OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rollan a Saragossa

Rollan a Saragossa és una cançó de gesta en occità. El text, incomplet, es va descobrir el 1912 copiat en un manual d'un notari del segle xiv junt amb el del Ronsasvals, però el text en si seria anterior.

## Text

El text és acèfal i consta de 1410 versos repartits en només 18 laisses de llargada molt desigual (la 5, la 12 o la 13 volten la desena de versos, mentre que altres en tenen molt més d'un centenar).
Es va descobrir el 1912 entre els papers de Rostan Bonet, notari d'Ate (Apt), a la Valclusa. Avui en dia el manuscrit es conserva en els arxius departamentals d'Avinyó. En un registre de 1398 s'hi troba copiat el text del Rollan a Saragossa i, seguidament, el Ronsasvals. De tota manera, els dos textos serien una còpia d'una producció anterior. Podria ser del primer quart del segle XII; Guillem de Berguedà fa al·lusió a l'episodi de Rotllà a Saragossa en una cançó de vers 1180 (Amics Marques, 210.1).
L'argument ha portat Horrent a qualificar el poema d'"heroico-còmic". Tot i que desconeixem el principi del relat, Rotllà va a Saragossa invitat per la reina sarraïna Brasilmonda (la Bramimonda de la Chanson de Roland). Malgrat que Oliver vol acompanyar-lo, Rotllà el fa quedar fora per poder lluir-se en el combat davant de la reina. Això porta a una discussió entre els amics. Rotllà fan grans proeses matant molts sarraïns, però finalment ha de fugir de la ciutat i demanar ajuda a Oliver, que, enfadat, refusa primer d'ajudar-lo tot i que finalment ho fa. Oliver torna prop de Carlemany i es queixa de Rotllà, però després desapareix per anar a conquerir ell sol un castell sarraí. Quan torna Rotllà, Carlemany li retreu la seva actitud i Rotllà va a cercar Oliver. Finalment es troben i, després d'haver iniciat un combat sense reconèixer's fins que intervenen altres cavallers francesos que desfan el malentès, es reconcilien.

## Referències

* ↑ Vegeu l'edició del text a Roques 1942-43, p. 293-327.
* ↑ Horrent p. 1305
* ↑ Roques 1942-1943, p. 290-293 dona un resum extens de l'argument.

## Bibliografia

* Jules Horrent, "Rollan a Saragossa" a Dictionnaire des lettres françaises: le Moyen Âge, éd. Geneviève Hasenohr i Michel Zink, Paris, Fayard (La Pochothèque), 1994, p. 1305-1306
* Roques, Mario, "Roland à Saragosse, poème épique provençal (premier article)", Romania, 67, 1942-1943, p. 289-330
* Roques, Mario, "Roland à Saragosse, poème épique provençal (deuxième article)", Romania, 68, 1944-1945, p. 18-40
* Roques, Mario, "Roland à Saragosse, poème épique provençal. Troisième article. Roland à Saragosse et Ronsasvals. Examen comparatif", Romania, 69, 1946-1947, p. 317-361

### Edicions modernes

* Roldán a Zaragoza (poema épico provenzal), ed. Carlos Alvar, Zaragoza, 1978 [Amb traducció a l'espanyol]
* Le Roland occitan: édition avec traduction de Ronsasvals, Roland à Saragosse, ed. Gérard Gouiran amb la col·laboració de R. Lafont, Paris, Union générale d'éditions, 1991
* Rolando a Saragozza, a cura di Gian Carlo Belletti, Alessandria, Edizioni dell'Orso, 1998.

## Enllaços externs

* Fitxa a la base de dades ARLIMA
# Anatoli Iablunovski

Anatoli Volodimírovitx Iablunovski (en ucraïnès Анатолій Володимирович Яблуновський) (23 d'octubre de 1949) fou un ciclista soviètic, d'origen ucraïnès.
En el seu palmarès destaquen tres medalles als Campionats del Món en pista.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Aligdjer

Aligdjer (en rus: Алыгджер) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que el 2017 tenia 526 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Alighieri

Els Alighieri van ser una família de Florència, dins de la petita noblesa, esdevinguda cèlebre per tenir entre els seus membres l'escriptor Dante Alighieri
Dante, el primogènit de la casa (casata), es casà amb Gemma Donati, i van tenir els fills anomenats Jacopo, Pietro i Antonia (la futura Suor Beatrice).
A Florència, els Alighieri visqueren entre la Badia Fiorentina i San Martino al Vescovo, molt a prop de l'església chiesa di Santa Margherita de' Cerchi, on el poeta s'hauria trobat per primera vegada amb Beatrice Portinari.
La família Alighieri es va estingir a Verona el 1558 amb Francesco di Dante i la seva successió va ser amb els comtes de Serego. Actualment, la família Serego porta el nom de Serego Alighieri.

## Arbre genealògic de la família Alighieri

   * = nascut a/el...
    + = mort a/el...
    v = viu el...
    < = abans del...
    > = després del...
    ~ = circa en el...
    / = del... al...
    sp. = esposa
    (1) = 1° matrimoni
    (2) = 2° matrimoni
    (?) = es dubta de la seva existència
    └─ = fill derivant de...
    fg. = fill de...
    (home) = nom desconegut
    (dona) = nom desconegut
    (???) = nom i sexe desconegut

## Bibliografia

* Vittorio Sermonti, Inferno, Rizzoli 2001.
* Umberto Bosco i Giovanni Reggio, La Divina Commedia - Inferno, Le Monnier 1988.
* Ferdinando Arrivabene, "Il Secolo di Dante - Commento storico necessario all'intelligenza della Divina Commedia", 3ª Edizione, Tipografia Corbetta, Monza, 1838
* Pietro Fraticelli, "Storia della vita di Dante Alighieri", G. Barbera Editore, Florència, 1861
* AA.VV., "Jahrbuch der Deutschen Dante-Gesellschaft", Volume 2, F.A. Brockhaus, Lipsia, 1869
* Umberto Carpi, "La nobiltà di Dante" Arxivat 2005-12-31 a Wayback Machine., Polistampa, Florència, 2004, ISBN 88-8304-753-2

### Sobre Serego Alighieri

* A. Cartolari, Cenni sopra varie famiglie illustri di Verona, Forni, 1855
* Pietro Di Serego-Allighieri, Dei Seratico e dei Serego-Allighieri: cenni storici, Seb. Franco e figli, 1865
* Bartolomeo Borghesi, Lettera alla contessa Annetta Serego Alighieri nata Schio, sullo stemma del divino poeta, 1864
* Giovanni Gozzadini, Giosuè Carducci, Maria Teresa di Serego-Allighieri Gozzadini, N. Zanichelli, 1884
* Giuseppe Biadego, Cortesia Serego e il matrimonio di Lucia della Scala, Franchini, Gaetano (tip.), 1903
* Paolo Gaspari, Terra patrizia: aristocrazie terriere e società rurale in Veneto e Friuli : patrizi veneziani, nobili e borghesi nella formazione dell'etica civile delle élites terriere : 1797-1920, Gaspari, 1993
* Lara Pavanetto, Raffaella Benetti, L'onore e la legge. 1592. Il processo a Ginevra Serego Alighieri. La leggenda di Ginevra. Monologo teatrale, Lampi di Stampa, 2010
# Andrew Adams

«Andrew Adams» té aquests significats:
* Andrew Adams (congresista) (1736–1797), Congresista
* Andrew Leith Adams (1827–1883), metge, naturalista i geoleg escocès
* Andy Adams (escriptor) (1859–1935), escriptor americà
* Andy Adams (pseudònim), pseudònim de diversos escriptor d'una sèrie de novel·les protagonitzades per Biff Brewster
* Andrew Adams (cineasta), cineasta americà
# Rosa Massagué i Dalmases

Rosa Massagué i Dalmases (Terrassa, Vallès Occidental, 1949) és una periodista catalana.

## Biografia

Nascuda a Terrassa el 1949, Rosa Massagué ha estat corresponsal a Londres i Roma per a El Periódico de Catalunya, on escriu des de la seva fundació el 1978. En el mateix diari, ha ocupat els càrrecs de cap de relacions exteriors i redactora en cap. És autora de llibres periodístics sobre política internacional, com El legado político de Blair (2007). També ha col·laborat en diversos programes de ràdio i televisió, com L'oracle de Catalunya Ràdio o Els matins de TV3.
Va impartir classes de periodisme internacional al màster BCNY organitzat per la Universitat de Barcelona i la de Colúmbia. També va ser vocal de la junta de la secció espanyola de Reporters Sense Fronteres i de la Fundació Privada Amics del Liceu. Veïna d'Ullastrell (Vallès Occidental), ha escrit alguna publicació sobre aquesta localitat i va ser l'autora del pregó de la festa major el 1992.

## Obra publicada

* El legado político de Blair (Libros de la Catarata, 2007)

## Traduccions

* Las fotografías del siglo (Euros, 1976), obra de Jacques Borge i Nicolas Viasnoff

## Referències

* ↑ «Ullastrell s'instrueix sobre Síria». La torre del Palau, 06-05-2012.
* ↑ «Fons». Universitat Autònoma de Barcelona. [Consulta: 16 agost 2015].

## Enllaços externs

* Articles de Rosa Massagué a El Periódico de Catalunya
# Rosa Conesa Boronat

Rosa Conesa Boronat (Barcelona, 21 de gener de 1961) és una nedadora catalana.
Membre del Club Natació Montjuïc, fou especialista en proves de velocitat. El 1979 guanyà la tradicional i popular Copa de Pasqua i el 1980 fou campiona absoluta de Catalunya i d'Espanya de 100 metres lliures. Amb el CN Montjuïc, ha aconserguit el títol de Campiona de Catalunya absoluta en categoria femenina en 100 metres lliures, amb un temps de 1:01,09.

## Referències

* ↑ «Rosa Conesa Boronat». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Campions de Catalunya absoluts categoria femenina». Federació Catalana de Natació. [Consulta: 7 gener 2021].
# Almstedt

Almstedt és un municipi del municipi conjunt de Sibesse al districte de Hildesheim a Baixa Saxònia a Alemanya. El 31 de desembre de 2012 tenia 895 habitants. És regat per l'Alme, un afluent del Riehe. Es troba entre el Weserbergland i el bosc de Hildesheim.
El primer esment escrit data del 1151 i el seu nom significa «poble a la riba de l'Alme», i el nom del riu prové del seu costat d'om (Ulmus en llatí), un arbre que estima les ribes molls. El 1901 va obrir-se l'estació a la línia ferroviària Elze-Bodenburg, tancat el 1974 que encara serveix per a un tren-museu. Servia per al transport de persones i de mercaderies, principalment per a la fàbrica de calç. El 1974 va annexionar el municipi veí de Segeste.

## Persones

* Karl Jordan (1861-1959), entomòleg

## Llocs d'interès

* El tren històric a l'antiga línia Elze-Bodenburg
* La capella protestant de Segeste
* Cases d'entramat de fusta als carrers majors d'Almstedt i de Segeste
* L'antiga estació Almstedt-Segeste
* Casa dels bombers
* Capella protestant

## Referències

* ↑ Landesbetrieb für Statistik und Kommunikationstechnologie Niedersachsen (LSKN) Bevölkerung der gemeinden am 31 de desembre de 2010 Arxivat 2013-09-09 a Wayback Machine.
* ↑ «Almstedt» Arxivat 2013-12-21 a Wayback Machine. al web del municipi conjunt de Sibbesse [Consulta el 19 de desembre de 2013]
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Almstedt
# Anette Olzon

Anette Ingegerd Olsson, millor coneguda com a Anette Olzon i també coneguda com a Anette Blyckert, és una cantant sueca, més coneguda com l'excantant de la banda finlandesa de metal simfònic Nightwish. Olzon va ser vocalista de la banda sueca Alyson Avenue.

## Biografia i carrera

Olzon va néixer el 21 de juny de 1971 a Katrineholm, Suècia. Des de molt petita va demostrar aptituds per a la música, tocant l'oboè i participant des dels 13 anys en diverses competicions de talents. Va començar a estudiar música en el Music Conservatorie a Copenhagen, Dinamarca.
Olzon es va unir a la seva primera banda amb 17 anys: un grup que es deia Take Cover. Als 21 anys, va obtenir el paper protagonista en l'òpera rock "Gränsland". També va fer un duet amb Michael Bormann (ex cantant de Jaded Heart) a l'àlbum Conspiracy.
El seu treball més conegut és Nightwish, a la qual va arribar al 2007 per a substituir la finlandesa Tarja Turunen, expulsada del grup.
El 3 de març del 2010 va anunciar el seu segon embaràs i la cancel·lació del seu disc solista fins a nou avis. El 30 de juny de 2010 va néixer el seu segon fill, amb un pes de 3930 grams i 52 cm d'altura.
L'1 d'octubre de 2012 es confirmà oficialment la seva sortida del grup Nightwish a mitjan gira Imaginaerum World Tour per diverses desavinences. La seva substituta seria Floor Jansen.
El 2014 va publicar el seu àlbum solista Shine. Ella va fer uns pocs concerts per promocionar l'àlbum.
Des 2017 canta a la banda The Dark Element, on ha gravat dos àlbums. Alhora, des de 2020 canta a Allen / Olzon, un projecte amb Russell Allen.

## Discografia
### Alyson Avenue

* "Presence of Mind" (2000)
* "Omega" (2004)
* "I Am (Your Pleasuremaker)" (EP, 2006)

### Nightwish

Àlbums
* "Dark Passion Play" (2007)
* "Imaginaerum" (2011)
Senzills
* "Eva" (2007)
* "Amaranth" (2007)
* "Bye Bye Beautiful" (2008)
* "The Islander" (2008)
* "Storytime" (2011)
* "The Crow, the Owl and the Dove" (2012)

### Solo

Àlbums
* "Shine" (2014)
EPs
* "Vintersjäl / Cold Outside" (2016)
Senzills
* "Falling" (2013)
* "Lies" (2014)
* "Shine" (2015)

### The Dark Element

Àlbums
* "The Dark Element" (2017)
* "Songs the Night Sings" (2019)

### Allen/Olzon

Àlbums
* "Worlds Apart" (2020)
# Rudolf Steiner (futbolista)

* No s'ha de confondre amb Rudolf Steiner.
Rudolf Steiner II (Temesvár, 24 de gener de 1907 - 12 de novembre de 1996) fou un futbolista romanès de la dècada de 1930.
Fou internacional amb Romania i disputà el Mundial de 1930.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Perfil a Romaniasoccer.ro
# Angur Baba Joshi

Angur Baba Joshi (nepalès: अङ्गूरबाबा जोशी) (Nepal, 15 d'agost de 1932 - Katmandú, 20 de juny de 2020) fou una activista social nepalesa. Va ser una gran col·laboradora en el camp de l'educació i els serveis socials.

## Vida matrimonial

Joshi es va casar a l'edat de 11 anys amb el desaparegut professor Bal Ram Joshi, que llavors només tenia 12 anys. Tenia un fill (Kirani) i dues filles (Prava i Jyoti).

## Educació

Després de tornar d'Anglaterra, als 29 anys, va començar la seva carrera com a directora al Col·legi Padma Kanya, el primer col·legi femení del Nepal, des del 1953 fins al 1973. De fet, fou la primera dona del Nepal a treballar com a directora.

## Premis

* Jagadamba Puraskar, 2071 B.S.
* Gorkha Dakshin Bahu, 2a classe.
* Trishakti Patta, de 3a classe.
* Mahendra Vidya Bhushan, de 1a classe.

## Referències

* 1 2 Subba, Abhilasha «Selfless Life» (en anglès). The Himalayan Times [Kathmandu], 04-04-2008.
* ↑ Bhandari, Kalpana. «जोशी : समाजसुधार आन्दोलनको दियो (Angurba Joshi: Es va donar el moviment social)» (en nepalí), 15-11-2015.
# Alps Cotis

«Alps Cotis» té aquests significats:
* Alps Cottis o Cotis, protectorat i després província romana
* Alps Cotians o Cotiens o Cotis o Cocis, branca dels Alps
# Alps Ennstal

Els Alps de l'Ennstal (en alemany: Ennstaler Alpen), els Alps de la Vall Enns, són una serralada de muntanyes del sistema dels Alps calcaris del Nord. Es troben principalment als estats d'Àustria d'Estíria i Alta Àustria.
El més famós és la vall de Gesäuse.

## Geografia

La serralada d'Ennstal es defineix per:
* l'alineació de Liezen, Pas Pyhrn, i Windischgarsten a l'oest.
* Pas de Hengst i el de Laussabach al nord.
* la línia del riu Enns (des de Altenmarkt bei Sankt Gallen fins a Hieflau), Erzbach i Vordernbergerbach a l'est
* la línia del riu Mur (de Leoben a Sankt Michael a Obersteiermark), Liesing i Palten al sud

### Pics i grups de muntanyes

Els grups de muntanyes inclouen:
* Haller Mauern (cim més alt: Großer Pyhrgas, 2,244 m)
* Muntanyes Gesäuse, incloent el grup Buchstein (2,224 m), Reichenstein (2.251 m) i Grup Hochtor (Hochtor, 2,369 m) i el Lugauer (2,217 m).
* Eisenerzer Reichenstein 2,165 m.
# Amastris

«Amastris» té aquests significats:
* Amastris o Amasra, ciutat de Paflagònia
* Riu Amastris, riu que passava per la ciutat d'Amastris
* Amastris d'Heracleia, neboda de Darios III de Pèrsia, esposa del tirà Dionís d'Heraclea Pòntica i de Lisímac
* Amastris (princesa), dona de Xerxes I de Pèrsia i mare d'Artaxerxes I de Pèrsia
# Antonio Morales Veloso

Antonio Morales Veloso (Madrid, 6 de desembre de 1889 - Sabadell, 7 de novembre de 1967), conegut també com a Morales I, i de vegades anomenat per alguna font com Arsenio Morales, fou un futbolista madrileny de la dècada de 1910, que la seva etapa futbolística més brillant es forjà a Catalunya.

## Trajectòria

Era germà del també futbolista Rafael Morales. De jove començà a jugar de mig ala, reeixint posteriorment com interior esquerre o extrem esquerre. Jugà a l'infantil del Moncloa FC durant tres anys. Més tard destacà al Club Español de Madrid on guanyà el campionat madrileny i fou finalista de la Copa d'Espanya en dues ocasions els anys 1909 i 1910. Amb la Gimnástica de Madrid tornà a guanyar el Campionat Regional Centre.
El febrer de 1912 fou fitxat pel FC Barcelona. La temporada 1912-13 fou fitxat pel RCD Espanyol, però acabada la mateixa retornà al Barcelona, on jugà fins a 1915. En total jugà 74 partits amb el club blaugrana, marcant 32 gols. Com a títols destacats, guanyà la Copa d'Espanya i el Campionat dels Pirineus de l'any 1912. Acabà la seva carrera al Racing madrileny i al CE Sabadell entre 1915 i 1916. Jugà diversos cops amb Catalunya, entre ells el partit que la selecció disputà a París davant França l'any 1912. Un cop retirat es dedicà a l'arbitratge.

## Referències

* ↑ «CAMPEONATO REGIONAL DE MADRID 1907-1908». leyendablanca. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «PRETEMPORADA, AMISTOSOS, TROFEOS Y HOMENAJES 1911-1912». leyendablanca. Arxivat de l'original el 2016-10-17. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 «Los ases que fueron». Mundo Deportivo, 29-09-1930. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 El Poble Català Any 12, Núm. 3772 [3771] (24 jul. 1915)
* 1 2 3 4 5 «Arsenio Morales». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Antonio Mongitore

Antonio (o Antonino) Mongitore (Palerm, Sicília, 4 de maig de 1663 - 6 de juny de 1743), fou un escriptor, sacerdot i historiador italià. Els seus pares foren Giuseppe i Anna Abbate.
No sabem quan va ser nomenat sacerdot. Era un protegit de Francesco Marchese, canonge de Palerm. Mongitore va entrar al seguici del llavors arquebisbe de Palerm, Ferdinando Bazan y Manriquez, nomenant-lo secretari, entre d'altres càrrecs. Fou canonge de la Catedral de Palerm, i posteriorment fou consultor de l'Inquisició. A banda de la seua faceta eclesiàstica, fou un escriptor prolífic: la seva obra fa referència sobretot a la història i a la literatura de Sicília, però també es dedicà a l'hagiografia d'alguns sants. La seva obra més reconeguda fou Bibliotheca Sicula sive de Scriptoribus siculis notitiae locupletissimae, impresa a Palerm entre 1708 i 1714.
Es troba enterrat a l'església de San Domenico de Palerm.

## Referències

* 1 2 3 Castellanos de Losada, Sebastián. Biografia eclesiástica completa : vidas de los personajes del Antiguo y Nuevo Testamento, de todos los santos que venera la iglesia, papas y eclesiásticos célebres por sus virtudes y talentos en orden alfabético (en castellà). Vol. XIV. Madrid: Imprenta y Librería de Eusebio Aguado, 1862, p. 267. OCLC 807926946.
* 1 2 Bazzano, Nicoletta. «Mongitore, Antonino» (en italià). Dizionario Biografico degli Italiani, 2011. [Consulta: 16 juny 2022].
* 1 2 «Antonio Mongitore» (en castellà). Kripkit.com. [Consulta: 16 juny 2022].
# Antonio Montaner Castaño

Antonio Montaner Castaño (Villanueva de la Serena, província de Badajoz, 1880 - ?) fou un jurista i polític extremeny radicat a Barcelona.
Llicenciat en dret, va exercir com a advocat a Barcelona, on fou membre del Col·legi de Procuradors. També fou membre de la maçoneria i col·laborà al diari El Combate, on es distingí per la seva campanya per tal de recuperar els llibres de Francesc Ferrer Guàrdia, que havien estat confiscats per les autoritats militars.
Va militar en el lerrouxista Partit Republicà Radical, amb el qual fou escollit regidor de l'Ajuntament de Barcelona pel districte 7 a les eleccions municipals de 1917. El 1922 va encapçalar el sector crític partidari de regenerar el partit, però finalment es va donar de baixa. Arran de la proclamació de la Segona República Espanyola va tornar a la política i durant l'any 1931 fou nomenat governador civil de Sevilla i de Saragossa. De 1933 a 1936 fou delegat especial del govern republicà al Consorci de la Zona Franca i director general de Ferrocarrils.

## Referències

* ↑ Persones il·lustres de Villanueva de la Serena
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.208. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ El aparato provincial durante la Segunda República. Los gobernadores civiles, 1931-1939
* ↑ «Historia de la Masonería Española». Arxivat de l'original el 2015-05-22. [Consulta: 28 març 2015].
# Rodolfo Rivero Hernández

Rodolfo Rivero Hernández (Santa Cruz de Tenerife, 12 de maig de 1949) fou un futbolista canari de la dècada de 1970.
Es formà als clubs canaris Laurel, Victoria i al Real Unión de Tenerife. Va rebre el sobrenom del "talent", per la seva extraordinària qualitat com a jugador. L'any 1972 fou fitxat pel RCD Espanyol, amb qui debutà a primera divisió. La temporada 1973-74 fou cedit a la UE Sant Andreu, a segona divisió. La temporada següent fou fitxat pel Córdoba CF, on visqué la seva millor etapa amb quatre temporades consecutives a segona. Finalitzà la seva carrera novament al Real Unión de Tenerife.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «PERSONAJES HISTÓRICOS DEL FÚTBOL CANARIO, HOY RODOLFO EL TALENTO». anghelmorales.blogspot.com.es, 12-05-2013. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 3 4 5 «Las Retamas: sabor de bloque antiguo en el corazón de Ofra». eldia.es. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 «Rivero, del Español al Córdoba pasando por San Andrés». Mundo Deportivo, 31-03-1974. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Hoy llega el canario Rivero». Mundo Deportivo, 18-05-1972. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Refuerzos españolistas para el San Andrés». Mundo Deportivo, 23-08-1973. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Rodolfo Rivero Hernández a BDFutbol
# Apesos

Apesos (en grec antic Άπαισός) era una ciutat a la costa de la Tròade a l'entrada de la Propòntida, entre Làmpsac i Pàrion. Homer la cita al "Catàleg dels troians" a la Ilíada, i diu que era una de les ciutats que van ajudar el rei Príam durant la guerra de Troia, formant part d'un contingent dirigit per Adrast i el seu germà Àmfios.
Segons Estrabó, en algun moment va rebre colons de Milet, però a la seva època van destruir la ciutat i els seus habitants van anar a viure a Làmpsac, que també era una colònia milèsia. El nom de la ciutat sembla que derivava del petit riu Pesos, i estava situada a la seva riba.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 294. ISBN 9788441224223.
* ↑ Homer. Ilíada, II, 828-830
* ↑ Smith, William (ed.). «Paesus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 febrer 2021].
# Antígon (escultor)

Antígon (en llatí Antigonus, en grec Ἀντίγονος) fou un escultor i escriptor grec que va representar a les seves obres les batalles d'Àtal I i Èumenes II, uns dels primers reis de Pèrgam que van lluitar contra els gàlates.
Vivia encara el 239 aC. Plini el Vell diu Antigonus et perixyomenon, tyrannicidasque supra dictos. És probablement la mateixa persona de qui Diògenes Laerci diu que era escriptor i pintor.

## Referències

* ↑ Antigonus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 189
# Roger de La Fresnaye

Roger de La Fresnaye (Le Mans, 11 de juliol de 1885 - Grasse, 27 de novembre de 1925) va ser un pintor cubista francès. A partir de 1908, va ser alumne de Maurice Denis i Paul Sérusier en l'Acadèmia Ranson. Es va fer construir un taller de pintura i un taller d'escultura al castell de Beauvernay a Saint-Nizier-sous-Charlieu, propietat dels seus ancestres materns on passava la major part de les vacances des de la seva infància. Va acollir allà a Jean Hugo i la seva esposa Valentine Gross, ambdós pintors, Irène Lagut, Alfred Courmes el seu únic alumne, així com a músics com Georges Auric, Erik Satie o Francis Poulenc.
# Roger de Montgommery

Roger de Montgommery és el nom dels següents personatges:
* Roger I de Montgommery o de Montgomery o de Montgomerie (? - 1066), vescomte d'Hiémois a Normandie
* Roger II de Montgommery (vers 1030 - 1094), vescomte d'Hiémois, senyor d'Alençon, primer comte de Shrewsbury, conseller de Guillem el Conqueridor