OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# César Arzo Amposta

César Arzo Amposta (Vila-real, 26 de gener de 1986) és un exfutbolista que jugava en la posició de defensa. El seu darrer equip fou el Gimnàstic de Tarragona. Ha jugat amb totes les categories inferiors de la selecció de futbol d'Espanya menys l'absoluta.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Vila-real CF B | Espanya | 2002-2003 |
| Vila-real CF | Espanya | 2003-2006 |
| Recreativo de Huelva | Espanya | 2006-2007 |
| Reial Múrcia | Espanya | 2007-2008 |
| Recreativo de Huelva | Espanya | 2008-2009 |
| Reial Valladolid | Espanya | 2009-2011 |
| KAA Gent | Bèlgica | 2011- |

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques de César Arzo» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 4 maig 2011].
# Talsint

Talsint (àrab: تالسينت, Tālsīnt; amazic estàndard marroquí: ⵜⴰⵍⵙⵉⵏⵜ, Talsint) és una comuna rural de la província de Figuig, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.166 persones. Els seus habitants formen part de les tribus Aït Hamou Ousad, Aït Hadou Belahsen, Belboul, Aït Saïd Oulahsen, Aït Ali Ousaid i El Bour.
Talsint va gaudir d'una gran cobertura dels mitjans al Marroc quan el 20 d'agost de 2000, el rei Mohammed VI va anunciar el descobriment de quantitats substancials de petroli i reserves de gas natural a la regió. Recerques posteriors van revelar que això era fals.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ Monographie de la province de Figuig, 2005, p.10.
* ↑ «Portail national du Maroc : Discours de S.M. le Roi Mohammed VI à l'occasion du 47ème anniversaire de la Révolution du Roi et du Peuple et du 37ème anniversaire du Souverain. 20/08/2000». Maroc.ma. Arxivat de l'original el 1 de setembre 2006. [Consulta: 12 setembre 2012].
# Talzemt

Talzemt (en àrab تالزمت, Tālzmt; en amazic ⵜⴰⵍⵣⵎⵜ) és una comuna rural de la província de Boulemane, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.160 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tana (desambiguació)

«Tana» té aquests significats:

## Topònims actuals

* El riu Tana a Kenya.
* El riu Tana, fronterer entre Finlàndia i Noruega.
* La municipalitat del comtat de Finnmark, a Noruega, denominada oficialment Tana (en noruec) i Deatnu (en sami septentrional).

## Entitats geograficoadministratives antigues

* Un antic estat tributari protegit (thikana) de l'Índia, anomenat Tana
* Tana: nom que els genovesos van donar a l'establiment que van fundar a l'antiga Tanais i que ha esdevingut la ciutat d'zov, a Rússia.

## Altres

* L'asteroide (1641) Tana.
# Tayeb Braikia

Tayeb Johnny Braikia (Aarhus, 8 de març de 1974) va ser ciclista danès professional des del 1998 fins al 2002. Combinà la carretera amb el ciclisme en pista. Els seus principals èxits foren les victòries al Circuit Franco-Belga i a la Clàssica d'Almeria. Va haver de deixar la seva carrera professional arran d'una caiguda mentre disputava la Volta a Múrcia.

## Palmarès en ruta

* 1996
** Campió de Dinamarca sub-23 en ruta
* 1997
** Vencedor de 2 etapes al Cinturó a Mallorca
* 1998
** 1r al Tour d'Overijssel
* 1999
** 1r al Circuit Franco-Belga i vencedor de 2 etapes
* 2001
** 1r a la Clàssica d'Almeria

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. 114è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1996
** Campió de Dinamarca de Persecució per equips
* 1997
** Campió de Dinamarca de Persecució per equips
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Jakob Piil)
* 1998
** Campió de Dinamarca de Persecució per equips
* 1999
** 1r als Sis dies de Copenhaguen (amb Jimmi Madsen)

### Resultats a la Copa del Món

* 1997
** 1r a Atenes, en Madison

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Strong Woman Do Bong-soon

Strong Woman Do Bong-soon (Hangul: 힘쎈여자 도봉순; RR: Himssen-yeoja Dobongsun) és una sèrie de televisió sud-coreana del 2017 protagonitzada per Park Bo-young en el paper principal de dona amb força sobrehumana, amb Park Hyung-sik i Ji Soo. Es va emetre a JTBC del 24 de febrer al 15 d'abril de 2017.

## Referències

* ↑ «[V Report Park Bo-young wears toy crown, thanks fans]». Herald Corporation.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en coreà). OSEN.
* ↑ «JTBC·박형식 양측 "'도봉순' 확정, 내년 편성 예정"(공식입장)» (en coreà). News1 Korea, 29-09-2016.
* ↑ «JTBC 측 "박보영, '힘쎈여자 도봉순' 주연 긍정 검토 중"(공식입장)» (en coreà). New1 Korea.
# Còrreus

* Aquest article tracta sobre el cap gal. Si cerqueu el sistema postal, vegeu «Correu».
Còrreus (en llatí Correus) va ser un cap gal, cabdill dels bel·lòvacs, enemic jurat dels romans i partidari de la independència del seu poble. L'any 51 aC les tribus que feien la guerra a Juli Cèsar (entre elles els bel·lòvacs) el van reconèixer com el seu cap únic i va lluitar amb valentia i habilitat, fins que finalment va ser derrotat, però va refusar de rendir-se i va morir lluitant.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan [et al.].. Diccionari llatí-català de noms propis. Columna, 1994, p. 55. ISBN 84-7809-720-1.
* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VIII, VI.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 92. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Aule Hirti De bello gallico 8, 6, 2; 8, 7, 5; 8, 17ff.; 8, 20, 2; 8, 21, 4; Orosi 6, 11, 12ff.

## Bibliografia

* Friedrich Münzer: Correus. a: Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE). Band IV,2, Stuttgart 1901, Sp. 1656.
# Còrsega del Sud

Còrsega del Sud (20A) (Corse-du-Sud en francès i Corsica Suttana en cors) és un departament francès situat a la regió de Còrsega.
El departament de Còrsega del Sud es creà per la divisió de l'illa de Còrsega en dos departaments l'1 de gener de 1976, en aplicació de la llei de 15 de maig de 1975. Els seus límits corresponen als de l'antic departament de Liamone, que existí entre 1793 i 1811.

## Vegeu també

* Llista de municipis de Còrsega del Sud
* Llista de Cantons de Còrsega del Sud
* Consell General de Còrsega del Sud

## Enllaços externs

* Còrsega del Sud - Lloc web oficial
# Regència d'Indragiri

La Regència d'Indragiri fou una subdivisió de la residència de Riau i dependències a les Índies Orientals Holandeses, a l'illa de Sumatra. Limitava al nord amb el sultanat de Pelalawan, al sud amb el sultanat de Jambi, a l'est amb l'estret de Borneo i la regència de Pulau Tandjung, i a l'oest amb la residència de les Terres Baixes de Padang. Era un territori muntanyós però de poca altura, amb petites valls; els rius principals són el Batang Ombilin i el Batang Kuantan, que desaiguen en un estuari anomenat riu Indragiri.
La regència estava formada pel territori del sultanat d'Indragiri incloent la regió de Reteh (al sud-est), i el territori dels estats vassalls del sultanat, excepte el tres del nord-est, que foren inclosos a la regència de Tandjung Pinang.

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Josep Albertí i Busquets

Josep Albertí i Busquets (Blanes, Selva, 20 de març de 1919 – Girona, 31 de gener de 1996) fou un compositor de sardanes, i instrumentista de piano, trombó de pistons i flabiol.
Va començar a actuar amb la cobla-orquestra Casablanca de Girona l'any 1945, passant a la cobla-orquestra L'As d'Anglès, en la que seria la darrera temporada d'aquesta formació, 1946-1947. Vinculat essencialment amb la cobla-orquestra La Selvatana de la qual va ser director, instrumentista i arranjador des de la temporada 1947-1948 fins a la temporada 1959-1960, la seva producció compositiva es va centrar justament en el període en què va actuar amb aquesta formació. Algunes de les seves sardanes li van proporcionar una popularitat molt àmplia, encara que també fou autor de música lleugera. De la trentena de sardanes que va escriure, Blanes festiu (1947) li donà molta popularitat; també en destaca Al·legoria, considerada una obligada de cobla.
Es va casar amb Sara Ballescà i Molins (1920-2003).

## Referències

* ↑ «Esquela funerària de Sara Ballescà». Diari de Girona, 24-12-2003, pàg. 18.

## Bibliografia

* Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla Girona: SOM, 2002

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Cinquanta-vuit

El cinquanta-vuit és un nombre natural que segueix el cinquanta-set i precedeix el cinquanta-nou. S'escriu 58 o LVIII segons el sistema de numeració emprat.
Ocurrències del cinquanta-vuit:
* Designa l'any 58 i el 58 aC
* És el codi telefònic internacional de Veneçuela.
* És la suma dels set primers nombres primers: 2 + 3 + 5 + 7 + 11 + 13 + 17 = 58.
* És el nombre atòmic de l'element químic Ceri
* És el quart nombre de Smith
# Palamós (Sant Guim de Freixenet)

Palamós és una entitat de població del municipi de Sant Guim de Freixenet, a la comarca de la Segarra. La masia i antiga quadra se situa al sud-oest del terme municipal, vers el pendent de la vall del riu Ondara, al peu de la serra de Montlleó. Al segle xix formava un municipi amb el poble de la Rabassa.

## Referències

* ↑ «Palamós (Sant Guim de Freixenet)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Palamós al web de l'Àrea de Turisme del Consell Comarcal de la Segarra
# Grootegast

Grootegast (en groninguès, Grodegast, en frisó, Gruttegast) és un municipi de la província de Groningen, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 12.158 habitants repartits sobre una superfície de 87,78 km² (dels quals 0,9 km² corresponen a aigua).

## Nuclis de població

Doezum, Enumatil, Faan, Grootegast, Kornhorn, Lutjegast, Niekerk, Oldekerk, Opende i Sebaldeburen. En alguns d'ells encara s'hi parla frisó.

## Curiositats

Entre 1960 i 1996 hi hagué una fàbrica de joguines Lego.

## Administració

El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit pel conservador Kor Dijkstra. El consistori consta de 15 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 3 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 3 escons
* VZ2 000, 3 escons
* ChristenUnie, (VVD) 3 escons
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 1 escó

## Enllaços externs

* www.grootegast.nl Arxivat 2018-11-21 a Wayback Machine.
# HTPC

Un Home Theater Personal Computer, abreviat HTPC, és un ordinador personal dedicat al cinema domèstic.
Des de fa temps els amplificadors integrats permeten seleccionar diverses fonts àudio com la ràdio, el CD o el so de la televisió però la multiplicació dels suports vídeo (televisió analògica, digital, lector DVD, lector DivX...) comporta la proliferació de diferents programes, programats, sense programant, mitjançant el sistema de dades "winsor", el winsor és indispensable per un HTPC però que funcioni. El HTPC permet reunir tots aquests elements en un de sol.

## Funcionalitats

Un HTPC té generalment les funcionalitats següents:
* Visualització i enregistrament de la televisió (analògica, digital, per satèl·lit, per cable),
* Guia electrònica dels programes,
* Escoltar música (lectura de CD, biblioteca MP3, videoclips, etc.),
* Lectura de DVD i de vídeos codificats (XviD, DivX i MP4).
Però un HTPC pot assegurar igualment altres nombroses funcions:
* Visualització de fotos,
* Consola de jocs, via emuladors,
* Informacions pràctiques, com la previsió meteorològica local en temps real,
* Karaoke.
El sistema HTPC és controlat en la majoria dels casos per un comandament a distància per infraroigs, però és possible utilitzar altres perifèrics per aquest objectiu, com un ratolí de bola sense fils o un assistent personal.
Fins ara, la creació d'un HTPC passava per la necessària selecció de cada component, des de la targeta gràfica fins al teclat sense fils, passant pel processador. Des de fa poc, nombrosos constructors es llancen sobre aquest mercat que emergeix aportant una gamma de productes certament menys evolucionats i menys flexibles que un HTPC creat amb totes les peces, però més simples per ser fabricats.

## Composició

Al nivell material, un sistema HTPC està generalment compost dels elements següents :
* Una o diverses targetes de sintonització de TV permetent la recepció i la gravació de la televisió ;
* Una targeta de so permetent la lectura de vídeos i escoltar música ;
* Una targeta gràfica proveïda d'una sortida vídeo adequada (S-vídeo, DVI o HDMI), permetent la visualització en el televisor, o un processador gràfic integrat.
* Un reproductor DVD o Blu-ray permetent la lectura de pel·lícules ;
* Un lector de targetes de memòria permetent visionar sobre el televisor les fotografies d'un aparell digital ;
* Un receptor infraroig que permeti el comandament a distància.
A nivell de programari un sistema HTPC conté com a mínim un front-end i un back-end :
* El front-end és la interfície entre l'usuari i l'ordinador : és concebuda per a la visualització en un televisor i per ser dirigida per comandament a distància ;
* El back-end constitueix el programari que permet explotar el sistema HTPC : assegura les funcionalitats de visionat de la televisió i de lectura de vídeos i de música.
El front-end i el back-end formen molt sovint part d'un mateix conjunt i són rarament separables.

## Bibliografia

* Kangas, Antti-Jussi. «Media Centers». A: Innovation in Telecommunications. Espoo: Universitat de Tecnologia de Helsinki, 2006, p. 43-48. Arxivat 2007-03-07 a Wayback Machine.
# Guillem Garcia Gasulla

Guillem Garcia Gasulla (Lleida, 16 de novembre de 1947) és un metge i polític català establert a Menorca, diputat al Congrés dels Diputats en la X Legislatura.

## Biografia

Llicenciat en Medicina i Cirurgia, especialista en Medicina Interna i Oncologia Mèdica. El 1977 es va establir a Menorca i treballà com a especialista en medicina interna a l'Hospital Verge del Toro. Més tard, va treballar molts anys com a Cap de Medicina Interna a l'Hospital Comarcal de Móra d'Ebre. Actualment, és el responsable de l'àrea d'oncologia de l'Hospital General Mateu Orfila.
Es va afiliar al PSIB-PSOE en la dècada del 2000, i fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2011. Ha estat secretari Segon de la Comissió de Sanitat i Serveis Socials.
En el Congrés dels Diputats ha protagonitzat algunes polèmiques per saltar-se la disciplina del seu partit. Quan es va votar la llei d'abdicació del rei Joan Carles I d'Espanya en juny de 2014 va optar per no participar en la votació del Congrés per no haver d'emetre un vot a favor amb el qual no estava d'acord, de la mateixa manera que la diputada gallega Paloma Rodríguez Vázquez mentre que Odón Elorza González es va abstenir. A tots tres se'ls va obrir expedient, però els fou tancat en gener de 2015 coincidint en el canvi en la secretaria general del PSOE, ara en mans de Pedro Sánchez.
El 19 de febrer de 2015 es va tornar a saltar la disciplina de vot en votar en contra la proposició de llei en la qual es van plasmar les mesures penals acordades per PP i PSOE per reforçar la lluita contra el terrorisme gihadista, manifestant la seva negativa a votar mesures que amenacen de violar drets i llibertats fonamentals dels individus. La direcció del PSOE decidí multar-lo amb 600 euros per aquest fet.

## Referències

* ↑ Perfil al web del PSIB-PSOE
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Los tres díscolos del PSOE, El País, 11 de juny de 2014
* ↑ El PSOE "perdona" a García Gasulla por abstenerse en la ley de abdicación Arxivat 2015-04-29 a Wayback Machine. menorca.info, 6 de gener de 2015
* ↑ El PSOE multará con 600 euros al diputado Guillem García Gasulla que votó 'No' a la ley del pacto antiyihadista, El Periódico, 19 de març de 2015
* ↑ PSOE multará con 600 euros al diputado que votó 'No' al pacto antiyihadista, Europa Press, 19 de març de 2015
# Guillem Garganta i Calbó

Guillem Garganta i Calbó (Barcelona, 19 de maig de 1886 - Desembre de 1973) pianista i compositor.
Va esdevenir pianista i va realitzar els seus primers estudis musicals amb els mestres Lluís Millet i Pagès i A. Quintas.
Es va traslladar el 1911 a França per continuar els seus estudis amb la pianista Blanca Selva. Durant la dècada de 1910 va ser director de diversos orfeons i escoles. També va fer nombrosos recitals com a pianista, actuant en diverses ocasions amb les associacions de música de Madrid, Barcelona i Societats Filharmòniques de les principals capitals.
Va col·laborar amb els mestres Eduard Toldrà, Joan Massiá, Costa, Juan Manén, Gaspar Cassadó, Sala, Britt, Plantada, i altres, així com amb les agrupacions Quartet Renaixement i Sextet Granados, amb què va fer nombrosos concerts.
Va formar duo a dos pianos amb Pedro Vallribera, participant a les Sessions Bach de Barcelona.
També va actuar el 1915 en un trio amb Joan Massiá i Josep Ricart Matas, interpretant diversos concerts al Cercle de Belles Arts de Barcelona, i en un altre duo amb Joan Massià. El 1928 va ocupar la plaça de professor de Piano al Conservatori del Liceu de Barcelona. Fundà l'Escola Blanca Selva, de la qual fou professor.

## Bibliografia

* SOBRINO, Ramón. « Garganta i Calbó, Guillem», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Vol. 5. Madrid: SGAE, 1999, p. 516. ISBN 84-8048-308-3.

## Referències

* ↑ «Registre de naixements. Any 1886. Registre núm.2683. Jujat 2San Pedro". (pdf pàg.15)» (en castellà). Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 19-05-1886. [Consulta: 7 març 2023].
* ↑ «esquela de Guillem Garganta i Calbò». La Vanguardia, 22-12-1973, pàg. 36.
# Guillem Gaubert de Béziers

Guillem Gaubert de Béziers (Besiers ?, Llenguadoc, segona meitat segle XIII - 1320) fou un metge d'origen occità que fou metge personal de Jaume II d'Aragó.
Procedent de Llenguadoc, es formà a l'Escola de Medicina de Montpeller, i va rebre l'encàrrec reial de gestionar i organitzar els estudis mèdics del que es convertirà en la primera Facultat de Medicina de la Corona d'Aragó. Guillem Gaubert és el primer metge de l'Estudi General de Lleida que es contracta a la Paeria, i també el seu primer catedràtic, rebent el títol de "Mestre" perquè, en aquell temps, a l'Estudi General no se'ls diu ni professor ni doctor. Com a director de l'Escola de Medicina, el 1302 escriu a Jaume II d'Aragó, o Jaume el Just, i li sol·licita que se li enviïn, preferentment, manuscrits originals escrits en àrab que són propietat dels metges jueus de la Corona d'Aragó. Ell mateix s'encarregarà de traduir els llibres d'Avicena, Hipòcrates i Rasis per poder preparar les lliçons als seus alumnes.
A més d’ocupar-se de la docència a l'Estudi General de Lleida, Guillem Gaubert es converteix en metge de Jaume II d'Aragó des del 1302 fins a la seva mort el 1320, i rep el títol de "metge del rei". Precisament, el gener del 1302 el rei li demana que es desplaci de Lleida a València per visitar-lo a ell i a la reina Blanca. Guillem s'està a l'Estudi General de Lleida des del 1301 fins al 1304, però les seves classes són intermitents, perquè tot sovint el monarca el crida perquè s'ocupi de la seva salut i deixa als estudiants sense classes. Després, del 1305 al 1310, l'Estudi de Lleida roman tancat i Guillem Gaubert torna a Occitània perquè no li paguen el salari. Des del 1320 al 1323, és conseller de la Universitat de Montpeller, i el 1321 assisteix el papa Joan XXII.

## Referències

* 1 2 Bruguera i Cortada, Miquel. «Guillem Gaubert de Béziers». Galeria de metges catalans. Col·legi Oficial de Metges de Barcelona CoMB. [Consulta: 18 gener 2021].
* 1 2 McVaugh, Michael; Martínez Gázquez, José; García Ballester, Luis «Guillem de Béziers and His "Informatio scolaribus suis"». History of Universities. Oxford: Oxford University Press, Vol. XVIII, Núm. 2, 2003, pàg. 1-33.
* 1 2 Gort Riera, Roser. L'Estudi General de Lleida al segle xiv. Universitat de Lleida, 2016, p. 89–90. ISBN 978-84-8409-861-4 [Consulta: 18 gener 2021].
# Haemulon chrysargyreum

Haemulon chrysargyreum és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Florida, les Bahames i la Península de Yucatán (Mèxic) fins al Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Günther, A. 1859. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. Gasterosteidae, Berycidae, Percidae, Aphredoderidae, Pristipomatidae, Mullidae, Sparidae. Cat. Fishes v. 1: i-xxxi + 1-524.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guillermina Morales Ramírez

Guillermina Morales Ramírez (Moià, 10 de maig de 1973) és una artista i forjadora o artesana forjadora mestre catalana, fundadora de l'Associació de Forjadors de Catalunya (AFoC). S'interessa també per tot allò que envolta l'ofici, la literatura, la història, l'art, la siderúrgia...
Va crear el festival de Forja Viva (Trobada Internacional de Forjadors Artesans ‘Forja Viva’, després Jornades Internacionals de Forja: Forja Viva amb Boscos de Ferro) el 2009 i el va organitzar durant diversos anys, primer a Barcelona, i el 2010, junt amb AFoC. Després el festival es va traslladar, a partir del 2011, a Alins, a la Vall Ferrera (Pirineus), amb la mateixa organització Va organitzar el festival a Barcelona de nou el 2012, entre altres anys.

## Referències

* ↑ «Taller de forja». [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ Guillermina Morales a Món de la Forja. [Consultat el 27-06-2019].
* ↑ Fitxa de la Guillermina Morales, llistat de socis, AFoC - Associació de Forjadors de Catalunya. [Consultat el 27-06-2019].
* ↑ Guillermina Morales a Món de la Forja. [Consultat 27-06-2019].
* ↑ «Els oficis que es resisteixen a morir». Diari Ara, 18-04-2011. [Consulta: 14 setembre 2018].
* ↑ "Encuentro Internacional de Forja", notícia a Oficio y arte, 12 d'abril 2010 (castellà). [Consultat el 27-06-19].
* ↑ Jornades de Forja Viva, anunci i cartell a Festes.org, 9 gener 2009. [Consultat el 27-06-19].
* ↑ "Festival Forja Viva", fòrum de Hierro y Fuego, 30 març 2012 (castellà). [Consultat el 27-06-2019].

## Enllaços externs

* Taller de forja, pàgina oficial.
* Un passeig pel taller de forja de la Guillermina de la mà de BTV, el 3 juny 2009.
# Halvar Moritz

Halvar Moritz (Lycksele, 21 de juny de 1906 - Lycksele, 21 de novembre de 1993) va ser un esquiador de fons suec que va competir durant la dècada de 1930. En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1935.

## Referències

* ↑ Resultats al Campionat del món d'esquí nòrdic (alemany)