S'acostuma a dir que va ser el descobridor de Pau Gasol, i ha ajudat també a altres jugadors, com Xavi Pascual o Juan Carlos Navarro, a qui va batejar com La Bomba. Ha estat entrenador en les categories inferiors del FC Barcelona, durant la temporada 1994-1995 va dirigir el FC Barcelona Júnior. Sense perdre la vinculació amb el Barcelona a les següents fins a 1996-1997 va dirigir el CB Cornellà, vinculat al club barceloní, a la Lliga EBA, a la de 1997-1998 el FC Barcelona B i a les temporades 1998-1999, 1999-2000 i 2000-2001 el FC Barcelona Júnior, que va aconseguir coronar-se al Campionat d'Espanya a la primera temporada i tercera temporada. A les següents temporades fins a 2003-2004 va estar al CB Prat d'El Prat de Llobregat i el 2004-2005 va tornar a passar al FC Barcelona, com a ajudant tècnic de l'entrenador Joan Montes.

## Referències

* 1 2 «Fitxa d'Agustí Cuesta Aldavert» (en castellà). Lliga ACB. Arxivat de l'original el 8 de maig 2014. [Consulta: 2 setembre 2018].
* 1 2 Gozalbo, Àlex «Disset anys disfrutant com un nen». Ara, 15-08-2017.
* 1 2 «Agustí Cuesta: escolta fuerte, técnico de cantera, agente» (en castellà). Lliga ACB, 02-06-2014. Arxivat de l'original el 2 de setembre 2018. [Consulta: 2 setembre 2018].
* 1 2 Ortiz Pérez, Javier. «Agustí Cuesta: escolta fuerta, técnico de cantera, agente» (en castellà). Lliga Endesa, 02-06-2014. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2018. [Consulta: 2 setembre 2018].
* 1 2 Redacció «Agustí Cuesta será el técnico ayudante de Joan Montes». As, 15-09-2004.
* ↑ «Club Bàsquet Prat». Ajuntament d'El Prat de Llobregat, 01-11-2004.
# Alejandro Soler Pérez

* Est article tracta sobre l'artiste alcoià; si busqueu el polític elxà, vegeu Alejandro Soler Mur.
Alejandro Soler Pérez (1946-2013) fou un artista alcoià especialitzat en l'àmbit de l'escenografia teatral i les festes de Moros i Cristians, encara que la seua obra més destacada és la renovació dels perots i l'escenari del Betlem de Tirisiti, per la qual cosa se'l ressenyava com «el pare del Tirisiti».

## Biografia

Alejandro Soler va estudiar belles arts a València i va fer pràctiques a Barcelona. Amic de l'actor Ovidi Montllor, va treballar amb ell com a director artístic en pel·lícules del realitzador valencià Carles Mira a començaments de la dècada del 1980: d'eixa època és també la decoració del pub L'Escenari, inaugurat en 1981 amb un recital d'Ovidi.
Per al teatre, Soler va treballar amb dos companyies alcoianes, La Cazuela i La Dependent, no només com a escenògraf sinó com a cartelliste d'obres com Ací no paga ni Déu o Rondalles. L'any 1991 va ser l'encarregat de dissenyar el cartell anunciador de les festes de Moros i Cristians d'Alcoi: abans, Soler ja era reconegut pel món fester en introduir l'ús de metall, tela i pelleteria exòtica en el vestuari dels boatos i les esquadres especials.

### El Tirisiti

L'any 1985 se li va encomanar la renovació del Betlem de Tirisiti, després que el Teatre Principal d'Alcoi s'afonara i l'ajuntament assumira la continuïtat de l'espectacle: eixe any, la premsa local li va atorgar el guardó anual Peladilla de Oro. Vint anys després, se li va adjudicar de nou la readequació del Tirisiti al Principal, poc després de ser declarat Bé d'Interés Cultural

### Mort i homenatges

Soler va faltar el 5 de gener del 2013 després d'una llarga malaltia: l'Ajuntament d'Alcoi va emetre un comunicat de condol i l'última funció de la temporada del Tirisiti li va ser dedicada en homenatge. Dos mesos abans, l'autor del cartell de les festes d'Alcoi de 2013 reconeixia Soler com «el pare de tots els dissenyadors».

## Referències

* ↑ InfoFesta Ha fallecido el genio creador Alejandro Soler (castellà)
* ↑ Pågina 66 Arxivat 2013-01-09 a Wayback Machine. Ha faltat Alejandro Soler
* ↑ El País Músicos y cantantes de la Nova Cançó evocaron en Alcoy a Ovidi Montllor (castellà)
* ↑ Internet Movie Database Alejandro Soler (I)
* ↑ Información Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine. L'Escenari cumple 30 años (castellà)
* ↑ Radio Alcoy Muere el renovador de la tradición (castellà)
* ↑ Ara Multimèdia Arxivat 2013-01-08 a Wayback Machine. Mor Alejandro Soler, pare del Tirisiti modern
* ↑ Ciudad de Alcoy Arxivat 2013-01-08 a Wayback Machine. Ha muerto el artista Alejandro Soler (castellà)
* ↑ Levante-EMV Alejandro Soler creará la nueva escenografía del Belén de Tirisiti en el Principal (castellà)
* ↑ Información Fallece Alejandro Soler, autor de la escenografía actual del Belén de Tirisiti (castellà)
* ↑ Ara Multimèdia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Paco Grau farà el cartell de Festes 2013

## Enllaços externs

* Can Carrasca S'ha mort Alejandro Soler. No plores, Tirisiti, que ens faràs plorar a nosaltres...
* Alejandro, el llibre d'Alejandro Soler.
# Alo Põldmäe

Alo Põldmäe (Tartu, 22 de maig de 1945) és un compositor, musicòleg i músic estonià.

## Biografia

Alo Põldmäe va néixer fill del compositor estonià Rudolf Põldmäe (1908-1988) i de l'erudita literària Aino Undla-Põldmäe (1910-1992). El 1949, després de l'ocupació d'Estònia, tota la família va ser deportada a Sibèria. No va ser fins al 1955 que va poder tornar a Estònia en el decurs de la desestalinització.
Des de 1960, Alo Põldmäe va rebre classes de piano de la pianista estonià Alexandra Sarv i va decidir continuar una carrera musical. El 1970 es va llicenciar en composició per Heino Eller al Conservatori Estatal de Tallinn.
Del 1968 al 1970 va ocupar-se com a oboista amb l'Orquestra Simfònica Estatal d'Estònia (ERSO). De 1972 a 1980 va treballar com a editor musical a la companyia estatal de cinema de la SSR estoniana, Tallinn-film. Del 1980 al 1989 Põldmäe va ser secretari de l'Associació de Compositors de la SSR d'Estònia (estoniana ENSV Heliloojate Liit) i del 1989 al 1993 vicepresident de l'Associació de Compositors. Des del 1993 va exercir un càrrec directiu al Museu del Teatre i la Música d'Estònia a Tallinn. També ha estat professor de composició a l'Escola de Música de Tallinn des de 1983. A més, actua com a clàssica i Cantant de jazz.

## Composicions (selecció)

* Merineitsi (Ballet, 1974)
* Concert per a oboè (1974)
* Sonatina per a flauta alta i guitarra (1975)
* Verine John (Doll Musical, 1980)
* Loira perdia per a dos pianos (1981)
* Sõnni Tund (ballet, 1981)
* Raeooper (Òpera de Cambra, 1986)
* Depressioon baaris (Òpera de cambra, 1997)
* Pastoral per oboè i orgue
* Meditació per a piano (2003)
A més, Alo Põldmäe ha compost nombroses peces per a música de cambra i música de cinema.

## Referències

* ↑ Eesti Elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000 (= Eesti Entsüklopeedia 14) ISBN 9985-70-064-3, p. 388
# Alobras

Alobras és un municipi de la comarca de la Comunitat de Terol, a la província de Terol, Aragó. És a les serres que formen el Sistema Ibèric.
# Ambaixada romana (Gàl·lia Transalpina, 183 aC)

El Llegat romà va enviar una ambaixada romana a la Gàl·lia Transalpina el 183 aC.
Les ambaixades estaven formades per un grup d'ambaixadors i tenien per missió portar missatges del Senat a estats estrangers. El seu nomenament era considerat un gran honor i només es concedia a homes il·lustres.
El senat romà va enviar tres ambaixadors a la Gàl·lia Transalpina el 183 aC:
* Luci Furi Purpuri
* Luci Manli Acidí Fulvià
* Quint Minuci Ruf

## Referències

* ↑ Livi 39, 54. (llatí)
# Alblasserdam

Alblasserdam és un municipi de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 20.136 habitants repartits sobre una superfície de 9,96 km² (dels quals 1,18 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Nieuw-Lekkerland, a l'oest amb Ridderkerk, a l'est amb Graafstroom, al sud-oest amb Hendrik-Ido-Ambacht i al sud amb Papendrecht.

## Ajuntament

Des de l'1 de juny del 2015, l'alcalde del municipi és Jaap Paans del VVD. Deixarà el càrrec el 31 de gener del 2023. Els 19 membres del consistori municipal són, des del 2022:
Resultats eleccions municipals 2022 :
| Partit | Escons |
| SGP | 5 |
| PvdA | 3 |
| VVD | 3 |
| CDA | 3 |
| D66 | 3 |
| ChristenUnie | 2 |
| Font: ||

## Referències

* ↑ «Kerncijfers wijken en buurten 2021» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 06-08-2021. [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ «Burgemeester Jaap Paans (Alblasserdam) vertrekt» (en neerlandès). Vereniging van Nederlandse Gemeenten. [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ «Gemeenteraad 16 maart 2022» (en neerlandès). Kiesraad. [Consulta: 15 agost 2022].

## Enllaços externs

* www.alblasserdam.nl
# Alfa (finances)

Alfa o Alpha és una mesura del rendiment actiu d'una inversió. Ens indica el rendiment d'aquesta inversió en comparació amb un índex de mercat adequat. Alfa, juntament amb beta (la lletra grega β), és un dels dos coeficients clau del model de valoració d'actius financers utilitzat en la teoria moderna de carteres i està estretament relacionat amb altres ràtios com la desviació estàndard, el quadrat R i la ràtio de Sharpe.
Alfa és un terme que s'utilitza per descriure la capacitat d'una estratègia d'inversió per superar el mercat, o si és "avantatjosa". Per tant, alfa també es denomina sovint "excés de rendiment" o "taxa de rendiment anormal", que fa referència a la idea que els mercats són eficients i, per tant, no hi ha manera d'obtenir sistemàticament rendiments que superin el conjunt del mercat. Un alfa d'un 1% significa que el retorn de la inversió durant un període seleccionat va ser un 1% millor que el mercat durant aquest mateix període; un alfa negatiu significa que la inversió va tenir un rendiment inferior al mercat.
L'alfa s'utilitza sovint juntament amb la beta, que mesura la volatilitat o el risc global del mercat, conegut com a risc de mercat sistemàtic.
També és possible analitzar una cartera d'inversions i calcular un rendiment teòric, normalment amb el model de valoració d'actius financers (CAPM). Els rendiments d'aquesta cartera es poden comparar amb els rendiments teòrics, en aquest cas la mesura es coneix com alfa de Jensen. Això és útil per a fons no tradicionals o molt focalitzats, on un uníc índex borsari pot no ser representatiu de les participacions de la inversió.

## Definició en el model de valoració d'actius financers (CAPM)

El coeficient alfa ($\alpha _{i}$) és un paràmetre en el model d'índex simple (SIM). És el punt de tall de la línia característica d'un valor (SCL), és a dir, el coeficient de la constant en una regressió d'un model de mercat.
    $\mathrm {SCL} :R_{i,t}-R_{f}=\alpha _{i}+\beta _{i}\,(R_{M,t}-R_{f})+\epsilon _{i,t}{\frac}$
Pot demostrar-se que, en un mercat eficient, el valor esperat del coeficient alfa és zero. Per tant, el coeficient alfa indica com ha funcionat una inversió després de comptabilitzar el risc que implica:
* $\alpha _{i}<0$ : la inversió ha guanyat massa poc per al seu risc (o, era massa arriscada per al rendiment obtingut)
* $\alpha _{i}=0$ : la inversió ha obtingut un rendiment adequat pel que fa al risc assumit
* $\alpha _{i}>0$ : la inversió té un rendiment superior a la recompensa pel risc assumit
Per exemple, encara que un rendiment del 20% pot semblar bo, la inversió pot tenir un alfa negatiu si es troba en una posició excessivament arriscada.
En aquest context, atès que la rendibilitat es compara amb la rendibilitat teòrica del CAPM i no amb un índex de mercat, seria més precís utilitzar l'alfa de Jensen.

## Referències

* ↑ «Alpha» (en anglès). [Consulta: 2 febrer 2021].
# Aldea de San Miguel

La Aldea de San Miguel és un municipi de la província i diòcesi de Valladolid, Castella i Lleó (Espanya). Està situat a 3 quilòmetres de Portillo i a 31 quilòmetres de Valladolid. És a 740 m sobre el nivell del mar. La seva superfície és de 19,93 km². Segons les dades de l'INE, a 1 de gener del 2006, té 218 habitants i la seva densitat és de 10,94 hab./km². El seu codi postal és el 47160.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 231 | 242 | 219 | 212 |

## Enllaços externs

* Pàgina del municipi
# Alfonso Álvarez Cáccamo

Alfonso Álvarez Cáccamo (Vigo, 23 d'octubre de 1952 - Vigo, 4 de març de 2024) va ser un escriptor gallec, fill del també escriptor Xosé María Álvarez Blázquez. Estudià filosofia i lletres i magisteri, i treballà com a professor a Panxón-Nigrán. Va ser col·laborador dels diaris Faro de Vigo i A Nosa Terra.

## Obra publicada

* Peito de vimbio, 1988 (novel·la)
* As baleas de Eduardo Reinoso, 1990 (novel·la, premi xerais)
* O eco de Ramallón, 1992 (relats)
* Xente de mala morte, 1993 (relats)
* Xosé Mª Álvarez Blázquez, 1994 (biografia)
* Catapulta, 1995 (relats)
* O Espírito de Broustenac, 1996 (novel·la)
* Contos mamíferos, 1998 (relats)
* Na flor do vento, 1999 (poemari)
* O Bosque de Levas, 2002 (novel·la)

## Referències

* ↑ «Adeus a Alfonso Álvarez Cáccamo, o escritor que seguiu o ronsel cultural dos grandes galeguistas» (en gallec), 04-03-2024. [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ «Vigo despide al escritor y profesor Alfonso Álvarez Cáccamo, fallecido este lunes» (en espanyol europeu). Cadena Ser, 05-03-2024. [Consulta: 7 març 2024].
# Ammariyya

La tariqa dels ammariyya és una confraria sufí algeriana fundada per les ensenyances d'Ammar Bu Senna.
Ammar va néixer el 1712. Està enterrat a la província de Constantina, on hi ha la zàwiya mare de la confraria. La confraria fou fundada el 1812 per Al-Hajj Mubàrak al-Maghribí al-Bukharí. El 1900 tenia 26 zawiyes i sis o set mil afiliats.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «ʿAmmāriyya».
# Albert Saurí Tarrés

Albert Saurí Tarrés (Hostalric, p. dècada del 1950) és un antic pilot d'automobilisme català. Resident a Hostalric, formà part de l'Escuderia Sellabona i fou campió d'Espanya d'autocròs el 1979 amb un Alpine 1430. Aquell mateix any participà en el primer autocròs internacional de Madrid i fins a mitjan dècada de 1980 competí en algunes edicions del Campionat d'Europa i de la Copa d'Europa d'autocròs. També participà en curses de Fórmula TT.

## Referències

* ↑ «Albert Saurí Tarrés». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 juny 2016].
# Andrés Llorens Fuster

Andrés Llorens Fuster (Alacant, 1960) és un polític, escriptor i fester valencià.
És una persona molt vinculada al món de les Fogueres de Sant Joan des de la seua joventut, arribant a ser president de la foguera de Sèneca-Autobusos (situada al barri d'Eixample Diputació) l'any 1993, així com de la Federació de Fogueres d'Alacant entre 1995 i 1998, òrgan al qual ja pertanyia des dels anys 80. Ha participat en la direcció de diverses revistes de temàtica festera i ha publicat diversos articles al diario Información.
Es va afiliar des de jove al Partit Popular i va ser elegit regidor d'Alacant per primera vegada en les eleccions municipals de 1999, repetint els resultats posteriorment. Entre 1999 i 2007 va exercir el càrrec de Regidor de Festes. Entre el 2007 i 2011 va ser regidor de Manteniment i Contractació, fet que li va fer sospitós d'estar involucrat en una trama de corrupció anomenada «cas Magallanes» de la qual va estar absolt. Durant 2011 i 2014 va exercir el càrrec de tinent d'alcalde, i va ser alcalde interí després de la dimissió de Sonia Castedo. La seua imputació en el cas Magallanes el va fer dimitir i des d'aleshores es troba apartat de la vida pública.

## Referències

* 1 2 «Andrés Llorens Fuster» (en castellà). Hogueras. [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ Escudero, Elena «Absuelto Andrés Llorens por la obra de la Plaza Magallanes». Cadena Ser, 21-07-2016 [Consulta: 21 agost 2020].
* ↑ Moltó, Ezequiel «Castedo concede más poder a un edil con varias causas en el juzgado» (en castellà). El País [Madrid], 19-02-2014. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Miguel Valor: ' Será un periodo muy duro pero escucharé a la oposición'» (en castellà), 23-12-2014. [Consulta: 27 novembre 2021].
# Andrés Limón Jiménez

Andrés Limón Jiménez és un polític espanyol. Treballà com a carter de Correus a la ciutat de Sevilla el 1970-1974, i després fou traslladat a Vila-seca i Salou. El 1977 va ingressar a la Federació Catalana del PSOE; fou el primer secretari i fundador de l'agrupació local del partit a Vila-seca i Salou i el 1977-1978 en fou responsable de finances i d'organització de la FC-PSOE a Tarragona. El març de 1977 també ingressà a la secció local de la UGT.
El 1978 fou secretari de política municipal del partit, delegat sindical de Correus i Telègrafs de Tarragona i responsable en la comissió comarcal del Tarragonès de la UGT. A les primeres eleccions municipals de 1979 fou escollit regidor de Vila-seca i Salou. Fou elegit diputat per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1979, on va formar part del Grup Parlamentari Andalusista. Després va tornar a Sevilla i no ha participat més en política.

## Referències

* ↑ Historia electoral del PSA

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Amfòter

El terme amfòter aplicat a la química, descriu una substància que pot reaccionar indistintament amb un àcid o amb una base. Alguns exemples són els aminoàcids o l'aigua. Força metalls, com el zinc, l'estany, l'alumini i el beril·li, tenen òxids amfòters.
Per exemple, l'òxid de zinc (ZnO) reacciona de manera diferent segons el pH de la solució;
En medi àcid;
    ZnO + 2H$^+$ → Zn$^{2+}$ + H₂O
En medi bàsic:
    ZnO + H₂O + 2OH$^-$ → [Zn(OH)₄]$^{2-}$
Aquest efecte, es pot utilitzar per a separar cations d'elements diferents, com és el zinc i el manganès
Els amfòlits són molècules amfotèriques que contenen tant grups àcids com grups bàsics i existiran principalment com zwitterions en certs rangs de pH. El pH en el qual la càrrega mitjana és zero es coneix com el punt isoelèctric de la molècula. Els amfòlits es fan servir per establir un gradient de pH estable per fer-los servir en qüestions isoelèctriques.

## Vegeu també

* Amfipròtic
* Zwitterió
# Amghras

Amghras (en àrab أمغراس, Amḡrās; en amazic ⵉⵎⵖⵔⴰⵙ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.160 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Anderson Mesa

L'observatori de Lowell, estació d'Anderson Mesa (codi 688 de IAU) és un observatori astronòmic. Va ser establert el 1959 com a observatori estel·lar del centre del Lowell Observatory. Actualment a Anderson Mesa hi ha diversos telescopis grans que s'utilitzen per a observar programes tals com LONEOS. El lloc està situat aproximadament a 12 milles al sud-est del campus principal de Lowell al pujol de Mart a Flagstaff, Arizona.

## Referències

* ↑ «List Of Observatory Codes» (en anglès). [Consulta: 13 juny 2018].