OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Centre Esportiu Pubilla Casas

El Centre Esportiu Pubilla Casas (CE Pubilla Casas) fou un club de futbol del barri de Pubilla Cases de l'Hospitalet de Llobregat, fundat l'any 1990 arran de la fusió dels clubs Peña Luis Del Sol (1961) i el CE Pubilla Casas.
El primer any va anomenar-se CE Pubilla Casa-Peña i va adquirir el nom definitiu la temporada següent. Jugà els partits al Camp Municipal Pubilla Cases i també a les instal·lacions del Complex Esportiu de l'Hospitalet Nord. Competí a les lligues catalanes i la temporada 2010-11 disputà la Preferent territorial. La temporada 2021-22 es fusionà amb el Club Futbol Santa Eulàlia per crear una nova entitat, la Fundació Acadèmica Futbol L'Hospitalet.

## Referències

* ↑ Gil, Enric. Repetició de la jugada. Història social de l'esport a l'Hospitalet. Centre d'Estudis de l'Hospitalet, p. 338. ISBN 84-922206-8-6.
* ↑ «Centre Esportiu Pubilla Casas». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Pubilla Casas, líder de la Primera Catalana». L'H Digital, 12-09-2003. [Consulta: 17 juny 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa del CE Pubilla Casas - Federació Catalana de Futbol
# Modalisme

El Modalisme (o també Sabel·lianisme) és una heretgia del cristianisme primitiu, una forma, potser la més perfeccionada, de l'Unitarisme monarquianista. El teòric més important va ser Sabel·li un heresiarca originari de Líbia que es va instal·lar a Roma a inicis del segle iii. Altres modalistes coneguts van ser Noet d'Esmirna i Pràxeas, el seu deixeble, que havia predicat també a Roma cap a l'any 190.
Segons el modalisme, el Pare, el Fill i l'Esperit Sant són diferents "modes" o aspectes del Ser Diví. Serien tres hipòstasis per referir-se a una mateixa persona. El modalisme diu que la Trinitat no són tres per ells mateixos, sinó només per a nosaltres.
Hipòlit de Roma va conèixer Sabel·li personalment i va combatre la seva doctrina al seu llibre Philosophoumena. Coneixia bé la doctrina modalista i explica que Sabel·li creia que la plenitud de la Divinitat residia en Crist, i que les paraules Pare i Fill eren només designacions diferents d'un únic Déu. Aquest Déu, que era l'origen de tot, era conegut com a Pare, però entre els homes se'l designava amb la paraula Fill. Aquesta explicació va portar a un altre grup a creure que si el Pare i el Fill eren la mateixa cosa, llavors el Pare va morir a la creu, ja que el Fill com a tal no existeix. Aquesta visió de Déu va rebre el nom de Patripasianisme.
Els modalistes explicaven que d'acord amb la Bíblia, els termes: Pare, Fill i Esperit Sant, no pretenen fer distincions de tres persones eternes dins de la naturalesa de Déu (com ho ensenya el trinitarisme), sinó que simplement es refereixen a maneres (o manifestacions) de Déu. En altres paraules, Déu és un ésser individual i únic, i els diversos termes utilitzats per descriure (com ara Pare, Fill, Esperit Sant, El Sant d'Israel, la Roca, l'Etern, el Totpoderós, el Salvador, etc.) són designacions aplicades a les diferents formes del seu accionar o a les diferents relacions que Ell té envers l'home.

## Referències

* 1 2 Mattei, Paul. Le Christianisme antique de Jésus à Constantin. París: Armand Colin, 2008, p. 202 i seg.. ISBN 9782200351236.
* ↑ Hipòlit. Philosphumena. 12,3
# Scartelaos tenuis

Scartelaos tenuis és una espècie de peix marí de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes. Va ser descrit per l'ictiòleg Francis Day el 1876.
Poden assolir 15,5 cm de longitud total. És un peix marí, de clima tropical i demersal, endèmic de l'oceà Índic occidental: des del Golf Pèrsic fins al Pakistan. És inofensiu per als humans i capaç de respirar aire.

## Referències

* ↑ Day, Francis; Achilles, C.; Ford, G. H.; Griesbach, Carl Ludolf; King, J. R.. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon.. volum 2. Londres: B. Quaritch, 1875, p. 169-368, Pls. 41-78.
* 1 2 3 4 Garilao, Cristina V.; Bailly, Nicolas. «Scartelaos tenuis (Day, 1876) Indian Ocean slender mudskipper» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Randall, J.E.. Coastal fishes of Oman (en anglès). Honolulu: University of Hawaii Press, 1995, p. 439.
* ↑ Martin, K.L.M. i C.R. Bridges, 1999. Respiration in water and air. p. 54-78. A: M.H. Horn, K.L.M. Martin i M.A. Chotkowski (eds.) Intertidal fishes. Life in two worlds. Academic Press. 399 p.
# Cosmocentrisme

Una ètica cosmocentrista sosté que l'estat natural del nostre univers hauria de ser preservat, sense intents humans per terraformar planetes per l'habitabilitat humana. Això ha estat anomenat com una forma d'antihumanisme pels seus oponents. No s'ha de confondre amb Kosmocentrisme, amb "K" majúscula, que descriu un nivell de consciència (en el model d'egocentrisme i etnocentrisme).

## Vegeu també

* Ètica de la terraformació

## Referències

* ↑ «Les TROIS AGES du SAVOIR» (en francès). Le Jardin Philosophe, 19-11-2011. [Consulta: 15 setembre 2012].
* ↑ «Les Courants Discontinus Du Cosmocentrisme Ancien» (en francès). dissertationsgratuites.com, 01-06-2010. [Consulta: 15 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Terraforming of Worlds Arxivat 2019-06-09 a Wayback Machine.
# Pic de Norís

El Pic de Norís és una muntanya de 2.828 metres que es troba al municipi d'Alins, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Pallacanestro Virtus Roma

El Pallacanestro Virtus Roma és un club de bàsquet italià de la ciutat de Roma. Va ser fundat el 1960, però els seus moments més brillants els va viure durant els anys 70 i 80 amb el patrocini de Banco di Roma, nom amb què era conegut i amb el que arribà a guanyar la Copa d'Europa de bàsquet. Altres patrocinadors han estat Il Messaggero i Lottomatica.

## Palmarès

* 1 Copa d'Europa de bàsquet: 1984.
* 2 Copa Korac: 1986, 1992.
* 1 Mundial de Clubs de bàsquet: 1984.
* 1 Lliga italiana de bàsquet: 1983.

## Jugadors històrics

* Valerio Bianchini
* Larry Wright
* Dino Radja
* Davide Ancillotto
* Michael Cooper
* Carlton Myers
* Dejan Bodiroga

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2013-03-11 a Wayback Machine.
# Castells romans

Els anomenats castells romans (Castelli Romani en italià) són un grup de comunes de la ciutat metropolitana de Roma. Es troben a poca distància al sud-est de la ciutat de Roma, als peus dels turons Albans, en el territori corresponent a l' Antic Laci

## Visió general

La zona dels castells ocupa una fèrtil zona volcànica que ha permès des de l'antiguitat una florent agricultura. L'antic cràter està ocupat per dos llacs, el llac de Nemi i el d'Albano.
A partir de l'antiga època romana, va ser una zona freqüentada pels nobles de Roma pel seu clima més fresc durant l'estiu: la tradició va ser seguida pels Papes que encara tenen la seva residència d'estiu a Castel Gandolfo, al llac Albano. Les famílies que van governar als castells inclouen Orsini, Colonna, Chigi, Aldobrandini, Savelli, Annibaldi i Ruspoli .

## Municipis

Els castells romans són:
* Albano Laziale
* Ariccia
* Castel Gandolfo
* Colonna
* Frascati
* Genzano di Roma
* Grottaferrata
* Lanuvio
* Lariano (una fracció de Velletri fins a 1969)
* Marino
* Monte Compatri
* Monte Porzio Catone
* Nemi
* Rocca di Papa
* Rocca Priora
* Velletri (una comuna lliure durant l'edat mitjana, però geogràficament considerada un castell romà)

## Cuina

Des de 1996, la zona dels Castells Romans és la llar d'una gran zona de denominació d'origen controlada (DOC) que elabora una gran varietat de vins, com ara rosats, frizzants lleugerament escumosos i vins secs i dolços. Els negres i rosats DOC estan compostos per Cesanese Comune, Merlot, Montepulciano, Nero Buono i Sangiovese amb fins a un 15% d'altres varietats de raïm negre locals com Abbuoto. Els vins blancs de la regió estan compostos per Malvasia Candia, Puntinata i Trebbiano amb fins a un 30% d'altres varietats de raïm blanc local. Els raïms destinats a l'elaboració de DOC s'han de veremar amb un rendiment no superior a 12 tones / ha amb els blancs i rosats amb una graduació alcohòlica mínima d'un 10,5% i els negres amb un 11% d'alcohol en volum.
Ariccia ès celebrada per la seva porchetta (carn de porc rostida). Els dolços locals inclouen els maritozzi, una mena de pa dolç. A partir de la collita del raïm de vinya, el most de vi s'utilitza per coure ciambelle al mosto, un gran pastís pla en forma de bunyol que es pot trobar a les fleques locals.

## Referències

* ↑ P. Saunders Wine Label Language pp. 136 Firefly Books 2004 ISBN 1-55297-720-X

## Enllaços externs

* Castelli Romani
* Portal cultural/turístic dels Castells Romans
* Itàlia Vídeo de viatge en anglès dels Castelli Romani
# Korítovo

Korítovo (en rus: Корытово) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 53 habitants. Pertany al districte de Kirjatx.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Moscovià

| Període | Sèrie | Estatge | Edat (Ma) |
| Permià | Cisuralià | Asselià | més recent |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Gjelià | 303,7 ± 0,1 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Kasimovià | 307,0 ± 0,1 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Moscovià | 315,2 ± 0,2 |
| Carbonífer | Pennsylvanià | Baixkirià | 323,2 ± 0,4 |
| Carbonífer | Mississippià | Serpukhovià | 330,9 ± 0,2 |
| Carbonífer | Mississippià | Viseà | 346,7 ± 0,4 |
| Carbonífer | Mississippià | Tournaisià | 358,9 ± 0,4 |
| Devonià | Superior | Famennià | més antic |
| Subdivisió del sistema Carbonífer segons l'ICS.. Actualitzat amb la Taula Cronostratigràfica de l'ICS del 2013 ||||
El Moscovià és una edat de l'escala temporal geològica de l'ICS o un estatge de la columna estratigràfica. Es tracta del segon estatge més antic del Pennsylvanià, el subsistema més recent del Carbonífer. El Moscovià s'inicià fa 315,2 ± 0,2 Ma i s'acabà fa 307,0 ± 0,1 Ma. Segueix el Baixkirià i precedeix el Kasimovià.

## Referències

* ↑ Gradstein, F.; Ogg, J «Geologic Time Scale 2004 – why, how, and where next!» (pdf). Lethaia, 37, 2004, pàg. 175-181. DOI: 10.1080/00241160410006483 [Consulta: 30 març 2012].
* ↑ «International Chronostratigraphic Chart (v. 2013/01» (en anglès). ICS, 01-01-2013. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ «Taula Cronostratigràfica Internacional v. 2018/08» (PDF). Comissió Internacional d'Estratigrafia. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, p. 76.

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Sant Pèire d'Estripians

Sant Pèire d'Estripians (en francès Saint-Pierre-des-Tripiers) és un municipi del departament francès del Losera, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Copa de la República Àrab Unida

La Copa de la República Àrab Unida fou una competició que es disputà l'any 1961 entre clubs de la República Àrab Unida, unió d'Egipte i Síria.

## Format

La competició incloïa 4 equips, els campions i subcampions de les copes d'Egipte i Síria, enfrontant-se el campió d'una copa amb el finalista de l'altra i viceversa,
| 1960–61 Copa siriana participants | 1960–61 Copa egípcia participants |
| Al-Ahly Damasc (Campió) | Al Ahly Cairo (Campió) |
| Al-Ahly Aleppo (Finalista) | Qanah Suez (Finalista) |

## Semifinals

| Al Ahly Cairo | 5 – 0 | Al-Ahly Alep |
| Karam Taha Ismail Saleh Selim | | |
Cairo International Stadium, Cairo
| Al-Ahly Damasc | 2 – 1 | Qanah Suez |
Abbasiyyin Stadium, Damasc

## Final

| Al Ahly Cairo | 4 – 1 | Al-Ahly Damasc |
| Mimi El-Sherbini Taha Ismail Saleh Selim | | Maghrabi |
Cairo International Stadium, Cairo

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 29 novembre 2015].
* ↑ angelfire.com
# Pic de Nhèuvièlha

El Pic de Neuvielha és una muntanya de 3.091 m d'altitud, amb una prominència de 487 m, que es troba al massís homònim, al departament dels Alts Pirineus (França).
La primera ascensió la van realitzar Vincent de Chausenque i el guia Bastien Teinturier el 10 de juliol de 1847.

## Toponímia

Significa neu vell; en occità, s'anomena nèu vielha; nèu és neu i vielha significa vella, antiga.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ «Pic de Néouvielle» (en anglès). [Consulta: 8 maig 2023].
# Pallare

Pallare (en lígur: Palëre; en piemontès: Pallër) és un comune (municipi) a la província de Savona, a la regió italiana de la Ligúria, situat uns 50 km a l'oest de Gènova i uns 15 km a l'oest de Savona. A 31 de desembre de 2017 la seva població era de 922 habitants.
Pallare limita amb els següents municipis: Bormida, Carcare, Mallare, Millesimo, Osiglia i Plodio.

## Referències

* ↑ «Tuttoitalia.it». [Consulta: 22 gener 2019].
# Castells i fortificacions del rei Eduard I a Gwynedd

Els castells i muralles del rei Eduard a Gwynedd al País de Gal·les estan inscrits en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1986.
El 1986, quatre castells relacionats amb el regnat d'Eduard I d'Anglaterra van ser proclamats conjuntament com a Patrimoni de la Humanitat, com a exemples vius de les fortificacions i arquitectura militar construïdes al segle xiii.

## Castells

| Codi | Nom | Localitat | Coordenades |
| 374-001 | Castell de Beaumaris | Anglesey | 53° 15′ 52.4″ N, 4° 5′ 23.8″ O﻿ / ﻿53.264556°N,4.089944°O﻿ / 53.264556; -4.089944﻿ (Castillos y murallas del rey Eduardo en Gwynedd: Castillo de Beaumaris) |
| 374-002 | Castell i muralles de Caernarfon | Caernarfon | 53° 8′ 22.8″ N, 4° 16′ 36.7″ O﻿ / ﻿53.139667°N,4.276861°O﻿ / 53.139667; -4.276861﻿ (Castillos y murallas del rey Eduardo en Gwynedd: Castillo de Caernarfon) |
| 374-003 | Castell i muralles de Conwy | Conwy | 53° 16′ 49.1″ N, 3° 49′ 31.4″ O﻿ / ﻿53.280306°N,3.825389°O﻿ / 53.280306; -3.825389﻿ (Castillos y murallas del rey Eduardo en Gwynedd: Castillo de Conwy) |
| 374-004 | Castell de Harlech | Harlech | 52° 51′ 38.4″ N, 4° 6′ 35.6″ O﻿ / ﻿52.860667°N,4.109889°O﻿ / 52.860667; -4.109889﻿ (Castillos y murallas del rey Eduardo en Gwynedd: Castillo de Harlech) |

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Castles and Town Walls of King Edward in Gwynedd» (en anglès). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Anush (cràter)

Anush és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 12,7 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim armeni, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Anush». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Kobad

Kobad o Kavadh és el nom dels següents personatges:
* Kobad I rei persa sassànida (488 - 497 i 499-531)
* Kobad II, rei persa sassànida Sheroe (628)
# Segon Món

El Segon Món es refereix als estats industrialitzats, socialistes o comunistes (formalment el Bloc de l'Est), sobre tot el territori i la influència de la Unió Soviètica. Després de la Segona Guerra Mundial, hi havia dinou estats comunistes, i després de la caiguda de la Unió Soviètica, només cinc estats socialistes es van mantenir: Xina, Corea del Nord, Cuba, Laos i el Vietnam. Juntament amb "Primer Món" i "Tercer Món", el terme va ser utilitzat per dividir els estats de la Terra en tres grans categories. En altres paraules, el concepte de "Segon Món" era una construcció de la Guerra Freda i el terme ha caigut en gran part en desús des de les revolucions de 1989, tot i que encara s'utilitza per descriure als països que estan en entre la pobresa i la prosperitat, molts dels quals són ara estats capitalistes. Posteriorment, el veritable significat dels termes "Primer Món", "Segon Món" i "Tercer Món" ha passat a estar basat en la ideologia política d'una definició econòmica. La teoria dels tres mons ha estat criticat com crua i la relativament fora de lloc pel seu ordenament nominal (1, 2, 3) i els sociòlegs han encunyat els termes "desenvolupat", "en vies de desenvolupament", i "subdesenvolupat" com a termes de reemplaçament per l'estratificació mundial-però, la teoria dels tres mons segueix sent popular en la literatura i els mitjans contemporanis, tot i les variacions semàntiques del terme segons les entitats polítiques i els seus habitants de les regions en concret.

## Referències

* ↑ Andersen, Margaret L.; Taylor, Howard Francis. Sociology: Understanding a Diverse Society (en anglès). Thomson/Wadsworth, 2006. ISBN 978-0-534-61716-5.
* ↑ Giddens, Anthony. Sociology. Polity, 2006.
# Copa de la Reina

«Copa de la Reina» té aquests significats:
* Copa espanyola de futbol femenina
* Copa espanyola de bàsquet femenina
* Copa espanyola d'handbol femenina
* Copa espanyola d'hoquei patins femenina
* Copa espanyola d'hoquei herba femenina
* Campionat d'Espanya de Rugbi femení
* Copa espanyola de voleibol femenina
* Copa espanyola de waterpolo femenina
# Polilitionita

La polilitionita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la mica trioctaedral. Rep el nom del grec "poly", per a molts, en al·lusió a la seva composició amb un alt contingut en liti.

## Característiques

La polilitionita és un silicat de fórmula química KLi₂Al(Si₄O$_{10}$)(F,OH)₂. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al giord Kangerluarsuk, al complex d'Ilímaussaq, dins el municipi de Narsaq (Kujalleq, Groenlàndia). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Polylithionite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 gener 2020].
# Nuzi

Nuzi, en accadi Gashar, va ser una ciutat mesopotàmica que va constituir un enclavament comercial semita-accadià almenys des dels temps de Naram-Sin d'Accad. En aquesta època ja tenia una abundosa població d'accadis, i segurament hi vivien seminòmades semites a la rodalia.
La ciutat es trobava al sud-oest de Kirkuk a l'actual Iraq, a prop del riu Tigris. Sembla que va ser fundada amb el nom de Gashar pels accadis a finals del tercer mil·lenni aC, i els hurrites la van conquerir abans del 1500 aC i li van canviar el nom. La història que segueix no està clara, però sembla que va ser regida per una dinastia local fins que el rei Sausatatar de Mitanni la va annexionar cap a l'any 1450 aC. Després de la caiguda del regne de Mitanni en mans hitites, potser el 1350 aC va passar a l'Imperi Assiri.
Les excavacions, iniciades el 1920, han desenterrat no només la ciutat, sinó també milers de taulells escrits en cuneïforme accadi. Això va donar una llum inestimable als investigadors respecte a les activitats de la ciutat. Moltes de les tauletes trobades fan referència a conflictes legals i altres són documents comercials i aproximadament una quarta part descriuen les transaccions financeres d’una sola família. La majoria de les troballes són del període hurrita, cap al segon mil·lenni aC, i algunes altres són de l’imperi d'Accad, del temps de la fundació de la ciutat. Un dels objectes més valuosos és un mapa de la zona que es remunta al període accadi.

## Referències

* ↑ Lacheman, E.R. (et al.). Joint expedition with the Iraq Museum at Nuzi VIII : the remaining major texts in the Oriental Institute of the University of Chicago: vol 8. Bethesda MD: CDL Press, 2003, p. 123-125. ISBN 1883053803.

## Bibliografia

* Cassin, Elena; Bottéro, Joean; Vercoeur, Joan. Los Imperios del Antiguo Oriente del Paleolítico a la mitad del segundo milenio (en castellà), 1970, p. . ISBN 84-323-0118-3.
# Caterina Barbieri

Caterina Barbieri (Bolonya, 1990) és una compositora italiana de música electrònica experimental resident a Berlín.
Barbieri és diplomada en guitarra clàssica, té una llicenciatura en música electroacústica del Conservatori de Bolonya i una llicenciatura de la Facultat d'Humanitats i Filosofia de la Universitat de Bolonya amb una tesi sobre etnomusicologia dedicada a la música hindustànica i el minimalisme.

## Estil musical

Barbieri explora temes relacionats amb la intel·ligència artificial i la percepció orientada a objectes sonors minimalistes, tot investigant els efectes psicofísics de la repetició i les operacions basades en el potencial polifònic i polirítmic dels seqüenciadors per a dibuixar geometries artístiques complexes en el temps i l'espai.
La pràctica musical de Barbieri gira entorn de l'ús creatiu de complexes tècniques de seqüenciació que exploraren els patrons de la percepció humana i els processos de memòria mitjançant la inducció, en última instància, d'un sentit d'èxtasi i contemplació. La computació passa de ser una tècnica d'escriptura formal i automàtica a una pràctica psicodèlica creativa per a generar al·lucinacions temporals. Un estat de trànsit i meravella on la percepció del temps és distorsionada i desafiada com una retroalimentació cognitiva integradora entre humans i tecnologia.

## Discografia

* Vertical (Cassauna, 2014)
* Patterns Of Consciousness (Important Records, 2017)
* Born Again In The Voltage (Important Records, 2018)
* Ecstatic Computation (Editions Mego, 2019)

## Referències

* ↑ «Caterina Barbieri». Resident Advisor. Arxivat de l'original el 2019-08-11. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «Caterina Barbieri. Biografia». [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «Hipnosi modular». Sónar Barcelona 2019. Arxivat de l'original el 2019-07-17. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «Caterina Barbieri». Discogs. [Consulta: 11 agost 2019].