OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stranger on Horseback

Stranger on Horseback és una pel·lícula nord-americana Anscocolor de 1955 dirigida per Jacques Tourneur i protagonitzada per Joel McCrea El guió està basat en una història de Louis L'Amour. Es va rodar a Sedona, Arizona i els seus voltants.

## Argument

Rick Thorne, un jutge de circuit, entra a Bannerman i descobreix que tot a la ciutat està controlat pel ric ramader Josiah Bannerman i els seus parents. Coneix el xèrif Nat Bell i el fiscal de districte Buck Streeter i li pregunta per què l'arrogant fill de Bannerman, Tom, s'ha sortit amb la seva mata a un home sense cap arrest ni judici.
No se li ofereix cap ajuda, Thorne s'enfronta a Tom i després l'empresona. Coneix la bella neboda de Bannerman, Amy Lee, que se sent atreta per Thorne però dubta que el seu cosí Tom sigui un assassí a sang freda.
Thorne troba aliats en Caroline i Vince Webb, que són propietaris d'una armeria i estan disposats a declarar amb proves contra Tom al tribunal. En Thorne s'adona que ha de portar a Tom i els Webb a una ciutat diferent si vol obtenir un judici just. Bannerman i els seus homes els persegueixen, i Amy Lee observa com Tom provoca deliberadament la mort de Vince Webb. Amb el temps, Thorne porta el presoner a la ciutat següent amb seguretat, i Amy Lee va als tribunals per donar-li suport.

## Repartiment

* Joel McCrea com el jutge Richard 'Rick' Thorne
* Miroslava com a Amy Lee Bannerman
* Kevin McCarthy com a Tom Bannerman
* John McIntire com a Josiah Bannerman
* John Carradine com a coronel. Buck Streeter
* Nancy Gates com a Caroline Webb
* Emile Meyer com el xèrif Nat Bell
* Robert Cornthwaite com a Arnold Hammer
* Jaclynne Greene com a Paula Morrison
* Walter Baldwin com a Vince Webb
* Emmett Lynn com a Barfly
* Roy Roberts com a Sam Kettering
* George Keymas com a seqüència de Bannerman
* Lane Bradford com a Kettering Henchman (sense acreditar)
* Dabbs Greer com a empleat de l'hotel (sense acreditar)
* Frank Hagney com a bartender (sense acreditar)

## Referències

* ↑ Stranger on Horseback a Catàleg de l'American Film Institute (anglès)
* ↑ Stranger on Horseback al web de Louis L'Amour
* ↑ The Cinema of Nightfall, Jacques Tourneur, (anglès) Chris Fujiwara, The Johns Hopkins University press, 2000, P. 218 - 220

## Enllaços externs

* Stranger on Horseback a YouTube
# Lorents Ola Aasvold

Lorents Ola Aasvold (Snåsa, 9 d'agost de 1988) és un ciclista noruec, professional des del 2011 al 2013.

## Palmarès

* 2011
** 1r al Fana Sykkelfestival
** 3r al Campionat de Noruega en contrarellotge

## Referències

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Southern Comfort (2001)

Southern Comfort és un documental del 2001 sobre l'últim any de la vida de Robert Eads, un home transgènere. Eads, diagnosticat amb càncer d'ovari, va ser rebutjat per al tractament per una dotzena de metges per por que tractar un pacient així perjudiqués la seva reputació. Quan Eads va rebre tractament, el càncer estava massa avançat per salvar-li la vida.

## Referències

* ↑ «The Story About Robert Eads | Journal of Global Health», 14-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-09-14. [Consulta: 7 juny 2022].
# King of the Khyber Rifles

King of the Khyber Rifles és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Henry King i estrenada el 1953.

## Argument

Alan King, la mare del qual era hindú, i Karram Khan són dos amics d'infantesa. Però King s'allista a l'exèrcit britànic i li acaben confiant una companyia. Quan Karram Khan empeny el seu poble a la revolta, els dos homes es troben cara a cara, en camps diferents...

## Repartiment

* Tyrone Power: Capità Alan King
* Terry Moore: Susan Maitland
* Michael Rennie: General de Brigada J R. Maitland
* John Justin: Tinent Geoffrey Heath
* Guy Rolfe: Karram Khan
* Richard Wyler: Tinent Ben Baird
* Murray Matheson: Major Ian MacAllister
* Frank DeKova: Ali Nur
* Argentina Brunetti: Lali

## Al voltant de la pel·lícula

Es tracta d'un remake de la pel·lícula de John Ford, The Black Watch , rodada el 1929.

## Referències

* ↑ «King of the Khyber Rifles». The New York Times.
# Plecotus balensis

Plecotus balensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic d'Etiòpia. El seu hàbitat natural són els boscos dels altiplans. Està amenaçat per la destrucció del bosc de montà a causa de l'activitat humana. El nom de l'espècie es refereix a les muntanyes Bale, on se'n descobrí l'holotip.

## Referències

* ↑ Lavrentxenko, L.; Juste, J.; Benda, P. Plecotus balensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 abril 2014.
* ↑ Kruskop, S. V.; Lavréntxenko, L. A «A new species of long-eared bat (Plecotus; Vespertilionidae, Mammalia) from Ethiopia» (document navegable) (en anglès). Myotis, 38, 2000, pàg. 5–17.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Rhytida oconnori

Rhytida oconnori és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Rhytididae endèmica de Nova Zelanda.

## Descripció

La closca és bastant grossa i prima, el seu diàmetre és de fins a 33 mm i l'alçària fins a 19. És travessada per estries espirals molt fines.El color és marró clar o marró oliva fosc.

## Hàbitat

Viu entre el detritus dels boscos.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda: el nord de l'Illa del Sud.

## Referències

* ↑ Powell, A. W. B., 1979: New Zealand Mollusca, William Collins Publishers Ltd, Auckland, Nova Zelanda. ISBN 0-00-216906-1
* 1 2 www.informationdelight.info (anglès)
* ↑ Sherley, G. (1996). "Rhytida oconnori." 1996 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 1996. [Consulta: 16 abril 2023]

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Heteromys oasicus

Heteromys oasicus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. És endèmica de la península de Paraguaná. Els seus hàbitats naturals són les selves nebuloses i biomes mèsics, sovint entre bromeliàcies. Està amenaçada per la desforestació, la construcció d'infraestructures, la mineria i la presència de cabres domèstiques que es mengen les fulles de la vegetació i, per tant, faciliten l'erosió.

## Referències

* ↑ Anderson, R. P.; Ochoa, J. Heteromys oasicus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 agost 2015.
# Luigi Facta

Luigi Facta (1861 - 1930) va ser un periodista i polític italià, darrer Primer Ministre d'Itàlia abans de Benito Mussolini.

## Biografia

Nascut a Pinerolo, al Piemont, va estudiar dret i va exercir el periodisme; el 1892 va ser elegit diputat pel Partit Liberal, ocupant diverses carteres ministerials i defensant la neutralitat italiana en la primera guerra mundial, però després va defensar la col·laboració amb els aliats. La crisi deslligada per la guerra va desestabilitzar al govern fins al punt que Facta no va ser capaç d'arribar a un acord amb la resta de forces polítiques. La marxa sobre Roma en 1922 dels feixistes va acabar per destruir al govern, Facta no va poder reaccionar i el Rei va encarregar govern a Mussolini. Va ser, doncs, un dels responsables de la capitulació de la Itàlia liberal.

## Referències

* 1 2 Carsten, Francis L. The rise of fascism. 2nd ed., 1st paperback printing.. Berkeley: University of California Press, 1982, p. 62. ISBN 9780520046436.
# Southern Party

El Southern Party (Partit del Sud) és un partit polític de caràcter neoconfederat, és a dir, partidari de la reconstitució de la independència dels Estats Confederats d'Amèrica, i que va assolir el màxim efecte el 1999. Els seus principals caps han estat George Kalas, Mike Crane i Madison Cook. El darrer cap del partit fou Jerry Baxley, qui més tard fundaria el Southern Independence Party i hi aplegaria les restes del partit, que s'ha dividit en nombroses seccions locals, principalment les de Geòrgia, Tennessee i Kentucky.

## Enllaços externs

* Plataforma del SP
# Kliutxevoi (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Kliutxevoi».
Kliutxevoi - Ключевой (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a 16 km al nord-est de Krilóvskaia i a 173 km al nord-est de Krasnodar, la capital. Pertany al municipi de Novosserguíievskaia.

## Referències

* ↑ «Ключевой (Краснодарский край) | это... Что такое Ключевой (Краснодарский край)?» (en rus). [Consulta: 17 setembre 2022].
# Rhytidiadelphus loreus

Rhytidiadelphus loreus és una espècie de molsa de la família de les hilocomiàcies. A Catalunya és una espècie rara i es refugia en boscos humits de coníferes montans i subalpins de l'Alt Pirineu i el Montseny.

## Característiques

Les plantes d'aquesta espècie s'agrupen en catifes de diversos metres quadrats, tenen una mida que no sobrepassa els 10-15 cm de longitud, són de color verd o brunenc, tenen un port rastrer o erecte; i unes branques irregularment ramificades, pinnades o subpinnades de fins a 4 cm., lleugerament complanades, ascendents i arquejades a l'extrem. Els caulidis tenen una secció de 3-5 mm. d'amplada i com la resta de les espècies del gènere, tenen una coloració rogenca o brunenca. Els fil·lidis caulinars són erectes o estesos, generalment falcats, secunds o recorbats, de forma ovato-lanceolada, de làmina longitalment plegada però no rugosa i de mida 3.2 - 4.2 x 0.9-1.4 mm. La base és lleugerament enveinada, no arrodonida a la inserció i l'àpex és llargament acuminat, amb un llarg acumen, denticulat i acanalat. Els nervis del fil·lidi són molt curts, amb prou feines atenyen 1/4 de la longitud de la làmina, o inclús poden ser absents. Les cèl·lules alars són poc diferenciades i colorades; i les medials tenen la paret llisa. Els fil·lidis rameals són estrets i lanceolats i de mida més menuda que les caulinars. És una molsa dioica que forma un esporòfit semblant a Rhytidiadelphus squarrosus amb una càpsula ovoide de 1.3-2.5 mm de longitud.

## Ecologia i distribució

Comuna en boscos de muntanya mitjana sobre sòls humits, fusta en descomposició o roques en zones de pendent i de naturalesa silícica. Té una àmplia distribució arreu de la regió freda i temperada de l'hemisferi nord tan Euràsia com Amèrica, més rara a la regió mediterrània. A Catalunya és una espècie rara i es refugia en boscos humits de coníferes montans i subalpins de l'Alt Pirineu i el Montseny.

## Referències

* ↑ «Rhytidiadelphus loreus (Hedw.) Warnst.». The Plant List. [Consulta: 8 octubre 2019].
* 1 2 3 Casas, Creu. Flora dels briòfits dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 84-7283-583-9.
* 1 2 Wolkmar Wirth; Ruprecht Düll; Xavier Llimona; Rosa María Ros; Olaf Werner. Guía de campo de los líquenes, musgos y hepáticas. Barcelona: Omega, 2004. ISBN 84-282-1266-X.
* 1 2 Boufford, D. E.. «Rhytidiadelphus loreus». A: Flora of North America Editorial Committee, eds.. Flora of North America : north of Mexico. Vol. 28 (en anglès), 2014, p. 332.
# São Filipe (Cap Verd)

* Per a altres significats, vegeu «São Filipe».
São Filipe és un concelho (municipi) de Cap Verd. Situat a l'oest de l'illa de Fogo, cobreix el 49% de l'àrea de l'illa, i aplega el 60% de la població. La seva és la vila de São Filipe.

## Geografia

São Filipe està vinculat amb una autopista que envolta a gairebé tota l'illa de Fogo, però és inaccessible cap a l'est per petits estrets. Hi ha una petita carretera a Muntanya Fogo. Cobreix la majoria de granges de la zona en l'oest, el centre i el sud, el paisatge rocós amb alguns arbustos i pasturatges de la muntanya Fogo es troba cap a l'est. La seva principal indústria és l'agrícola, seguida pel turisme i altres indústries en petites quantitats. La població es compon de zones rurals i algunes escasses zones urbanes. És un dels municipis menys avançats, la taxa d'alfabetització és feblement alta. Molts pobles estan en l'oest i el sud i la majoria de les àrees fèrtils de l'illa es troben en aquesta zona perquè és menys baixa.

## Subdivisions

El municipi és format per dues freguesias (parròquies civils):
* São Lourenço
* Nossa Senhora da Conceição
Les principals localitats són São Filipe (8.122 hab.), Ponta Verde (1.072 hab.), Galinheiro (877 hab.), Patim (876 hab.), Campanas Baixo (783 hab.), Monte Grande (743 hab.), Lomba (731 hab.), São Jorge (635 hab.), Velho Manuel (604 hab.), Ribeira Filipe (548 hab.), Santo António (530 hab.), Inhuco (517 hab.).

## Història

Fou creat en 1991, quan es va dividir en dos l'antic municipi de Fogo per crear el municipi de Mosteiros amb la part nord-est i el de São Filipe amb la part sud-oest. En 2005 se li'n va separar una parròquia oriental per crear el nou municipi de Santa Catarina do Fogo.

## Demografia

Població de São Filipe, Cap Verd (municipi) (1940—2010) :
| 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 23.022 | 17.582 | 25.615 | 29.412 | 30.978 | 25.571 | 27.886 | 22.227 |

## Política

El Moviment per la Democràcia és el partit governant del municipi quan guanyà el 61,6% a les últimes eleccions.

### Assemblea Municipal

| | 2004 % | 2004 escons | 2008 % | 2008 escons | 2012 % | 2012 escons |
| PAICV | 43.84 | 7 | 28.8 | - | 36.7 | 6 |
| Moviment per la Democràcia | 56.16 | 10 | 66 | - | none | none |
| GIASF | cap | cap | cap | cap | 34.4 | 6 |
| GIUSD | cap | cap | cap | cap | 27.7 | 5 |

### Municipalitat

| | 2004 % | 2004 escons | 2008 % | 2008 escons | 2012 % | 2012 escons |
| Moviment per la Democràcia | 43.1 | 0 | 49.0 | 9 | 61.6 | 9 |
| PAICV | 52.05 | 9 | 47.6 | 0 | 34.3 | 0 |
| UCID | 0.5 | 0 | 0.9 | 0. | 2.1 | 0 |
| GIASF | cap | cap | cap | cap | 33.6 | 2 |
| GIUSD | cap|27.9 | cap|27.9 | cap|27.9 | cap|27.9 | 2 |

## Agermanaments

* Cinfães
* Espinho
* Esposende
* Matosinhos
* Moimenta da Beira
* Montijo
* Ourém
* Palmela
* Sesimbra
* Viseu
* Vouzela

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Font: Statoids
* 1 2 3 4 5 Includes the population of the present-day Mosteiros and Santa Catarina do Fogo municipalities.
* 1 2 Inclou la població de l'actual municipi de Santa Catarina do Fogo.
* ↑ Font: Instituto Nacional de Estatísticas.

## Enllaços externs

* Web sobre el municipi
# Mare de Déu dels Socors de Centelles

La Mare de Déu dels Socors de Centelles, o capella del Socós (en la parla local), és un edifici de Centelles (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una església de petites dimensions, de planta rectangular i petit absis, amb tres austeres columnes a banda i banda.
A la façana principal hi ha un portal amb columnes rectangulars estriades molt deteriorades, i a sobre, un frontó de forma triangular sustentat per una llinda. El pis superior és acabat per un campanaret a la part central. L'interior ha estat reformat recentment.

## Història

L'edifici va ser construït a la primera meitat del segle xvi fora les muralles de la vila, està dedicat a la Mare de Déu del Socors.
Hi feia estades i visites el noi Miquel Argemir, de família centellenca, futur Sant Miquel dels Sants.
L'església va ser restaurada l'any 1983.

## Referències

* ↑ «Mapes de patrimoni Cultural». Diputació de Barcelona.
* 1 2 3 4 5 «Mare de Déu dels Socors de Centelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].
# Hemiarius verrucosus

Hemiarius verrucosus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 80 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos i mariscs.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: rius Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2: 1-112, Pls. 49-101.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ng, H. H., 2003. Arius verrucosus, a new species of freshwater ariid catfish (Teleostei: Ariidae) from the Mekong River. Occas. Pap. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 734: 1-14.
* ↑ «Hemiarius verrucosus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Vidthayanon, C., 2005. Thailand red data: fishes. Office of Natural Resources and Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 108 p.
* ↑ Vidthayanon, C., 2005.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kailola, P.J. i W.A. Bussing, 1995. Ariidae. Bagres marinos. p. 860-886. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A.P. i N.A. Menezes, 2007. Systematics of the family Ariidae (Ostariophysi, Siluriformes), with a redefinition of the genera. Zootaxa 1416:1-126.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taylor, W.R. i N.A. Menezes, 1978. Ariidae. A: W. Fischer (ed.) FAO species identification sheets for fishery purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). volum 1. (pag. var.). FAO, Roma.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Spreetal

Spreetal (alt sòrab: Sprjewiny Doł) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a la frontera amb Brandenburg, entre Spremberg i Hoyerswerda, a uns 30 kilòmetres de Cottbus.

## Districtes

* Burg (Bórk, 391 h.)
* Burghammer (Bórkhamor, 248 h.)
* Burgneudorf (Nowa Wjes, 387 h.)
* Neustadt (Nowe Město, 399 h.)
* Spreetal (Sprjewiny Doł, 95 h.)
* Spreewitz (Šprjejcy, 318 h.)
* Zerre (Drětwa, 275 h.)
# Korea Open Tennis 2015

El Torneig de Seül 2015, oficialment conegut com a Korea Open Tennis 2015, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als International Tournaments de la WTA. La dotzena edició del torneig es va celebrar entre el 21 i el 27 de setembre de 2015 al Seoul Olympic Park Stadium de Seül, Corea del Sud.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | I-C. Begu | 6 | 6⁶ | 6 |
| | P. Hercog | 2 | 7 | 2 | 1 | I-C. Begu | 6 | 7 | |
| | J. Larsson | 7 | 6 | | | J. Larsson | 4 | 5 | |
| 7 | J. Görges | 5 | 4 | | | | | | | 1 | I-C. Begu | 6 | 6 | |
| 4 | V. Lepchenko | 0 | 2 | | | | | | | 8 | A. Van Uytvanck | 2 | 0 | |
| | E. Kulichkova | 6 | 6 | | | E. Kulichkova | 1 | 6 | 2 | | | | | |
| | K. Siniaková | 3 | 6 | 6$^3$ | 8 | A. Van Uytvanck | 6 | 4 | 6 | | | | | |
| 8 | A. Van Uytvanck | 6 | 1 | 7 | | | | | | | | | | | 1 | I-C. Begu | 6 | 6 |
| Q | A. Sasnovich | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | Q | A. Sasnovich | 3 | 1 |
| | M. Rybáriková | 3 | 3 | | Q | A. Sasnovich | 6 | 6 | | | | | | |
| WC | K. Date-Krumm | 3 | 4 | | 3 | S. Stephens | 3 | 2 | | | | | | |
| 3 | S. Stephens | 6 | 6 | | | | | | | Q | A. Sasnovich | 3 | 6 | 6 |
| 5 | M. Barthel | 6 | 6 | | | | | | | 2 | A.K. Schmiedlová | 6 | 3 | 3 |
| | M. Duque | 2 | 1 | | 5 | M. Barthel | 4 | 6 | 1 | | | | | |
| | C. McHale | 2 | 6 | 3 | 2 | A.K. Schmiedlová | 6 | 3 | 6 |
| 2 | A.K. Schmiedlová | 6 | 4 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Lara Arruabarrena Andreja Klepač | 4 | 6 | [10] |
| | Ksenia Lykina Emily Webley-Smith | 6 | 3 | [3] | 1 | Lara Arruabarrena Andreja Klepač | 6 | 6 |
| 4 | Kimiko Date-Krumm Kateřina Siniaková | 4 | 4 | | | Shuko Aoyama Makoto Ninomiya | 4 | 1 |
| | Shuko Aoyama Makoto Ninomiya | 6 | 6 | | | | | | 1 | Lara Arruabarrena Andreja Klepač | 2 | 6 | [10] |
| | Kristýna Plíšková Kateřina Vaňková | 2 | 2 | | | | | | 2 | Kiki Bertens Johanna Larsson | 6 | 3 | [6] |
| 3 | Irina-Camelia Begu Raluca Olaru | 6 | 6 | | 3 | Irina-Camelia Begu Raluca Olaru | 3 | 1 |
| | Natela Dzalamidze Polina Monova | 3 | 6² | | 2 | Kiki Bertens Johanna Larsson | 6 | 6 |
| 2 | Kiki Bertens Johanna Larsson | 6 | 7 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-01-10 a Wayback Machine. (coreà) (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Seül :
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
WTA Tour 2015
< 2014
2016 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Elite Trophy, Zhuhai :
# Premi Unión de Actores a la millor interpretació secundària de teatre

El Premi a la millor interpretació secundària en la seva secció de teatre lliurat per la Unión de Actores entre 1991 i 2001 reconeixia la millor interpretació d'un actor o actriu principal dins d'una obra de teatre.
Des de l'edició de 2002, aquesta categoria es desdobla en:
* Millor actriu secundària de teatre
* Millor actor secundari de teatre

## Guardonats

| Any | Guanyadora | Sèrie de televisió |
| 2001 | Ana Frau | Medea |
| 2000 | Jacobo Dicenta | Romeo y Julieta |
| 1999 | Juan Díaz | Shopping and Fucking |
| 1998 | Pedro Casablanc | El señor Puntilla y su criado Matti |
| 1997 | Blanca Portillo | Eslavos |
| 1996 | Fernando Conde | Yonquis y yanquis |
| 1995 | Berta Riaza | La discreta enamorada |
| 1994 | Pedro Mari Sánchez | Calígula |
| 1993 | Natalia Dicenta | Un tranvía llamado deseo |
| 1992 | Gloria Muñoz | Entre tinieblas |
| 1991 | Fernando San Segundo | Comedias bárbaras |

## Referències

* ↑ Todos los Premios Unión de Actores recaen en mujeres, El País, 1 de febrero de 1996
* ↑ Premios Unión de Actores 1994 a la web de la Unión de Actores
* ↑ El actor Manuel Aleixandre y las salas alternativas de teatro reinan en la noche de los cómicos, El País, 8 de febrero de 1994
* ↑ Premios Unión de Actores 1992 a la web de la Unión de Actores
* ↑ Premios Unión de Actores 1991 en la web de la Unión de Actores

## Enllaços externs

* Notícies sobre els Premis de la Unión de Actores y Actrices a El País