OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# HD 10307

La HD 10307 és una estrella semblant al sol en massa, temperatura i contingut en metall, situada a uns 42 anys llum de la Terra a la constel·lació d'Andròmeda.
Fou identificat en el setembre de 2003 per l'astrobiòloga Margaret Turnbull de la Universitat d'Arizona a Tucson com un dels candidats propers més prometedors per a hostatjar vida basada en la seva anàlisi de la llista HabCat d'estrelles.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 Parsecs: The Northern Sample. I» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 01-10-2003, pàg. 2048–2059. DOI: 10.1086/378365.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 «Abundances in the Local Region II: F, G, and K Dwarfs and Subgiants». Astronomical Journal, 1, 21-12-2016. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/21.
* ↑ «Fundamental Parameters and Elemental Abundances of 160 F–G–K Stars Based on OAO Spectrum Database». Publications of the Astronomical Society of Japan, 2, 25-04-2007, pàg. 335-356. DOI: 10.1093/PASJ/59.2.335.
# Shinnosuke Hatanaka

Shinnosuke Hatanaka (畠中 槙之輔, 25 d'agost de 1995) és un futbolista japonès.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2019. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2019 | 3 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Llec (Estoer)

Llec era un poble, actualment desaparegut, del terme comunal d'Estoer, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Estava situat a la zona central del seu terme comunal, al lloc on encara avui dia romanen, molt destruïdes i emboscades, les ruïnes del Mas de Llec, prop del qual hi havia hagut l'església de Sant Salvador de Llec.
Leco és esmentat des del 848, i apareix documentat diverses vegades al llarg de l'edat mitjana: 958 (Leco), 1267 (villarium de Lecho), 1328 (Lech). Havia estat adquirit per Protasi, el fundador de Sant Miquel de Cuixà, i fou sempre alou de Cuixà, que el segle xvii (1607) hi tenia fargues, a més d'explotar-ne les mines de ferro. Fins a la fi de l'Antic Règim fou una senyoria pertanyent a Cuixà.
El martinet de la Farga del Llec es conserva actualment a l'església romànica de Sant Andreu de Vallestàvia.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «63 - Estoer». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Estoer». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Lloc on era el poble de Llec en els ortofotomapes de l'IGN
# Kalungaïta

La kalungaïta és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la cobaltita. Rep el nom en honor del poble Kalunga, "una comunitat de descendents d'esclaus africans que viuen fora de Cavalcante i altres poblacions properes».

## Característiques

La kalungaïta és un sulfur de fórmula química PdAsSe. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2004, i la primera publicació data del 2006. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kalungaïta pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, penroseïta, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, milotaïta, urvantsevita i reniïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Buraco do Ouro, situada a la localitat de Cavalcante, a l'estat de Goiás (Brasil). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kalungaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 maig 2019].
# Perla duvaucelii

Perla duvaucelii és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.
En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Renzo Massarani

Renzo Massarani, (Màntua, Itàlia, 26 de març de 1898 - Rio de Janeiro, Brasil, 28 de març de 1975) fou un compositor i crític musical italo-brasiler.
Va estudiar amb Respighi a l'"Accademia di Santa Cecilia" de Roma (diploma de 1921) i va ser director de música del teatre de titelles de Vittorio Podrecca II, el "Teatro dei Piccoli" i com a crític musical. Va abandonar Itàlia feixista i es va establir a Rio de Janeiro el 1935, convertint-se en ciutadà naturalitzat brasiler el 1945; Va ser actiu com a crític musical. A causa de la prohibició de les seves obres durant la dictadura de Mussolini, els estralls de la Segona Guerra Mundial, i la seva pròpia destrucció de moltes partitures, gran part de la seva producció no és extingida. La seva música sobrevivent revela un compositor de considerable talent.
A Roma va debutar amb la seva obra Bianco e nero (1923), Noi due (1923), Le nozze di Tachiu (1927) i Gibetto e Gherminella (1929). També fou crític musical de <<L'Impero>> i, quan es traslladà a Brasil, col·laborà a <<O jornal do Brazil>>, de Rio de Janeiro. Així mateix va escriure Sinfonietta, Introducción, tema y variaciones, per a orquestra (1933), i la música de L'Annonce faite a Marie, de Paul Claudel (1941).

## Referències

* ↑ Girardi, Enrico; Martinotti, Sergio (ed.). «Renzo Massarani». A: La musica a Milano, in Lombardia e oltre. Vita e Pensiero, 2000, p. 399–413. ISBN 978-88-343-0499-0 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «Renzo Massarani». Academia Brasileira de Música. Arxivat de l'original el 21 de novembre 2018. [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ Schnapp, Jeffrey Thompson. «Renzo Massarani (1898-1975)». A: Staging Fascism: 18 BL and the Theater of Masses for Masses. Stanford University Press, 1996, p. 146–147. ISBN 978-0-8047-2608-5 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ Waterhouse, John C.G. «Massarani, Renzo (1898-1975), composer, critic». A: Grove Music Online. Oxford University Press, 2001. ISBN 9781561592630 [Consulta: 20 novembre 2018]. Arxivat 21 de novembre 2018 a Wayback Machine.
# Suruzum

Suruzum o Surusum fou una ciutat i, en almenys un moment, un regne de la zona del triangle del Khabur probablement a prop d'Urkish. S'esmenta a la primera meitat del segle xviii aC a les tauletes de Mari.
Ashkur-Addu fou possiblement rei de la ciutat abans de ser-ho de Karana. La ciutat hauria estat normalment una dependència de Shubat-Enlil o d'Ashnakkum.

## Referències

* Thoughts of Zimri-Lim
# Haplochromis cnester

Haplochromis cnester és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Siphiwe Tshabalala

Siphiwe Tshabalala (nascut a Soweto, Sud-àfrica, el 25 de setembre del 1984) és un futbolista sud-africà que actualment juga d'extrem esquerre al Kaizer Chiefs de la Premier Soccer League i per la selecció de Sud-àfrica. Va ser el primer jugador a marcar un gol a la Copa del Món de Futbol de 2010.

## Enllaços externs

* Siphiwe Tshabalala Arxivat 2009-06-21 a Wayback Machine. al web de la FIFA (anglès)
# Junji Kawano

Junji Kawano (Nakatsu, Prefectura d'Ōita, Japó, 11 de juliol de 1945), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Junji Kawano va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Haplochromis crocopeplus

Haplochromis crocopeplus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Juan Carlos Blanco Fernández

Juan Carlos Blanco Fernández (*1847 - 13 de gener de 1910) fou un legislador i ministre uruguaià.

## Família

Va néixer el 1847, fill de Pablo María Blanco i de Rita Fernández. La seva instrucció bàsica va estar a càrrec del Col·legi dels Pares Escolapis, i el 1865 va començar els seus estudis a la Facultat de Dret.
El 9 d'agost de 1877 es va casar amb Luisa Acevedo Vásquez (filla del jurista Eduardo Acevedo Maturana), fruit del qual neixen set fills, Juan Carlos, Pablo, Eduardo, Daniel, Luisa (mare de la poetessa Susana Soca Blanco), María i Sara.

## Actuació professional

El 1868 es poden situar les seves primeres actuacions públiques, entre les quals hi ha la participació com a vocal de la primera Comissió Directiva de la Societat d'Amics de l'Educació Popular, la qual estava integrada a més, per Elbio Fernández, Eduardo Brito del Pino, Carlos Ambrosio Lerena, José Pedro Varela, Carlos María Ramírez, José Arechavaleta, Eliseo Outes i Alfredo Vásquez Acevedo.
El 1870 es va graduar en Dret. Aquest mateix any es va convertir en un dels socis-fundadors del Club Universitari, el qual va presidir. També va ser soci fundador de l'Ateneu de Montevideo.

### Carrera política

El 1873 va ocupar una banca de diputat per Montevideo. En anys successius va exercir diferents càrrecs públics, tant dins del Partit Colorado com dins del Partit Constitucional. També va ser elegit diverses vegades senador i va oficiar de president d'aquest cos legislatiu.
Per un breu període es va absentar del país davant la dictadura militar de Lorenzo Latorre. En tornar es va adherir al moviment intel·lectual de l'Ateneu.
Per uns mesos el 1886 va exercir com a ministre d'Afers Exteriors al "Gabinet de Conciliació" del president Máximo Santos.
Entre 1887 i 1889 se li va atorgar la presidència de l'Ateneu de Montevideo, i és allà on va dictar la càtedra de filosofia.
El 1898, sota la dictadura de Juan Lindolfo Cuestas, va ser president del Consell d'Estat de l'any 1898. Cap al final de la seva vida, el 1907 va exercir com a president del Banc de la República Oriental de l'Uruguai.

## Referències

* ↑ Palmeros en América: Descendencia uruguaya de José Fernández Medina (castellà)
* ↑ Diosma Piotti. El "Elbio" Una institución privada con vocación pública. Montevideo, 2000.
* ↑ "Nomenclatura de Montevideo". Alfredo A. Castellanos Arxivat 2007-07-20 a Wayback Machine. (castellà)
# Perrusse

Perrusse és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 49 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Perrusse era de 49 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 10 estaven desocupats. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 5 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Perrusse el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 22 eren actives i 9 eren inactives. De les 22 persones actives 21 estaven ocupades (11 homes i 10 dones) i 1 aturada (1 home). De les 9 persones inactives 3 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa financera.
L'any 2000 a Perrusse hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 780 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Perrusse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Perrusse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Resolució 1050 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1050 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 de març de 1996. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre Ruanda, el Consell van examinar els acords per a la retirada de la Missió d'Assistència de les Nacions Unides a Ruanda (UNAMIR).
El Consell de Seguretat ha posat èmfasi en la importància del retorn voluntari segur dels refugiats i la reconciliació nacional, i del govern de Ruanda per promoure la confiança i la seguretat. La Conferència es va dur a terme al Caire i Addis Abeba sobrea la crisi de refugiats, i el Consell ha posat èmfasi en la importància d'una conferència regional per abordar la qüestió. Es va instar a tots els països a cooperar amb la Comissió d'Investigació establerta en la resolució 1013 (1995) i amb l'operació dels drets humans a Ruanda. El Consell continua jugant un paper al país.
Com se sol·licita en la Resolució 1029 (1995), el secretari general Boutros Boutros-Ghali ha de començar a retirar la UNAMIR de Ruanda el 9 de març de 1996. Tots els elements restants de la UNAMIR contribuirien a la seguretat i protecció del Tribunal Penal Internacional per a Ruanda. Amb el consentiment del govern de Rwanda, el secretari general fou encoratjat a continuar l'operació del sistema de comunicacions i l'estació de ràdio per promoure la reconciliació nacional, enfortir el sistema judicial, facilitar el retorn dels refugiats i restaurar la infraestructura del país.
Finalment, es va demanar al secretari general el 5 d'abril de 1996 que informés sobre els acords fets amb Ruanda en relació amb la protecció del Tribunal de Ruanda després de la retirada de la UNAMIR, i altres temes abans esmentats.

## Referències

* ↑ «Coup D'état in Burundi: Renewal of Ethnic Violence In Africa's Great Lakes Region». Foreign Policy Bulletin. Cambridge University Press, 7, 5, 1996, pàg. 45–48. DOI: 10.1017/S1052703600000964.
* ↑ United Nations. The United Nations and Rwanda, 1993–1996. United Nations, Dept. of Public Information, 1996, p. 709. ISBN 978-92-1-100561-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Genocidi de Ruanda

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Sort de Nadal

La Sort de Nadal és un camp de conreu del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble de Vilamolat de Mur.
És a la dreta de la llau del Romeral, al nord del paratge de los Tarterons i al nord-est de la Vinya de Miret. És a ponent de Vilamolat de Mur i al sud-oest de lo Carant del Duc. Els Olivers del Romeral són al nord-oest de la Sort de Nadal.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Haplochromis cinctus

Haplochromis cinctus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Liparis schantarensis

Liparis schantarensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 7,4 cm de llargària màxima i la femella 6,2.
* Nombre de vèrtebres: 39-40.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima polar que viu entre 0-16 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lindberg, G. U. & Dulkeit, G. D., 1929. Material about the fishes of the Shantar Sea. Izvestiia Tikhookeanskogo nauchnogo instituta rybnogo khoziaistva [Bulletins of the Pacific Science Institute] v. 3 (pt 1): 3-138.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chernova, N.V. i M.S. Busby, 2001. A redescription of the Shantar snailfish, Liparis schantarensis (Scorpaeniformes: Liparidae), with new records from the southeastern Kamchatka Peninsula. Ichthyol. Res. 48(4):429-434.
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB