OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rybník

Rybník és un poble del districte d'Ústí nad Orlicí, a la regió de Pardubice, República Txeca, amb una població a principi de l'any 2018 de 826 habitants.
Es troba al nord-est de la regió, a la zona sud dels Sudets centrals, prop del riu Orlice —un afluent esquerre del curs alt de l'Elba—, i de la frontera amb Polònia i les regions de Hradec Králové i Olomouc.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de. Estadístiques del districte d'Ústí nad Orlicí. Consultat l'1 d'agost de 2018.
# Rybník (Banská Bystrica)

* No s'ha de confondre amb Rybník (Nitra).
Rybník és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1266.
# Ryang Yong-Gi

Ryang Yong-Gi (Tadaoka, Senboku, Prefectura d'Osaka, Japó, 7 de gener de 1982) és un futbolista nord-coreà. Ha disputat 24 partits amb la selecció de Corea del Nord.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Cipérez

Cipérez és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Villar de Peralonso, al Nord-est amb Grandes, a l'Oest amb San Cristóbal de los Mochuelos i Gomeciego, al Sud amb La Moralita i El Cubo de Don Sancho.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 539 | 476 | 419 | 391 |
# Claudio Langes

Claudio Langes va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de la Fórmula 1.
Va néixer el 20 de juliol del 1960 a Brescia, Itàlia.

## A la F1

Claudio Langes va debutar a la primera cursa de la temporada 1990 (la 41a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'11 de març del 1990 el G.P. dels Estats Units al circuit de Phoenix.
Va participar en un total de catorze curses puntuables pel campionat de la F1, disputades totes a la 1990, no aconseguint classificar-se per disputar cap cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1990 | EuroBrun Racing | EuroBrun | Judd | USA NVQ | BRA NVQ | SMR NVQ | MON NVQ | CAN NVQ | MEX NVQ | FRA NVQ | GBR NVQ | ALE NVQ | HON NVQ | BEL NVQ | ITA NVQ | POR NVQ | ESP NVQ | JAP | AUS | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 14 (0) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Ciutat santa

Ciutat santa o ciutat sagrada és un terme aplicat a moltes ciutats, totes elles fonamentals per a la història o la fe de religions específiques. Dins d'aquestes ciutats, generalment, hi ha almenys un complex religiós (moltes vegades contenint un edifici religiós, seminari, santuari, residència del líder clergue de la religió i /o edificis del lideratge religiós), que constitueix una important destinació de pelegrinació cap a la ciutat, especialment per a grans cerimònies i esdeveniments. La ciutat santa és una ciutat simbòlica, representant atributs que són a part de les seves característiques naturals. Els especialistes en publicitat han suggerit que les ciutats sagrades poden ser les marques més antigues de la història de la humanitat, perquè tenen un alt valor per a la captació d'adeptes religiosos.

## Ciutats sagrades

Entre aquests llocs sagrats hi ha:
* Amritsar (sikhisme).
* Benarés (hinduisme).
* Caravaca de la Cruz (cristianisme).
* Dwarka (hinduisme).
* Hebron (islam, judaisme).
* Jerusalem (cristianisme, islam, judaisme).
* Kairuan (islam).
* Karbala (islam xiïta).
* Kurukshetra (hinduisme).
* La Meca (islam).
* Lhasa (budisme).
* Mashad (islam xiïta).
* Medina (islam).
* Najaf (islam xiïta).
* Qom (islam xiïta).
* Ranakpur (jainisme).
* Roma (cristianisme).
* Safed (judaisme).
* Santiago de Compostel·la (cristianisme).
* Teotihuacan (toltequitat).
* Tiberíades (judaisme).
* Vrindavan (hinduisme).
* Cuzco (andinisme).
* Sant Toribi de Lièbana (cristianisme).
* Urda (cristianisme).

## Referències

* ↑ Metti, Michael Sebastian «Jerusalem - the most powerful brand in history». Stockholm University School of Business, 01-06-2011 [Consulta: 1r juliol 2011]. Arxivat 2011-06-12 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-06-12. [Consulta: 1r maig 2017].

## Bibliografia

* Esposito, John L., ed. (1995). The Oxford encyclopedia of the modern Islamic world. Nova York: Oxford University Press.
* Guest, John S (1993). Survival Among the Kurds: A History of the Yezidis. London: Kegan Paul International. p. 154n. ISBN 0-7103-0456-0.
# Claudàtor de Poisson

En matemàtiques i mecànica clàssica, el claudàtor de Poisson és una operació binària important en la mecànica hamiltoniana, jugant un paper central en les equacions de moviment de Hamilton, que regeixen l'evolució temporal d'un sistema dinàmic hamiltonià. El claudàtor de Poisson també distingeix una certa classe de transformacions de coordenades, anomenades transformacions canòniques, que mapegen sistemes de coordenades canònics en sistemes de coordenades canònics. Un "sistema de coordenades canònics" consisteix en variables de posició i moment canònics (a continuació simbolitzades per $q_{i}$ i $p_{i}$, respectivament) que satisfan les relacions canòniques de claudàtors de Poisson. El conjunt de possibles transformacions canòniques és sempre molt ric. Per exemple, sovint és possible triar el propi hamiltonià $H=H(q,p,t)$ com una de les noves coordenades del moment canònic.
En un sentit més general, el claudàtor de Poisson s'utilitza per definir una àlgebra de Poisson, de la qual l'àlgebra de funcions d'una varietat de Poisson és un cas especial. També hi ha altres exemples generals: es produeix en la teoria de les àlgebres de Lie, on l'àlgebra tensor d'una àlgebra de Lie forma una àlgebra de Poisson; una construcció detallada de com es produeix això es dona a l'article d'àlgebra d'envolvent universal. Les deformacions quàntiques de l'àlgebra envolvent universal condueixen a la noció de grups quàntics.
Donades dues funcions f i g que depenen de l'espai de fase i del temps, el seu parèntesi de Poisson $\{f,g\}$ és una altra funció que depèn de l'espai i el temps de fase. Les regles següents s'apliquen per a tres funcions qualsevol $f,\,g,\,h$ d'espai i temps de fase:

## Anticommutativitat

    $\{f,g\}=-\{g,f\}$

## $\{af+bg,h\}=a\{f,h\}+b\{g,h\},\quad \{h,af+bg\}=a\{h,f\}+b\{h,g\},\quad a,b\in \mathbb {R}$
   ## Regla de Leibniz

       $\{fg,h\}=\{f,h\}g+f\{g,h\}$

   ## Identitat jacobi

       $\{f,\{g,h\}\}+\{g,\{h,f\}\}+\{h,\{f,g\}\}=0$
També, si una funció $k$ és constant en l'espai de fase (però pot dependre del temps), ja que $\{f,\,k\}=0$ per qualsevol $f$.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. «Poisson Bracket» (en anglès). https://mathworld.wolfram.com.+[Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «14.5: Poisson Brackets» (en anglès). https://phys.libretexts.org,+25-01-2017.+[Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «15.2: Poisson bracket Representation of Hamiltonian Mechanics» (en anglès). https://phys.libretexts.org,+11-11-2017.+[Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «(16) Poisson Brackets» (en anglès). https://ocw.mit.edu.+[Consulta: 26 abril 2023].
# Clauer

Un clauer o portaclaus és un objecte que serveix per a reunir les claus en un sol grup. Normalment, està format per un anell metàl·lic i moltes vegades d'algun element decoratiu o distintiu. Un clauer també és una caixa on s'emmagatzemen les claus de manera ordenada.
Viccionari
# Farró

«Farro o Farró» té aquests significats:
* Farro, plat cuinat de farinetes de blat de moro.
* Farro o escanda (Triticum dicoccum), antecedent del blat
* El Farro, muntanya del Pallars Sobirà.
* El Farró, barri de Barcelona, situat a la part més oriental del districte de Sarrià-Sant Gervasi.
* Farró (la Vall de Bianya), monument històric del municipi de la Vall de Bianya (Garrotxa).
# LP 768-500

LP 768-500 és la designació d'una estrella descoberta per Wilhelm J. Luyten en la seva recerca d'estrelles d'alt moviment, pròpia de les dècades de 1950 i 1960. Es tracta d'una estrella nana blanca de la constel·lació de Cetus, i va ser descoberta en novembre de 1963. És una de les estrelles més petites i més denses conegudes, amb un diàmetre calculat de 1.400 km aprox. Una altra de les estrelles més petites (amb exclusió de les estrelles de neutrons) és LP 327-16, també descoberta per Luyten en maig del 1962 a Minneapolis, amb un diàmetre estimat de 1.700 km (la meitat de la mida de la Lluna).
Aquesta estrella dèbil té un moviment propi anual d'1,18"/ any. RA a 188° (angle de posició). A causa de la seva grandària increïblement petita i de les masses, 768-500 LP té una densitat de 18.000 tones per centímetre cúbic.

## Matèria degenerada

La degeneració és un estat de la matèria en què les úniques forces que actuen són les dels efectes quàntics. La degeneració es produeix després d'un col·lapse gravitacional, en el qual els electrons són arrencats dels seus àtoms d'acollida, de manera que els electrons i els nuclis atòmics només poden existir en un estat d'alta densitat, molt junts. A mesura que augmenta la densitat, el nombre d'electrons per unitat de volum augmenta fins a un punt en el qual poden exercir una pressió considerable. Aquesta pressió és el resultat de les lleis de la mecànica quàntica. A diferència de la pressió normal, la pressió quàntica és independent de la temperatura, i depèn enterament de la densitat. Amb les densitats típiques de les nanes blanques (10,7 kg/m³, o més) és suficient per contrarestar la força de gravetat i, així, s'evita que l'estrella es col·lapsi més.
Per sobre d'un cert límit de massa estel·lar (1,44 M$_⊙$, el límit de Chandrasekhar), l'equilibri no pot mantenir-se entre la gravetat que tira cap a l'interior de l'estrella i la pressió de degeneració d'electrons cap a l'exterior. L'estrella hauria de caure encara més per a esdevenir una estrella de neutrons. És llavors que la pressió exercida per la degeneració dels neutrons atapeïts equilibra la força gravitacional. Un exemple d'una estrella de neutrons és el nucli col·lapsat que resta de l'estrella massiva, que va donar lloc a l'explosió de la supernova del 4 de juliol de 1054, i de la qual resultà un romanent a la nebulosa del Cranc, a Taure.

## Referències

* 1 2 3 Alexandros Gianninas «A spectroscopic survey and analysis of bright, hydrogen-rich white dwarfs» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 30-11-2011, pàg. 138. DOI: 10.1088/0004-637X/743/2/138.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: The General Catalogue of Trigonometric Stellar Parallaxes, Fourth Edition. Autor: William Foster van Altena. Pàgina: 0. Data de publicació: 1995.
* www.weblore.com/richard/lp_768-500.htm Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine.LP 768-500 - Smallest Known Star?
* SIMBAD object database.««Enllaç».»
# Oda Nobutaka

    En aquest nom japonès, el cognom és Oda.
Oda Nobutaka (织 田信孝, 1558-1583) va ser un samurai japonès del període Azuchi-Momoyama de la història del Japó pertanyent al clan Oda. Nobutaka va ser el tercer fill d'Oda Nobunaga i va ser adoptat pel clan Kanbo, de manera que també va ser conegut com a Kanbo Nobutaka (神 戸 信 孝). Va participar en les campanyes de resistència de 1583 en contra de l'ascens al poder de Toyotomi Hideyoshi, fins que va cometre seppuku després que el castell Gifu en què es trobava fos assetjat.

## Referències

* ↑ Turnbull, Stephen. The Samurai Sourcebook (en anglès), 1998. ISBN 1-85409-523-4.
# Ricardo Caminos

Ricardo Augusto Caminos (c. 1916 - 28 maig de 1992) fou un egiptòleg argentí especialitzat en epigrafia i paleografia. Caminos era natural de Buenos Aires. Des de nen es va fascinar per la història antiga, i va obtenir la seva llicenciatura el 1938 per la Universitat de Buenos Aires. Després de doctorar-se per les universitats d'Oxford i Chicago, va participar en nombroses excavacions al Sudan i Egipte, algunes d'elles relacionades amb la construcció de la resclosa d'Assuan. El 1952 va ser contractat per la Universitat de Brown; va esdevenir director del seu departament d'egiptologia el 1972. Es va jubilar el 1980 i es va traslladar a Londres on va continuar investigant a l'Egypt Exploration Society.

## Obres

* Late-Egyptian miscellanies. Oxford University Press, 1954.
* Literary fragments in the hieratic script. Griffith Institute, 1956.
* The chronicle of Prince Osorkon. Pontificium Institutum Biblicum, 1958.
* Gebel es-Silsilah. Egypt Exploration Society, 1963. (amb T. G. H. James)
* The shrines and rock-inscriptions of Ibrim. Egypt Exploration Society, 1968.
* The new-kingdom temples of Buhen. Egypt Exploration Society, 1974.
* Ancient Egyptian epigraphy and palaeography. Metropolitan Museum of Art, 1976.
* A tale of woe. Griffith Institute, 1977. ISBN 978-0900416095.

## Referències

* Lambert, Bruce «Ricardo A. Caminos, 76, Scholar Of Egyptology and Hieroglyphics». The New York Times, 06-05-1992 [Consulta: 23 febrer 2009].
# Rhinobatos prahli

Rhinobatos prahli és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 81 cm de llargària total i als 1.350 g de pes.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic oriental: Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Panamà i el Perú.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Rhinobatos prahli» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rhinobatos planiceps

Rhinobatos planiceps és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 76,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic oriental: des del sud de Mèxic fins a Perú i Xile, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Casa Escolà a Tavascan

La Casa Escolà a Tavascan és una construcció al municipi de Lladorre (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

A la façana de la casa Escolà, hi ha diversos blocs de pedra pissarrosa amb inscripcions gravades. Una en un bloc molt estret i allargat, toscament gravat i dins d'una cartela, on es distingeix un primera paraula de difícil lectura, es llegeix el nom de Bernat Escolà. Sobre la llinda de fusta de la porta, es troba una altra inscripció que formen diversos blocs. Al centre hi ha dos blocs rectangulars amb gravats il·legibles en els quals només es distingeix la paraula MAI, i a sota, amb un gravat més ben traçat, és visible una data: 26, que continua en una altra bloc amb MAI i l'any 1693; al últim bloc s'inscriu ANTONUS.

## Referències

* ↑ «Casa Escolà a Tavascan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Casa Espardanyó

Casa Espardanyó és una casa de Betren al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta quadrangular, d'acord amb la façana compta amb una planta baixa, un primer pis i un "humarau" amb llucanes; el "penau" separa la coberta de la casa veïna. La façana, paral·lela a la "capièra", és orientada al nord i presenta els murs avui amb pedra vista encara que, temps endarrere, aquests eren arrebossats. El portal d'entrada és constituït, als muntants, per grans blocs de pedra, i a la part superior, per una llinda de forma irregular que presenta la següent inscripció: "[monograma de Crist] AVE [monograma de Maria] S[i]N PECADO CON[cebida]//: PAU RIMONT De CAL".

## Història

És evident que es tracta d'un segona línia dels Rimont documentats també a Çò de Marianna, Betren (vegeu). El locatiu Cal probablement té a veure amb Calb i es troba en l'arrel de Calvet, Calvi, Calvinet, Calbetó, cognoms documentats a la Val d'ençà del segle xii. Abans un portal arrebossat a l'església de Sant Esteve tancava la plaça de Cal. S. Temprano reporta que Çò de Cal de Betren, antiga rectoria, fou adquirida pel matrimoni Mariano Cano Pinós i Sofia Nart Jaquet (1870); els Cano, provinents de Vinaròs, destacaren a la Val com a "arjesaires".

## Referències

* 1 2 «Casa Espardanyó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Caysichita-(Y)

La caysichita-(Y) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per la composició (Ca, Y, Si, C, H). El sufix es va afegir el 1987 i denota l'element dominant de terres rares.

## Característiques

La caysichita-(Y) és un silicat de fórmula química Ca₂Y₂Si₄O$_{10}$(CO₃)₃·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1974. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la caysichita-(Y) pertany a «09.DJ - Inosilicats amb 4 cadenes dobles i triples periòdiques» juntament amb els següents minerals: narsarsukita, laplandita-(Ce), seidita-(Ce), carlosturanita i jonesita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Evans-Lou, situada a la Val-des-Monts, dins el municipi regional de comtat de Les Collines-de-l'Outaouais, a la regió d'Outaouais (Quebec, Canadà). També ha estat descrita a Alemanya, Itàlia, Noruega, Malawi, Rússia, el Japó i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Caysichite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 gener 2020].
# Castelforte

Castelforte és un comune (municipi) de la província de Latina, a la regió italiana del Laci. Es troba als peus del massís dels Monts Auruncs (Monti Aurinci).
Castelforte limita amb els municipis de Coreno Ausonio, Rocca d'Evandro, Sant'Andrea del Garigliano, Santi Cosma e Damiano, Sessa Aurunca i Vallemaio.
A 1 de gener de 2019 tenia 4.189 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Casal de la Joventut Republicana

Casal de la Joventut Republicana és un edifici de Lleida protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici en cantonera de planta baixa, tres pisos i semisoterrani. Façana de composició clàssica, diferenciades una de l'altra. Tractament decoratiu que remarca les obertures. L'última planta actua de remat, presenta una fusteria de tancaments força cuidada. Ràfec molt treballat i façana arrebossada.

## Història

En aquest solar s'alçava el famós Pati de les Comèdies, que ja feia funcions teatrals l'any 1630 i que perdurà fins al segle xix. El Casal de la Joventut Republicana fou construït el 1919. Després de la guerra fou confiscat per l'estat el 1939 i transformat en caserna de la Guàrdia Civil. L'any 2004 van començar les obres de remodelació per convertir aquest edifici en la seu de l'Institut Municipal d'Acció Cultural. Els arquitectes Carles Sàez Llorca i Ferran Florensa Mayoral van ser els encarregats de redactar el projecte de reforma.

## Referències

* 1 2 «Casal de la Joventut Republicana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Rin Sumida

Rin Sumida (隅田 凜, 12 de gener de 1996) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2017. Va disputar 22 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2017 | 7 | 0 |
| 2018 | 15 | 0 |
| Total | 22 | 0 |

## Referències

* ↑ 2017, 2018 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Rin Sumida, Fitxa a Soccerway
# Rin de Ferro

El Rin de Ferro (en neerlandès IJzeren Rijn, en alemany Eiserner Rhein) és el ferrocarril que uneix el port d'Anvers (Bèlgica) amb la ciutat de Mönchengladbach (Alemanya) tot travessant la província de Limburg (Països Baixos). Avui dia, un petit tram n'és fora de servei, però la part principal encara s'utilitza per al transport de persones o mercaderies.

## Història

El Tractat de Londres de 1839, que confirmava la independència de Bèlgica, atorgava al nou estat el dret de finançar i construir un ferrocarril des d'Anvers a Duisburg (Alemanya). Aquest dret es va confirmar amb el Tractat del Rin de Ferro del 1873.
D'antuvi es pensava de construir un canal, però amb el progrés de la tecnologia va semblar més pertinent el projecte d'una línia ferroviària. La construcció començà el 1869 i s'acabà el 1879. La línia va ser un gran èxit tant per al transport de persones com de mercaderies, però a poc a poc va perdre importància per la competència que representà el transport per carretera. La Segona Guerra Mundial va signar el decret de mort de la línia. Avui, el tram belga només s'utilitza per al transport de mercaderies. El tram Weert-Roermond és part de la xarxa Intercity neerlandesa. El tram entre Roermond i la frontera alemanya va quedar desafectat el 1991.

## Reobertura

Com a part d'un programa de descongestió de les carreteres, Bèlgica va demanar la reobertura de tota la línia, que és més ràpida i menys accidentada que la línia de Montzen. Bèlgica invoca el Tractat de Londres de 1839 i el Tractat del Rin de Ferro de 1873. Els Països Baixos invoquen la protecció de la reserva natural del Meinweg per no obrir la línia. També temen que aquesta línia faci competència a la línia neerlandesa Betuweroute, que malgrat les fortes inversions no acaba d'agafar volada.
El 24 de maig del 2005 el Tribunal Permanent d'Arbitratge (en neerlandès Permanent Hof van Arbitrage) de la Haia va decidir que la línia s'ha de reobrir i que els estats belga i neerlandès n'han de compartir els costs, incloent-hi la construcció d'un túnel sota el Meinweg. A l'inici de 2007 el tram entre la frontera belga i Weert ha estat modernitzat.
El 15 de març del 2007, per primera vegada des de decennis un tren de mercaderies de la NMBS va fer el trajecte entre Anvers i Duisburg. Va provar que la reobertura de la línia podria reduir la durada del viatge de sis hores a tres. El govern de la Regió de Valònia s'oposà l'11 de maig del 2007 a la reobertura perquè creia que perjudicaria la línia de Montzen i l'ocupació a la província de Lieja.

## Trams del Rin de Ferro

* Línia 15 dels ferrocarrils belgues (Anvers – Mol)
* Línia 19 dels ferrocarrils belgues (Mol – frontera neerlandesa)
* Línia NS dels ferrocarrils neerlandesos (Weert – Roermond)
* Línia DB 2524 dels ferrocarrils alemanys (Dalheim – Rheydt)

## Bibliografia

* Barthels/Möller/Barthels: Der Eiserne Rhein. 1. Auflage. Mönchengladbach 2005. ISBN 3-9810183-0-3

## Enllaços externs

* Rin de Ferro