OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# South Sarasota

South Sarasota és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 5.314 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Sarasota tenia 5.314 habitants, 2.509 habitatges, i 1.487 famílies. La densitat de població era de 1.052,2 habitants/km².
Dels 2.509 habitatges en un 20,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,1% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 29,7% de 45 a 60 i un 25,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.125 $ i la renda mediana per família de 74.907 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.409 $ mentre que les dones 23.031 $. La renda per capita de la població era de 45.217 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Sarasota». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Sarasota». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gordi

* Per a altres significats sobre Gordi, vegeu «Gordios».
Gordi (grec antic: Γόρδιος, Górdios, Gordius) era un capadoci de naixement, que va ser instrument del rei Mitridates VI Eupator del Pont en els seus intent d'annexionar Capadòcia al pont. Va ser tres vegades regent de Capadòcia.
Sembla que l'any 116 aC Gordi va matar el rei Ariarates VI per ordre de Mitridates. Després va ser tutor d'un fill de Mitridates, a qui, després de l'assassinat d'Ariarates VII i de l'intent del seu germà Ariarates VIII, d'oferir resistència i a qui també va matar, va fer rei de Capadòcia a aquest fill de Mitridates amb el nom d'Ariarates IX, l'any 97 aC. La regència del país va ser encomanada a Gordi.
El Senat romà va obligar a acceptar com a rei a Ariobarzanes I el 95 aC. Mitridates el va combatre amb l'ajuda de Tigranes II d'Armènia i el 94 aC Mitridates va restaurar al seu fill Ariarates IX, que tenia uns 11 anys i va donar altre cop la regència a Gordi, però el 92 aC va haver de fugir del país davant Sul·la, que va expulsar Mitridates i Gordi de Capadòcia.
L'any 88 aC Mitridates va tornar a ocupar Capadòcia i va proclamar rei per tercera vegada al seu fill Ariarates IX, que llavors tenia uns 17 anys i Gordi va exercir la regència per tercer cop. Als pocs mesos va incorporar Capadòcia al Pont, i probablement Gordi va seguir exercint altes funcions. Es va enfrontar a Luci Licini Murena a la Segona Guerra Mitridàtica. En parlen l'historiador Justí, Apià i Plutarc.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gordius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 20 maig 2021].
# Ispansi (¡Españoles!)

Ispansi (¡Españoles!) és una pel·lícula espanyola de 2011 dirigida i coprotagonitzada per Carlos Iglesias en la seva segona pel·lícula com a director després d'Un franco, 14 pesetas i que fou estrenada al Festival de Cinema Iberoamericà de Huelva. Tracta sobre l'odissea dels nens de Rússia i pretén establir un "pont entre les dues Espanyes". Fou coproduïda per Canal Sur Televisión i fou rodada a Suïssa, Sevilla, Carmona i Dos Hermanas. Comptava amb un pressupost de més de 4 milions d'euros.
Se'n va fer cert ressò quan fou detingut l'acadèmic i director de cinema Manuel Sirgo González acusat de penjar a Internet, abans de la seva estrena, còpies de pel·lícules que competien pels premis Goya, entre elles Ispansi.

## Argument

Beatriz és una jove pertanyent a una família conservadora al Madrid de 1936. Embarassada i mare sense haver contret matrimoni, ha d'ocultar al seu fill en un orfenat. Després de l'esclat de la guerra civil espanyola, les autoritats de la República decideixen traslladar a milers de nens, entre ells als residents en orfenats, a la Unió Soviètica per a protegir-los dels efectes del conflicte (els anomenats nens de la guerra). Beatriz decideix fer-se passar per Paula, una republicana recentment morta per a acompanyar al seu fill en el viatge a Rússia al costat dels qui són els seus enemics ideològics.

## Repartiment

* Carlos Iglesias - Alvaro
* Carmen Frigolet
* Isabelle Stoffel - Ludmila
* Esther Regina - Paula
* Isabel Blanco
* Eloisa Vargas - Piedad

## Premis

* Premi de l'Audiència al Festival de Cinema Iberoamericà de Huelva.
* Premi a la millor fotografia per Tote Trenas als premis de l'ASECAN.

## Referències

* ↑ Carlos Iglesias estrena 'Ispansi', en la que las dos Españas 'se dan la mano', El Mundo, 19 de novembre de 2010
* ↑ "Ispansi", la última película de Carlos Iglesias, empieza su rodaje en Sevilla, Canal Sur
* ↑ Carlos Iglesias repite experiencia como director con el largometraje 'Ispansi (Españoles), 20 Minutos, 11 de març de 2011
* ↑ Carlos Iglesias, director de 'Ispansi': "Es un disgusto horrible, ha sido la puntilla para la película", Europa Press, 17 de març de 2011
* ↑ 'Ispansi', película participada por TVE, logra el Premio del Público en el Festival de Huelva rtve.es, 21 de novembre de 2010
* ↑ 'La voz dormida', triunfa en los Premios del Cine Andaluz 2012, Diario de Cádiz, 8 de gener de 2012
# Seneci erucifoli

Seneci erucifoli (Seneci amb fulles en forma d'Eruca), Senecio erucifolius, sinònim Jacobaea erucifolia, és una espècie herbàcia dins la família asteràcia.

## Descripció

Planta perenne que fa fins a 150 cm d'alt, semblant a herba de Sant Jaume (Jacobaea vulgaris) per la seva inflorescència, se'n distingeix per les seves fulles més profundament dividides en lòbuls linears. Els seus molts capítols florals són de color groc daurat. El fruit és cilíndric. Arrels amb estolons. Conté alcaloides verinosos per al ramat.

## Distribució i hàbitat

A Europa, incloent els Països Catalans. En voreres de camins, conreus abandonats. Floreix des de mitjans de primavera a finals d'estiu.

## Referències

* ↑ Bruno Gómez, J. La flor del Páramo III. León:Diputación Provincial de León, 1994. ISBN 84-87081-78-9.
# Ectins

Els ectins (llatí: Ectini) foren un poble celta alpí esmentat per Plini el vell a la transcripció que fa a la Naturalis Historia de les inscripcions del Trofeu dels Alps, un trofeu aixecat per August per commemorar la seva victòria sobre les tribus alpines. A una inscripció a Segusio (Susa) s'esmenta als Egdinii i se suposa que ambdós noms corresponen al mateix poble. Probablement ocupaven la vall del Tinée, entre Barceloneta de Provença i el Var.

## Referències

* ↑ «Ectini» (en anglès). perseus.tufts.edu.
# Grimoart Gausmar

Grimoart o Grimoart Gausmar (fl. tercer quart del segle XII) fou un trobador occità.

## Vida

No se sap gairebé res d'aquest trobador. No es conserva cap vida ni tampoc apareix documents d'arxiu. Ell mateix se cita com a autor de la seva única poesia conservada (en el vers 62). I Peire d'Alvernha el caricaturitza en la seva sàtira de diversos trobadors Cantarai d'aqestz trobadors (vv. 37-42), on Grimoart ocupa la sisena estrofa i se'n diu que és cavaller i es fa joglar, cosa que és un mal exemple perquè enjoglaritz s'en seran cen ("se n'enjoglariran cent") per cada un que esdevingui cavaller. En tot cas, que aparegui en la sàtira de Peire d'Alvernha vol dir que era un poeta conegut en la seva època encara que només ens n'hagi pervingut una poesia.
S'ha intentat veure el nom d'aquest trobador com una mala transmissió en els manuscrits del nom d'un altre trobador, Guilhem Ademar. Però aquesta hipòtesi no ha estat acceptada (a més, suposaria també un error per part de Peire d'Alvernha).
La poesia amorosa conservada té una estructura estròfica complicada i virtuosa (cobles retrogradades i rims derivatius), i conceptes abstractes que la fan de comprensió difícil. S'hi veu la influència de Marcabrú.

## Obra

* (190,1) Lanquan lo temps renovelha

## Referències

* ↑ En realitat, els cançoners que l'han transmès (C i e) l'atribueixen a Jaufré Rudel, sens dubte confonent-la amb la famosa Lanquand li jorn son lonc en mai.
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 1, p. 258-262 [Comentari i publicació de la composició, amb traducció a l'espanyol]
* A. Ferrari, Rima derivativa e critica testuale: Grimoart Gausmar, "Lanquan lo temps renovelha" (BdT 190, 1), in: Cultura Neolatina 51 (1991), pàg. 121-206

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Grimoart és el número PC 190]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-190/190%20-%20Grimoart%20Gausmar.htm
# Hasan Fehmi

Hasan Fehmi és el nom dels següents personatges:
* Hasan Fehmi Paşa, destacat home d'estat otomà mort el 1910.
* Hasan Fehmi (periodista), periodista turc otomà mort el 1909.
* Hasan Fehmi Efendi de malnom Akshehirli (1795/1796-1881), Xaikh al-Islam otomà.
# Jaume Plana Gaya

Jaume Plana Gaya (Reus, 1879 - Barcelona, 1939) va ser un polític i escriptor català.
Dedicat al comerç a Reus, era col·laborador dels diaris conservadors i monàrquics de la ciutat, afins a la seva ideologia. Va ser alcalde de Reus durant la Dictadura de Primo de Rivera com a dirigent d'Unión Patriótica. Nomenat el març de 1926, al cap de cinc mesos demanava permís per deixar el càrrec al·legant "assumptes personals", cosa que tornaria a fer el 1927. Amb interrupcions, cobertes interinament pel primer tinent d'alcalde, presidirà l'ajuntament fins al març de 1929. Conreà la poesia, publicant el 1927 Cuando el corazón sintió, amb alguns poemes en català, diversos llibres de narracions, on destaca Un verano en la sierra (1928) i un recull d'articles polítics, Por la Unión Patriótica Nacional (1928). El 1936 s'exilià a Barcelona, on va estar amagat fins al 1939, any en què va morir.
Les seves restes van ser traslladades a Reus, a petició d'un ple municipal realitzat per l'ajuntament franquista el 2 de novembre de 1939, per a retre-li homenatge.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 521.
* ↑ Roig, Josep M. "La dictadura de Primo de Rivera a Reus"A: Història general de Reus, vol. IV. Reus: l'Ajuntament, 2003, pàg. 56. ISBN 8489688214
* ↑ Duch, Montserrat. Reus sota el primer franquisme: 1939-1951. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1996, p. 210.
# Retrat d'Isabel d'Este (Leonardo da Vinci)

Aquest cartó per a un Retrat d'Isabel d'Este (en italià, Ritratto di Isabella d'Este) és un dels dibuixos més coneguts del pintor italià Leonardo da Vinci. Va ser realitzat amb guix negre, sanguina i pastel groc sobre paper i les seves mides són 63 centímetres d'alt i 46 cm d'amplada. Es troba al Cabinet des Dessins del Museu del Louvre, a París.
Va ser pintat l'any 1500, al breu pas de Leonardo per la cort de Màntua durant la seva fugida de Milà. Va ser a la col·lecció Vallardi i va arribar al Louvre el 1860.
Aquest retrat no ha tingut una gran fortuna crítica perquè derivava d'un model heràldic, una medalla executada per Gian Cristoforo Romano l'any 1498. Es diu que la marquesa Isabel d'Este no va voler posar, encara que existeixen diversos documents en els quals demanava que Leonardo li fes un retrat, així com correspondència de Cecilia Gallerani on expressava a Isabel la seva opinió que Leonardo era millor retratista que Giovanni Bellini.
Malgrat això, es tracta d'un dibuix on s'anticipen uns certs trets de La Gioconda, i en el que el model sembla haver estat captat al mateix moment de girar el cap. Al llarg de les línies que formen el cos de les sumptuoses vestidures, són visibles els diminuts forats destinats a deixar passar a la taula la finíssima pols de carbó que hauria constituït el traçat de base de la pintura.

## Referències

* "Leonardo", Los grandes genios del arte, n.º 17, Eileen Romano (dir.), Unidad Editorial, S.A., 2005, ISBN 84-89780-69-2

## Enllaços externs

* Museu del Louvre – Pàgina web oficial
# Serra Riccò

Serra Riccò (en ligur Særa) és un comune italià que consta de molts nuclis de població, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 7.946 habitants. La seu de l'ajuntament es troba a Pedemonte.

## Geografia

Situat a la vall Polcevera, al nord de Gènova, el territori és força muntanyós. Té una superfície de 26,2 km² i les frazioni de Castagna, Mainetto, Orero, Pedemonte (seu de l'ajuntament), Prelo, San Cipriano, Serra i Valleregia. Limita amb les comunes de Casella, Gènova, Mignanego, Montoggio, Sant'Olcese i Savignone.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 juliol 2015].
# Edward Lawrie Tatum

Edward Lawrie Tatum (Boulder, Colorado, EUA, 14 de desembre de 1909 - Nova York, 5 de novembre de 1975) fou un biòleg, químic, genetista i professor universitari nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1958 conjuntament amb Joshua Lederberg i George Wells Beadle.

## Biografia

Va estudiar química, biologia i microbiologia a la Universitat de Chicago i es va doctorar a la Universitat de Wisconsin l'any 1934 sobre la nutrició i metabolisme dels bacteris. Posteriorment es traslladà a la ciutat d'Utrecht (Països Baixos) per desenvolupar una beca sobre química bacteriològica. El 1937 fou destinat al Departament de Ciències Biològiques de la Universitat Stanford i a partir de 1957 va treballar de professor a l'Institut Rockefeller de Nova York.

## Recerca científica

Al costat de George Wells Beadle la seva recerca científica se centrà en les transmissions hereditàries dels caràcters biològics. En la seva recerca utilitzà la floridura Neurospora crassa exposada als raigs X, observant l'aparició de mutacions. En diverses sèries d'experiments van demostrar que aquestes mutacions eren les responsables de canvis en els enzims específics implicats en les rutes metabòliques. Aquests experiments, publicats l'any 1941, els van dur a proposar un vincle directe entre els gens i les reaccions enzimàtiques, coneguda com la hipòtesi "Un gen, un enzim".
Posteriorment orientà la seva recerca sobre la genètica dels bacteris, realitzant estudis sobre la biosíntesi triptòfan d'Escherichia coli. Posteriorment, al costat de Joshua Lederberg va aconseguir demostrar com Escherichia coli podria compartir la informació genètica mitjançant un procés de recombinació genètica. Aquest procés es produeix en diversos altres bacteris i que avui s'anomena comunament conjugació bacteriana).
L'any 1958, de resultes d'aquests estudis, fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia juntament amb George Wells Beadle «pel seu descobriment que els gens actuen regulant esdeveniments químics definits»; i amb Joshua Lederberg pels seus descobriments referents la recombinació genètica i a l'organització del material genètic dels bacteris.

## Referències

* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Medicina 1958 (anglès)
# Super Smash Bros. Ultimate

Super Smash Bros. Ultimate és un joc de lluita crossover del 2018 desenvolupat per Bandai Namco Studios i Sora Ltd. i publicat per Nintendo per a Nintendo Switch. És la cinquena entrega de la sèrie Super Smash Bros., succeint a Super Smash Bros. per a Nintendo 3DS i Wii U (2014). Segueix l'estil de joc tradicional de la sèrie: controlant un dels diferents personatges, els jugadors han d'utilitzar diferents atacs per debilitar els seus oponents i fer-los fora de l'arena. Compta amb una gran varietat de modes de joc, inclosa una campanya per a modes d'un sol jugador i multijugador. Ultimate inclou 89 lluitadors jugables, inclosos tots els personatges dels jocs anteriors de Super Smash Bros. juntament amb els nouvinguts. La llista va des de les mascotes de Nintendo fins a personatges de franquícies de tercers.
La planificació del joc havia començat el desembre de 2015, i el desenvolupament complet va començar després de la finalització del contingut descarregable (DLC) de 3DS/Wii U. El creador i director de la sèrie Masahiro Sakurai va tornar juntament amb Bandai Namco Studios i Sora, els estudis que van desenvolupar 3DS/Wii U, amb el retorn dels estudis accelerant el procés de preparació. L'objectiu de Sakurai amb Ultimate era incloure tots els personatges dels jocs anteriors a la sèrie malgrat els diversos reptes de desenvolupament i llicències que això suposaria. Diversos músics de videojocs coneguts van contribuir a la banda sonora, amb Hideki Sakamoto escrivint el tema principal "Lifelight".
Nintendo va mostrar per primera vegada Ultimate en un Nintendo Direct el març del 2018 i el va revelar completament a l'E3 2018 el juny següent. Més tard va rebre dos Directs addicionals abans de ser llançat el 7 de desembre de 2018. El joc va rebre l'aclamació universal, amb alguns crítics el van qualificar com el millor de la sèrie. Van elogiar la seva quantitat de contingut i l'ajustament dels elements de joc existents de Smash, tot i que el seu mode en línia va rebre crítiques. Ultimate és el joc de lluita més venut de tots els temps, després d'haver venut més de 30 milions de còpies al març de 2023, és un popular joc de lluita competitiu i, a més, és considerat com un dels videojocs més grans de tots els temps. El joc va rebre contingut descarregable afegint nous lluitadors, etapes i altres continguts des del seu llançament fins a l'octubre de 2021.

## Referències

* ↑ «An In-Depth Chat With The Genius Behind Super Smash Bros.» (en anglès), 21-06-2013. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ «IR Information: Sales Data - Top Selling Title Sales Units», 31-03-2023. [Consulta: 31 maig 2023].
# Grubišno Polje

Grubišno Polje (txec: Hrubečné Pole) és una ciutat i municipi de Croàcia que es troba al comtat de Bjelovar-Bilogora. Una minoria important dels habitants són d'origen txec.
# Haworthia grenieri

Haworthia grenieri és una espècie vegetal del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies (Asphodeloideae).

## Descripció

Haworthia grenieri és una petita suculenta que forma roseta solitària d'1 a 2 cm de diàmetre (en cultiu fins a 4 cm). Té nombroses fulles per roseta de 40 a 52 (mitjana), fins a 15 mm de llargada i 2-3 mm d'amplada, amb una aresta corba cap endins a les puntes. Generalment, les fulles tenen tres angles, però sovint hi ha una doble cresta al llarg d'un costat que dona com a resultat un quart angle. La carena central (quilla) a la part posterior de la fulla només s'estén per la meitat de la longitud de la fulla (uns 7 mm). Tots els angles de les fulles tenen una densa filera de dents fines. Les fulles són de color verd fosc amb un patró subtil, més fosc i tessel·lat que recorda una mica a Haworthia marmorata. La inflorescència és un petit raïm i solitari de fins a 10-15 cm de longitud, inclòs el peduncle, d'uns 1 mm de diàmetre, amb només 2 a 4 flors. Té entre 1 a 2 inflorescències per roseta. Les flors presenten una estreta semblança amb les de Haworthia monticola i Haworthia zantneriana (comparteixen també el mateix període de floració de febrer-març), també amb Haworthia marmorata (floració de novembre a desembre) i Haworthia chibita n.n. (floració desembre-gener).

## Distribució

Haworthia grenieri és originària de la província sud-africana del Cap Occidental, concretament a la granja Drielingskloof, a l'est de Rooinek Pass; a sud-est de Laingsburg.

## Taxonomia

Haworthia grenieri va ser descrita per Breuer i publicat a Alsterworthia Int. 17(3): 14, a l'any 2017.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
grenieri: epítet en honor de Florent Grenier, descobridor d'aquesta espècie.

## Referències

* 1 2 3 «Còpia arxivada» (en anglès). Alsterworhia International. Aloe (Aloidendron, Kumara, Aloiampelos, Aristaloe, Gonialoe), Gasteria, Haworthia (Haworthiopsis, Tulista), Astroloba, Chortolirion & cultivars., núm.3, novembre 2017, pàg. 14-28. Arxivat de l'original el 2021-05-06 [Consulta: 5 maig 2021].
* ↑ «Haworthia grenieri» (en anglès). World Checklist of Selected Plants Families. (WCSP). Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2018-05-21. [Consulta: 5 maig 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Haworthia grenieri». Desert Plants and Wild Flowers Images. [Consulta: 6 maig 2021].
# Isola del Cantone

Isola del Cantone (en ligur l'Isoa do Canton o simplement l'Isoa o Gorrejo) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 1.544 habitants.

## Geografia

És la comune més septentrional de la Ligúria, dins els Apenins Ligurs, a l'alta vall del Scrivia. Té una superfície de 47,97 km² i les frazioni de Borlasca, Creverina, Griffoglieto, Marmassana, Mereta (el centre habitat més septentrional de la Ligúria), Montecanne, Montessoro, Pietrabissara, Prarolo i Vobbietta. Limita amb les comunes de Arquata Scrivia, Busalla, Grondona, Mongiardino Ligure, Roccaforte Ligure, Ronco Scrivia, Vobbia i Voltaggio.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 19 juliol 2015].
# Riera Gran

La Riera Gran és un corrent fluvial de l'Anoia que neix a l'altiplà de Calaf i desemboca a la riera de Veciana.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Pedrera de Coll Girant

La Pedrera de Coll Girant, o Pedrera de Pumanyà, és una antiga explotació d'extracció de pedra per a la construcció del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Actualment roman del tot abandonada. Està situada al nord-est de la masia de la Païssa i a ponent del lloc on hi ha restes de la masia de Pumanyà, al sud-est de la masia de la Coma. És a l'esquerra de la Golarda i a la dreta del torrent de Colljovà, just al damunt i nord-est del Coll Girant.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Grua sarus

La grua sarus (Antigone antigone) és una espècie d'ocell de la família dels grúids (Gruidae) que habita aiguamolls i camps negats al Pakistan, al nord de l'Índia, al sud-oest de la Xina, a Myanmar i, localment, al Sud-est asiàtic i també a Queensland i al Territori del Nord, a Austràlia.

## Referències

* ↑ Grua sarus a CERCATERM Rev. 14/02/2012