OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nolckenia

Nolckenia és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per Pieter Cornelius Tobias Snellen el 1875. Conté només una espècie, Nolckenia margaritalis, descrita en el mateix document, que es troba a Colòmbia.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 6 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Nolckenia Snellen, 1875» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Marc Emili Pap (sacerdot)

Marc Emili Pap (llatí: Marcus Aemilius Papus) va ser un sacerdot romà. Era Curió Màxim. Va morir l'any 210 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870, pàg. 121a (v. 3).
# Pingüí de Fiordland

El pingüí de Fiorland (Eudyptes pachyrhynchus) és un ocell marí de la família dels esfeníscids (Spheniscidae). És un dels coneguts com pingüins crestats, degut a les contrastades plomes grogues que llueixen al cap.

## Morfologia

* És un pingüí de mitjana grandària que fa uns 60 cm de llargària i un pes d'uns 3700 grams.
* Fosc, gairebé negre, per sobre i el cap. Blanc a les parts inferiors. Sovint presenten unes ratlles blanques a les galtes.
* Línia de plomes groc pàl·lid des de l'obertura nasal, per dalt de l'ull i per sota del capell.
* Iris rogenc brillant, bec marró rogenc i potes pàl·lides.
* Els joves són semblants als adults, amb la gola blanquinosa i les plomes de cresta poc marcades.

## Hàbitat i distribució

Ocell pelàgic que cria a Nova Zelanda, a la costa meridional de l'Illa del Sud, Illa Stewart i alguns illots propers. Fora de l'època de cria es dispersa, i pot arribar fins al sud d'Austràlia i Tasmània.

## Alimentació

S'alimenta principalment de cefalòpodes (85%, principalment Nototodarus sloanii), seguit de crustacis (13%, principalment krill de l'espècie Nyctiphanes australis) i peixos (2%).

## Reproducció

L'època de cria comença entre els mesos de juny i juliol. Fan petites i laxes colònies de cria. Els nius consisteixen normalment en una lleugera depressió d'uns 30 cm de diàmetre, de vegades reforçada per material vegetal, branquillons o pedretes, sovint en petites cavitats, raïls d'arbres o entre roques. Solen pondre dos ous, si bé normalment tira endavant només un pollet. Els dos pares coven els ous per un període de 30 – 36 dies. També els dos pares cooperen en l'alimentació dels pollets.

## Referències

* ↑ Distribució i justificació d'estatus en IUCN Redlist Rev. 13-04-2011
* ↑ Y. van Heezik Diet of the Fiordland Crested penguin during the post-guard phase of chick growth, Notornis 36: 151-156 (1989)
# Casa Aguilar

* Per a altres significats, vegeu «Casa Aguilar (Cardona)».
La Casa Aguilar és un habitatge al centre de la ciutat de Solsona catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. Es tracta d'un edifici civil a la banda esquerra de la Plaça Major, fent cantonada amb el carrer de Llobera (antigament de Josa). Consta de planta baixa i dos pisos. La façana sobre un esvelt porxo de pilars i bigues. Sota el porxo hi ha la porta principal, amb un gran arc de mig punt i adovellat, a la que s'hi accedeix per mitjà de tres graons de pedra picada. Damunt el porxo, unes grans balconades, i damunt les llindes unes arcades gòtiques, amb decoracions florals. Construcció: parament de pedres tallades i en filades. La part esquerra, feta malbé, s'ha reconstruït amb totxos. La façana del carrer Llobera està arrebossada. Es conserven al pis de la planta baixa diverses portes amb llinda decorada en relleus de pedra.

## Notícies històriques

En aquesta casa hi havien residit els Josa i els Rovira. Trobem els Josa establerts a Solsona l'any 1106, quan Ramon Josa era una de les més importants de la comarca. Consten com a propietaris de diversos alous en la zona d'Olius i Navès. Al segle xvi, els Josa s'entronquen amb els Rovira (senyors de Climens i Miraver), vivint les dues famílies a la casa Aguilar. El 16 de setembre de 1710, en l'oratori de la casa es casà per procura Francesc Portolà de Balaguer amb Teresa de Rovira i de Josa, dels quals va néixer Gaspar de Portolà, colonitzador de Califòrnia.

## Referències

* ↑ «Casa Aguilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2014].
# Pont de Claverol

El Pont de Claverol és un pont que uneix els termes municipals de Conca de Dalt, dins de l'antic terme de Claverol i la Pobla de Segur, al Pallars Jussà. És a tocar del poble del Pont de Claverol.
Està situat al sud-est de la Pobla de Segur i a ponent del Pont de Claverol, damunt de la Noguera Pallaresa just a la cua del pantà de Sant Antoni. Des dels primers anys del segle xxi hi ha dos ponts: l'antic, més al nord, i el modern, 280 metres al sud-oest. Aquest darrer és una moderna obra d'enginyeria més llarg i ample que el primer. El pont antic arribava a l'extrem nord del Pont de Claverol des del nucli vell de la Pobla de Segur, mentre que el vell hi arriba a l'extrem sud, des de l'entrada del sud-oest de la Pobla de Segur, ran del Flamisell.
El pont modern fa 85 metres de longitud, 20 més que l'antic, i 10 d'amplada, davant de només 8 de l'antic. Tots dos ponts acullen la carretera local LV-5182, en els seus dos traçats, l'antic i l'actual.

## Bibliografia

* GIMENO I LLARDÉN, Manuel. "Noms de casa, renoms i toponímia de la Pobla de Segur i els seus agregats: Montsor, Sant Joan de Vinyafrescal i Puimanyons". A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars 1989, 3. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Virgili & Pagès, 1989. ISBN 84-7856-033-5.
# Nodicia de Kesos

El Document de Kesos o Nodicia de Kesos és primer escrit conegut fins al moment en romanç del Regne de Lleó, és a dir llengua lleonesa. Actualment, se'n guarda una còpia amb el nom de Manuscrito 852 als arxius de la catedral de Lleó.
El text és una simple nota de caràcter funcional: es tracta de l'inventari de formatges que va fer un monjo del monestir de Sant Just i Sant Pastor, del poble de Rozuela, molt proper a Lleó. Està escrit a la cara posterior d'un document de l'any 956, però se l'ha datat l'any 974, a causa del fet que aquell any està documentada una visita del rei al Monestir, a la que el document fa referència.

## El text

(1a columna)
Nodicia de /kesos que /espisit frater /Semeno jn labore /de fratres jn ilo ba /celare /de cirka Sancte Ius /te kesos U jn ilo /alio de apate /II kesos en [que] /puseron ogano /kesos IIII jn ilo /de Kastrelo, I /jn ila vinia majore /II
(2a columna)
/que lebaron en fosado /II, ad ila tore /que baron a Cegia /II quando la talia- /ron ila mesa II que /lebaron Lejione II /..s...en /u...re... /...que... /...c... /...e...u /...alio (?) /... /g... Uane Ece alio ke le /ba de sopbrino de Gomi /de do...a... IIII que espi /seron quando llo rege /uenit ad Rocola /I qua salbatore ibi /uenit
Traducció al català: Relació de formatges que va gastar el germà Semeno (Ximeno). En el treball dels frares: a la vinya novella de prop de Sancte Iuste (Sant Just), 5 formatges; a l'altra de l'Abad, 2 formatges; en la que posaren enguany, 4 formatges; en la de Castrello (Castrillo), 1; a la vinya major, 2;
[...] que portaren al fossar de la torre, 2; que portaren a Cegia (Cea) quan tallaren la taula, 2; 2 que portaren a Legione (Lleó); [...] altre que s'emportà el nebot de Gomi[...] 4 que gastaren quan el rei vingué a Rocola (Rozuela); 1 quan Salvador vingué aquí».

## Referències

* Datació del document Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine.
# Maria Josepa d'Habsburg-Lorena

Maria Josepa d'Habsburg-Lorena (Viena; 19 de març de 1751 - 15 d'octubre de 1767) fou arxiduquessa d'Àustria, novena filla de Maria Teresa I d'Àustria i de Francesc I del Sacre Imperi Romanogermànic.

## Primers anys

Va néixer en el Palau Imperial de Hofburg a Viena, el 19 de març de 1751. Maria Josepa era part d'una cadena de nens nascuts uns rere els altres i així la hi va col·locar en el Kindskammer (El viver imperial), juntament amb els seus germans, que van anar en la seva majoria cuidats per les dames d'honor i els seus acompanyants.
L'Emperadriu Maria Teresa d'Àustria volia casar a la seva quarta filla major supervivent, la arxiduquessa Maria Amàlia d'Àustria, amb Ferran I de les Dues Sicílies, que al principi havia estat el pretendent de la seva germana Maria Joana, abans que aquesta morís.
Després que el pare de Ferran, Carles III d'Espanya s'oposés al matrimoni a causa de la diferència d'edat de cinc anys, Maria Josepa, com la propera filla major, va quedar com la candidata perfecta per a la mà del príncep Fernando.
Ambdós eren de la mateixa edat, i Ferran va considerar a Maria Josepa com "deliciosament bonica, dòcil per naturalesa". A principis d'octubre de 1767, aquesta va rebre com a regal de Ferran, un retrat decorat amb diamants. No obstant, la noia s'oposava fortament al compromís i es va tornar cada vegada més trist i malenconiosa.

## Mort

Molt unida a la seva germana Maria Joana, un any més gran que ella, la plora amargament quan aquesta morí de verola als dotze anys. Des de llavors Maria Josepa va restar atemorida de morir de verola degut a la mort de la seva germana major el 1762.
Els seus temors es van fer realitat quan ella va emmalaltir de verola el 4 d'octubre després d'una visita a la cripta de la seva germana en la Cripta Imperial. Va morir deu dies més tard, als 16 anys, el mateix dia que havia de partir de Viena per casar-se.
Després que la seva segona promesa va morir, finalment en Ferran va contraure matrimoni amb la Maria Carolina d'Àustria, germana menor de Maria Josepa i Maria Joana.

## Referències

* ↑ Fraser, Antonia. Marie Antoinette, The Journey. Anchor, 2001, p. 28. ISBN 0-7538-1305-X.
* ↑ Hopkins, Donald R. The greatest killer: smallpox in history, with a new introduction. University of Chicago Press, 2002, p. 64. ISBN 0-226-35168-8.
* ↑ Fraser, p. 29.
# Pingüí de Sclater

El pingüí de Sclater (Eudyptes sclateri) és un ocell marí de la família dels esfeníscids (Spheniscidae). És un dels coneguts com pingüins crestats, degut a les contrastades plomes grogues que llueixen al cap.

## Morfologia

* És un pingüí de mitjana grandària, que fa 50 70 cm de llargària, amb un pes de 2,7 – 5,2 kg.
* Parts superiors i cap de color negre blavós. Parts inferiors blanques.
* Línia de plomes de color groc brillant des de l'obertura nasal, per dalt de l'ull i per sota del capell corbats cap amunt a partir de la comissura bucal, acabant en una espècie de pinzell erecte en la part posterior.
* Iris vermell, bec marró clar i potes pàl·lides.

## Hàbitat i distribució

D'hàbits pelàgics, cria en grans colònies a costes rocalloses de la regió de Nova Zelanda, a les illes Auckland, Campbell, Bounty i Antípodes. Durant l'hivern austral arriba fins a l'Estret de Cook.

## Alimentació

S'alimenta principalment de krill i calamars, com altres pingüins crestats.

## Reproducció

Els mascles acudeixen als llocs de cria cap a setembre i les femelles dues setmanes més tard. Fan un niu molt senzill, amb pedres i fang, on ponen dos ous de grandària molt diferent. El primer, molt més petit, normalment es perd.

## Referències

* ↑ Fitxa de pingüí de Sclater a New Zealand penguins Arxivat 2006-09-27 a Wayback Machine. Rev. 14-04-2011

## Enllaços externs

* El pingüí de Sclater a Birdlife Arxivat 2012-10-18 a Wayback Machine. Rev. 14-04-2011
* Fitxa de pingüí de Sclater a Antarctic Connection Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine. Rev. 14-04-2011
# Carlota Garriga i Kuijpers

Carlota Garriga i Kuijpers (Anvers, 21 de febrer de 1937) és una pianista, compositora i pedagoga catalana. Filla de pare català i mare belga, d'origen holandès, amb 4 anys es va traslladar a Barcelona on es va formar, sent considerada hereva de la tradició pianista de Granados-Marshall, que també ha sabut transmetre des del seu vessant de pedagoga. Estudià amb Frank Marshall i, més tard, amb Alícia de Larrocha i Xavier Montsalvatge a l'Acadèmia Marshall. Va fer una gira de concerts per Europa i el Japó amb el director Igor Markevitch, amb qui va col·laborar fins a l'any 1983. Es dedicà especialment a la interpretació del repertori espanyol. Va desenvolupar una tasca pedagògica impartint classes a l'Acadèmia Marshall, on també va ocupar el càrrec de sotsdirectora des de la dècada dels vuitanta. Va compondre obres per a piano com “Sonatina, 5 Evocaciones Populares” o “Fantasia” per a dos pianos. És autora del ballet Kermess, de Divertimento per a grup de cambra i de Concertino per a piano i orquestra de cambra. Ha estat membre del jurat en diversos concursos internacionals de piano i és la fundadora del Festival de Música de Pals (Baix Empordà).
És tieta per part de pare del polític de Vox Ignacio Garriga, de Vox.

## Referències

* ↑ «Carlota Garriga Kuijpers». Encyclopaedia of European living women composers, songwriters and creators of music. Fondazione Adkins Chiti: Donne in Musica. [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ «Carlota Garriga i Kuijpers». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Carlota Garriga i Kuijpers». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Els orígens d'Ignacio Garriga, el líder català de Vox». [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ Garcia, Marina; Orri, Xavier; Padilla, Jordi. «Fons documental Riera-Garriga». Servei d’Arxiu Municipal de Lloret de Mar, 01-06-2020.

## Enllaços externs

* «Conversa amb la pianista i compositora Carlota Garriga». Solistes. Catalunya Radio - CCMA, 11-04-2007. [Consulta: 9 novembre 2019].
# Xènia Pérez Almiñana

Xènia Pérez Almiñana (Sitges, 28 d'octubre de 2001) és una futbolista catalana.
Defensa, s'inicià a la pràctica del futbol al Club de Futbol Suburense de Sitges i en categoria infantil s'integrà dins del planter del Reial Club Deportiu Espanyol. Jugà amb l'equip filial durant dues temporades (2018-20) i debutà amb el primer equip el novembre de 2019 a la Lliga femenina. L'estiu de 2022 fitxà pel Club Atlético de Madrid per tres temporades, assolint un paper més protagonista la temporada 2023-24.

## Referències

* ↑ Muñoz Chércoles, Gerard. «La defensa sitgetana Xènia Pérez ascendeix al primer equip de l'Espanyol». El Primer, 22-09-2021. [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ Molet, Carles. «Xènia Pérez passa a formar part del primer equip | betevé». betevé, 30-07-2020. [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ Griñán, Marta. «Xènia Pérez, de apenas contar a ser la revelación del Atlético» (en castellà). As, 01-06-2024. [Consulta: 9 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Xènia Pérez Almiñana - Txapeldunak
# Zespri

Zespri International Limited és el comercialitzador de kiwi més gran del món, present a més de 50 països. Zespri es va establir l'any 1988 amb el nom de "New Zealand Marketing Board" ("Junta de Màrqueting de Nova Zelanda") abans de constituir-se com a cooperativa de productors de kiwi de Nova Zelanda l'any 2000, rebatejant-se com a "Zespri International Ltd". La seva seu internacional es troba a Mount Maunganui, Nova Zelanda. No obstant, té productors autoritzats a Itàlia, França, Japó, Corea del Sud, Grècia i Austràlia, provant d'expandir-se a d'altres països. A Nova Zelanda el Kiwi creix de maig a octubre. Per satisfer la demanda dels consumidors durant tot l'any, Zespri comercialitza kiwi d'altes llocs de l'hemisferi nord de novembre a gener, com ara a Itàlia, Portugal o Espanya.
A octubre de 2022, els kiwis de la marca Zespri suposen un 57,6 % de la quota de mercat a l'Estat Espanyol.

## Referències

* ↑ «New Zealand's kiwifruit heading home to China» (en anglès). Reuters, 03-12-2015.
* 1 2 «Zespri espera extender la producción de kiwi a España y a Portugal» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2023].

## Enllaços externs

* Zespri - Lloc web oficial
# Prosopeia personata

Prosopeia personata és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones amb arbres, incloent terres de conreu i ciutats, de Viti Levu, a les illes Fiji. Antany també habitava a Ovalau.
# Nodocefalosaure

El nodocefalosaure (Nodocephalosaurus) és un gènere de dinosaure ancilosàurid que va viure al Cretaci superior (Campanià tardà) en el que actualment és Nou Mèxic. Se'n coneix una única espècie, l'espècie tipus, Nodocephalosaurus kirtlandensis.

## Referències

* Sullivan, R. Nodocephalosaurus kirtlandensis, gen et sp nov., a new ankylosaurid dinosaur (Ornithischia; Ankylosauria) from the Upper Cretaceous Kirtland Formation (Upper Campanian), San Juan Basin, New Mexico. Journal of Vertebrate Paleontology 19(1):126-139.
* Vickaryous, Maryanska, and Weishampel 2004. Chapter Seventeen: Ankylosauria. in The Dinosauria (2a edició), Weishampel, D. B., Dodson, P., and Osmólska, H., editors. University of California Press.
# Maria Josepa de Saxònia

Maria Josepa de Saxònia és el nom dels següents personatges:
* Maria Josepa de Saxònia (princesa de França) (1731 - 1767)
* Maria Josepa de Saxònia (reina d'Espanya) (1803 - 1829)
* Maria Josepa de Saxònia (arxiduquessa d'Àustria) (1867 - 1944)
# Potamophila

Potamophila és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari d'Austràlia. El nom del gènere deriva de les paraules gregues potamos (riu) i --philus (amor), en al·lusió a l'hàbitat de l'espècie.

## Taxonomia

* Potamophila leersioides
* Potamophila letestui
* Potamophila parviflora
* Potamophila prehensilis
* Potamophila schliebenii

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 12 març 2010].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en adelante). Potamophila. En: GrassBase - The Online World Grass Flora. (consultat el 12 de març del 2010)
# Casa Cusí

Casa Cusí és un habitatge del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici al centre de la ciutat històrica. És un edifici entre mitgeres bastit en desnivell. Consta de planta baixa, una planta pis i galeria amb una torre a manera de campanar en un costat. La planta baixa té un encoixinat de carreus a la base. A la planta baixa presenta portal d'accés d'arc apuntat on destaca la dovella central amb motiu geometritzant. A un lateral presenta finestra trigeminada amb arcs trevolats i l'altra banda dos portals laterals amb permòdols. A la primera planta, sobre els portals mènsules decorades que sostenen els balcons amb obertures d'arc a nivell i guardapols i motiu floral.
Sobre la finestra trigeminada lateral presenta tribuna oberta sobre mènsules. Tant la tribuna com els balcons presenten barana amb ornamentació floral esculpida en pedra. De la barana arrenquen les columnes que sostenen la coberta amb arcs lobulats. El pis superior presenta una galeria a manera de trifori forma el nivell superior de la casa. A sobre d'aquest unes mènsules sostenen el ràfec de la coberta a dues aigües. Pel que fa a la torre lateral el nivell inferior està decorat amb una finestra trigeminada amb arcs lobulats i tres obertures rectangulars a sobre, totes elles emmarcades per una motllura coronada en forma d'arc conopial. Al primer pis presenta una finestra també trigeminada amb arcs trevolats separats per columnes amb capitells. Per sobre una altra finestra d'arc trevolat. Sobre d'aquest rellotge circular i a per damunt una última finestra trigeminada d'arc conopial separades per columnes amb capitell decorat. Presenta coberta de teules a dos vessants. Amb finestra sobresortint amb voladís propi.

## Història

El 1894, Carles Cusí i de Miquelet va encarregar a Josep Azemar la casa, on va residir amb la seva esposa Àngela Jordà de Genover i els seus fills..

## Referències

* ↑ «Casa Cusí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ Bassas i Masanés, 2020, p. 95.

## Bibliografia

* Bassas, Assumpta; Masanés, Cristina. «Maria Cusí i Jordà». A: Ajuntament de Figueres. Pintar, crear, viure. Dones artistes a l'Alt Empordà (1830-1939), 2020, p. 95-9’. ISBN 978-84-120316-5-2.
# Xèliugui

Xèliugui (en ucraïnès Ше́люги (Xèliugui), en rus Шелюги́ (Xeliuguí)) és un poble d'Ucraïna, al districte de Iàquimivca de la Província de Zaporíjia. La seva població en 2001 era de 1362 habitants.

## Geografia

El poble Xèliugui està ubicat entre el riu Màlyi Utliuk i l'estuari de Molotxna, a 3 km del poble Ohrímivca i a 20 km al sud-est de Iàquimivca. El poble es troba enmig de la carretera Т 0820 Iàquimivca - Quirílivca. Paral·lelament a la carretera passa una part del canal de Cakhòvski, construït en els anys 1980 per al reg

## Fotogaleria

* Jardí d'infants «Romaxca» (Camamilla)
* Monument als soldats caiguts, els vilatans al centre de Xèliugui
* Estadi rural
* Canal de reg
* Posta de sol sobre el canal
* Vista del poble des del riu Màlyi Utliuk
# Yang Bo

Yang Bo és un esportista xinès que va competir en judo, guanyador d'una medalla de plata als Jocs Asiàtics de 1998 en la categoria de –60 kg.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1998 | Bangkok ( Tailàndia) | 2 | –60 kg |

## Referències

* ↑ Yang Bo en Judoinside.com (anglès)
# Prosopis caldenia

Prosopis caldenia és una espècie d'arbre que és planta nativa de l'Argentina. Prospera en sòls sorrencs i tolera la secada amb unes arrels molt profundes. El seu fruit és comestible i s'acostuma ausar com a farratge.

## Referències

* Paciecznik, N. M., Harris P. J. C., & S. J. Smith. 2003. Identificación de Especies Tropicales de Prosopis: guía de campo Arxivat 2012-10-06 a Wayback Machine.. HDRA, Coventry, UK. ISBN 0-905343-34-4.
* Taxonomía de Prosopis en México, Perú y Chile, Repositorio de Documentos de FAO
* Plant Walk I, (website del Herbarium de Plantas Vasculares de la Universidad de Arizona en Tucson Arxivat 2006-03-21 a Wayback Machine.
* Plant Walk 1 U de A Arxivat 2006-05-12 a Wayback Machine.
* Plant Walk 2 U deA Arxivat 2006-09-01 a Wayback Machine.
# Maria Josepa de Saxònia (princesa de França)

Maria Josep de Saxònia, delfina de França (Dresden 1731 - Versalles 1767). Princesa de Saxònia i de Polònia amb el grau d'altesa reial que a través del seu matrimoni en convertí en princesa de França.
Nascuda al Palau Reial de Dresden el 4 de novembre de 1731, sent filla del rei Frederic August II de Saxònia (elector), elector de Saxònia i rei electe de Polònia i de l'arxiduquessa Maria Josepa d'Àustria. Neta per via paterna de l'elector August II de Saxònia i de la princesa Cristiana de Brandenburg-Bayreuth mentre que per via materna ho era de l'emperador Josep I, emperador romanogermànic i de la princesa Amàlia Guillema de Brunsvic-Lüneburg.
Casada l'any 1747 amb el delfí Lluís de França, fill del rei Lluís XV de França i de la princesa d'origen polonès Maria Leszczynska. La parella instal·lada al Palau de Versalles tingué els següents fills:
* Maria (Versalles, 1750-1755)
* Lluís, duc de Borgonya (Versalles, 1751-1761)
* Xavier, duc d'Aquitània (Versalles, 1753-1754)
* Lluís XVI de França (Versalles, 1754-París, 1793)
* Lluís XVIII de França (Versalles, 1755-París, 1824)
* Carles X de França (Versalles, 1757-Görz, 1836)
* Maria Clotilde (Versalles, 1759-Nàpols, 1802)
* Elisabet (Versalles, 1764-París, 1794)
Maria Josepa de Saxònia es casà amb el delfí de França l'any 1747 després que un any abans el delfí quedés vidu de la infanta Maria Teresa d'Espanya. Maria Josepa arribà a un cort molt complicada, dominada per Madame Pompadour, entrà en un espai on les tensions entre el rei Lluís XV de França i la seva família era a l'ordre del dia i a on la reina vivia reclosa al Gran Trianon.
D'escàs relleu polític, l'ocupació prussiana de Saxònia, la mort dels seus dos fills grans, els ducs d'Aquitània i de Borgonya, i la mort de dues de les seves cunyades, a més a més, de la mort del seu espòs l'any 1765 provocaren la irreversible malaltia de la delfina i la seva mort l'any 1767.