OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moisés Hurtado Pérez

Moisés Hurtado Pérez (Badia del Vallès, 20 de febrer de 1981) és un exfutbolista i entrenador català, nascut a Badia del Vallès.

## Trajectòria

Format al planter de l'Espanyol, no va debutar amb el primer equip fins a l'11 de maig de 2002 en el partit en el qual l'equip blanc-i-blau va jugar davant el Màlaga CF. Durant els següents dos anys va tornar a jugar amb el filial i, l'any 2004, va jugar a Segona divisió a les files de l'SD Eibar. El 2005, de la mà de l'entrenador Miguel Ángel Lotina, Hurtado va entrar a la llista del primer equip de l'Espanyol. Amb el club periquito va aconseguir el seu primer títol com a professional, la Copa del Rei que el club espanyolista va guanyar davant el Saragossa en la final que es va disputar a l'estadi Santiago Bernabéu el 2006. També va aconseguir un subcampionat de la Copa de la UEFA que va perdre davant el Sevilla FC en la final que es va disputar a Glasgow el maig de 2007.
El 2010 l'Espanyol va vendre el jugador a l'Olympiacos FC per dos milions d'euros. Una temporada més tard, l'any 2011 firma per dues temporades pel Granada CF.
El 30 de gener de 2013, a escassos minuts perquè finalitzés el mercat d'hivern, fitxa pel Girona FC pel que resta de temporada i amb opció a una altra.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Copa del Rei | RCD Espanyol | Espanya | 2005-2006 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Espanya | 2005-2006 |
| Subcampió UEFA | RCD Espanyol | Espanya | 2006-2007 |
| Superlliga de Grècia | Olympiacos FC | Grècia | 2010-2011 |

## Referències

* ↑ El Mundo Moisés Hurtado: 'No podemos estar con la cabeza abajo mucho tiempo', 30/08/2009
* ↑ «Fitxa de Moisés». Periquito.cat. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ Mundo Deportivo, 24 agost de 2010, Pàgina 22
* ↑ Mundo Deportivo, 25 gener de 2013, Pàgina 37
* ↑ Mundo Deportivo, 16 juny de 2013, Pàgina 19
# Moisés Álvarez Goya

Moisés Álvarez Goya (Santa Cruz de Tenerife, 30 de gener de 1978) és un exfutbolista canari, que ocupava la posició de defensa. Va ser internacional amb la selecció espanyola de futbol sub-21.

## Trajectòria

Va ser una de les promeses del CD Tenerife de la segona meitat de la dècada del 1990. Puja al primer equip la temporada 97/98, i hi debutà de la mà de Víctor Fernández, en un partit contra l'Sporting de Gijón guanyat per 0-2. Aquella temporada disputà 11 partits amb els tinerfenys. A l'any següent és cedit al CD Numancia, equip històric entrenat per Miguel Ángel Lotina amb el qual puja a primera divisió.
De nou al Tenerife, no té continuïtat i és cedit a equips com el Grimsby Town anglès i el CE Onda, per aquell temps filial del Vila-real CF. La temporada 01/02 milita al CE Sabadell i a l'estiu del 2002 marxa al Santa Clara portugués, on roman un any en el qual amb prou feines va jugar a causa de les lesions.
Regressa a la competició espanyola per la temporada 03/04, per formar amb el CD Tenerife, tot i que no compta i no suma cap minut. Un any després marxa al Córdoba CF, el primer d'una sèrie d'equips de Segona B, com el CE Sabadell (05/06), CD Toledo (06/07) i Lorca Deportiva (07/09).

## Referències

* ↑ «Moisés Álvarez cambia el fútbol por la hostelería» (en castellà). Web del CD Tenerife, 02-06-2008. Arxivat de l'original el 2015-02-24. [Consulta: 24 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa de Moisés a zerozero.pt
# Anacroneuria petersi

Anacroneuria petersi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el pronot clar amb ratlles sublaterals fosques i taques fosques i vagues al cap.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: els estats de São Paulo i Paranà (el Brasil).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Froehlich, 2002. Proc.Biol.Soc.Wash. 115(1):97.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Checklist dos Plecoptera (Insecta) do Estado de São Paulo, Brasil (portuguès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):166.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 26 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Anacroneuria pistacina

Anacroneuria pistacina és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten una taca arrodonida i clara en la meitat externa de les ales.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Equador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Enderlein, 1909. Sitzungsber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin 3:166.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):167.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:490.
* Zwick, P., 1973. Annales Zoologici 30(16):481.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 1r desembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Alice in Hell

Alice in Hell és el primer àlbum d'estudi del grup de thrash metal canadenc Annihilator, publicat l'any 1989.
Tot i que Annihilator es va formar l'any 1984, no va ser fins després de tres demos gravades quan el grup va començar a treballar en el primer àlbum d'estudi. L'any 1988 el guitarrista i fundador del grup Jeff Waters, juntament amb el bateria Ray Hartmann, van començar a gravar l'àlbum en un petit estudi de gravació local a Vancouver. Tot i no tenir cantant, els dos van gravar les altres pistes mentre buscaven el nou cantant del grup. Quan la majoria de l'àlbum ja va estar gravat (Waters va tocar les dues guitarres i el baix), el grup va contractar el baixista Randy Rampage com a cantant. Tot i això, altres cantant també van participar en l'àlbum realitzant petites aparicions. Algunes de les cançons del disc van ser coescrites pel primer cantant del grup, John Bates. Waters va declarar que sense John Bates l'àlbum Alice in Hell no existiria.
El títol de l'àlbum és una paròdia del llibre Alícia al país de les meravelles, de l'escriptor anglès Lewis Carroll.
L'àlbum ha esdevingut un àlbum clàssic dins del thrash metal i juntament amb el següent àlbum d'Annihilator, Never, Neverland, són considerats els dos millors treballs del grup canadenc.

## Cançons

* "Crystal Ann" (Waters) – 1:40
* "Alison Hell" (Bates, Waters) – 5:00
* "W.T.Y.D." (Bates, Waters) – 3:56
* "Wicked Mystic" (Waters, Weil) – 3:38
* "Burns Like a Buzzsaw Blade" (Bates, Waters, Weil) – 3:33
* "Word Salad" (Waters) – 5:49
* "Schizos (Are Never Alone), Pts. 1 & 2" (Waters) – 4:32
* "Ligeia" (Waters) – 4:47
* "Human Insecticide" (Bates, Waters) – 4:50
* "Powerdrain (Versió demo)" (Waters) – 2:49 *
* "Schizos (Are Never Alone), Pts. 1 & 2 (Versió demo)" (Waters) – 4:18 *
* "Ligeia (Versió demo)" (Waters) – 4:56 *
* = Aquestes cançons són les demos que Annihilator va gravar durant el procés de gravació i que van ser publicades en la reedició de 1998.
L'àlbum va ser reeditat dues vegades. La primera va ser l'any 1998 amb les tres demos i l'any 2003 en una compilació de dos discos juntament amb el segon àlbum d'Annihilator, Never, Neverland.

## Crèdits

* Jeff Waters – Baixista, Guitarrista (solista, rítmica i clàssica), veus secundàries, productor, mesclador, idea original de la portada i compositor
* Randy Rampage – Veus
* Dennis Dubeau – Veus secundàries
* Anthony Brian Greenham – Guitarista
* Wayne Darley – Baixista, Veus secundàres
* Ray Hartmann – Bateria
* Paul Blake – Enginyer
* Frank Donofrio – Enginyer
* Victor Dezso – Fotografia
* Chris Gehringer – Remasterització
* Satoshi Kobayashi – Redisseny
* Len Rooney – Logo, Disseny
* Jeff Kitts
* Marie Nishimori

## Referències

* ↑ «annihilatormetal.com – Member's History». Annihilatormetal.com. Arxivat de l'original el 2010-03-05. [Consulta: 15 setembre 2007].
# Meroctena

Meroctena és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El gènere va ser descrit per primera vegada per Julius Lederer el 1863.

## Taxonomia

* Meroctena dichocrosialis Hampson, 1899
* Meroctena staintonii Lederer, 1863
* Meroctena tullalis (Walker, 1859)
* Meroctena zygialis Druce, 1899

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 27 febrer 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Meroctena Lederer, 1863» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Merodictya

Merodictya és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per William Warren el 1896. Conté només una espècie, Merodictya marmorata, descrita per Thomas Pennington Lucas el 1892, que es troba a Austràlia, on ha estat registrada a Queensland i Nova Gal·les del Sud.
Els adults són marrons i amb taques blanques disperses a les ales.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 27 febrer 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Merodictya Warren, 1896» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
* ↑ Herbison-Evans, Don; Crossley, Stella. «Merodictya marmorata (T.P. Lucas, 1892)» (en anglès). Australian Caterpillars and their Butterflies and Moths, 18-03-2012.
# Amolops viridimaculatus

Amolops viridimaculatus és una espècie de granota trobada a Àsia. Específicament, l'espècie es distribueix pel Yunnan (Xina), el Vietnam septentrional, Myanmar septentrional i Nagaland (India); s'espera que també sigui present al nord de Laos. Els exemplars femella mesuren 88 m d'allargada, mentre que els mascles són una mica més petits i mesuren 75 mm. La presència de A. viridimaculatus està en un procés de regressió i la seva observació cada cop és menys freqüent per la pèrdua d'hàbitat a causa de l'agricultura a petita escala i a la construcció de preses. És una espècie poc comuna a la Xina que s'ha observat entre 1.400 i 2.350 m d'altitud. Al Vietnam només es va recollir un exemplar l'any 1997 a 1.750 m d'altitud, des de llavors no s'hi han observat més exemplars.

## Referències

* 1 2 3 4 Annemarie Ohler, Steven Swan, Lu Shunqing, Yang Datong. Amolops viridimaculatus. UICN 2012. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2012, consultada el .
* ↑ Frost, Darrel R. «Amolops viridimaculatus (Jiang, 1983)». Amphibian Species of the World 5.6, an Online Reference. American Museum of Natural History, 2013. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ Fei, L. Atlas of Amphibians of China (en chinese). Zhengzhou: Henan Press of Science and Technology, 1999, p. 238. ISBN 7-5349-1835-9.
# Monument a Catalunya

El Monument a Catalunya és un monument commemoratiu del terme comunal del Pertús, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
Està situat al sector nord del terme comunal, just al costat nord de l'ampla àrea de l'autopista la Catalana que acollia les duanes francesa i espanyola, i és visible des de molts punts, a distància, per la seva alçària. La base mesura 100 metres i té una alçada de 80 metres.
Va ser construït entre el 1974 i el 1977 per la societat constructora de l'autopista la Catalana. El projecte, inicialment prevista com a Porta de Catalunya per la societat constructora, va ser desenvolupat per l'arquitecte Ricard Bofill. Té forma de piràmide, amb una gran escalinata per accedir a la part alta, on hi ha les quatre barres representades amb maons.
L'estructura s'aixeca sobre la terra que es va extreure per a la construcció de l'autopista.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «114 - El Pertús». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-El Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «El Pertús». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Monument a Catalunya en els ortofotomapes de l'IGN
* 1 2 «Sabeu per què es va construir la piràmide del Portús?». Info Jonquera, 19-01-2022.
# Mestres comacini

Els mestres comacini (en llatí: Magistri comacini, commacini o comeceni) foren un grup de constructors, picapedrers, paletes, guixaires, estucadors i artistes units en un gremi d'empreses constructores composta de professionals, actius des del s. VII a l'àrea propera a Como —hui entre la província de Como i el cantó del Ticino— i en general en tota Llombardia.
El primer document que esmenta el Magister Commacinus és l'Edictum Rothari del 22 de novembre del 643. També l'edicte de Liutprandus, de 28 de febrer del 713, informa en un apèndix d'un memoratorium de mercedibus commacinorum, una mena de guia de tarifes.
S'havia pensat que «comacini» derivava de Como, terra d'origen d'aquests mestres. A la primeria del segle xx, el professor Monneret de Villard rebutjà aquesta etimologia i sostenia que l'adjectiu que deriva de Como és «comasco» o «comense» i prefereix l'etimologia que la fa provenir de «cum machinis» o «cum macinis», referida a les bastides i cabrestants que aquests artesans feien servir en la construcció de les obres. De tota manera, es prefereix l'etimologia geogràfica.
Alguns artistes anònims pertanyents a la corporació també eren decoradors, escultors, picapedrers i tallistes, i figuraven entre els primers mestres del romànic llombard. Aquests escultors es traslladaven amb gran facilitat i les seues obres estan documentades a l'àrea prealpina i a la plana Padana, al cantó del Ticino, al Laci a la primeria del segle ix, i alguns d'ells van viatjar fins i tot a Alemanya, Dinamarca i Suècia.
Entre les millors obres d'aquesta escola hi ha a Como la decoració externa de la basílica de Sant'Abbondio i el cor de l'església de San Fedele, amb figures zoomorfes, monstres, grius, etc. En aquestes representacions les figures humanes són rares i es caracteritzen per un aspecte rabassut i poc realista. Tenen més mestratge quan representen figures d'animals o conjunts vegetals: això es pot deure al fet que aquests escultors podien tenir models i altres objectes de suport. El relleu és pla i estilitzat, ampli el recurs al trepant per crear una separació total amb el fons, de profunditat fixa, i per donar efectes de clarobscur.

## Vegeu també

* Romànic llombard.
* Mestres de Campione.

## Notes

* ↑ Tots els documents medievals concorden en l'ús d'aquests adjectius (amb la “o”. L'Itinerari d'Antoní del segle iv, però, usa cumacenus referint-se al llac de Como, i també alguns autors moderns.
* ↑ Véase, por ejemplo, G. P. Bognetti, Rotari ed il rapporto tra Como ed i maestri comacini, I cap. 144 y 145, 1963.

## Enllaços externs

* Projecte de recerca de la Universitat de Insubria.
# Mestres Pies Filippini

Les Mestres Pies Filippini són una congregació religiosa femenina de dret pontifici. Les seves germanes posposen al nom le sigles M.P.F.

## Història

La congregació neix com a escissió de la de les Mestres Pies Venerini, que havia fundat Rosa Venerini per mandat del cardenal Marcantonio Barbarigo, bisbe de Montefiascone, per educar les noies del poble sense recursos. El bisbe, però, no volia que la congregació sortís de l'àmbit de la diòcesi. Per això, en 1707 una de les germanes, Lucia Filippini (1672-1732), amb l'ajut de l'almoiner pontifici Alessandro Bonaventura i dels Pius Obrers Catequistes Rurals que regien la parròquia de San Lorenzo ai Monti, obrí una escola a Roma i donà origen a una branca independent de l'institut de Venerini.
Acusada de quietisme, com els Pius Obrers, Filippini hagué de tancar l'escola. El 1708 en fundà una altra vora l'església de Santa Maria in Traspontina i continuà la tasca. Quan morí en 1732, la nova congregació comptava amb unes quaranta escoles a Roma, el Laci i el Gran Ducat de Toscana, on foren cridades per Cosme III de Mèdici.
En 1728 la congregació fou posada per Lleó XII sota la dependència de l'almoiner apostòlic, jurisdicció que tingué fins al 1963, quan passà al control de la Congregació per als Instituts de Vida Consagrada i les Societats de Vida Apostòlica.

## Activitat i difusió

Les Mestres Pies Filippini es dediquen a la instrucció i l'educació cristiana de joves. A més d'Itàlia, són presents a: Albània, Brasil, Eritrea, Etiòpia, Índia, Irlanda, Regne Unit i Estats Units. En començar 2006 eren 750 religioses en 110 cases.

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de la congregació
* Lloc web d'un dels col·legis de Roma

## Vegeu també

* Lucia Filippini
* Mestres Pies Venerini
# Miguel Ángel Amoedo

Miguel Ángel Amoedo, també conegut com a Migue Amoedo (Sevilla, 1976) és un director de fotografia espanyol. Va començar com a director de fotografia el 2001 amb curtmetratges i sèries de televisió Los simuladores (2006), i el 2007 va debutar en el llargmetratge amb la habitación de Fermat. El 2011 treballà a De tu ventana a la mía, amb la que va guanyar el premi a la millor fotografia al Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc i el Premi ASECAN de 2013. Pel seu treball a La novia de 2015 va guanyar el Goya a la millor fotografia i el premi a la millor fotografia del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2015. També fou nominat als Premis Platino.
Pel seu treball a La llamada el 2017 fou nominat novament el premi a la millor fotografia del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2017

## Filmografia

* Los simuladores (2006)
* la habitación de Fermat (2007)
* Desparecida (2008)
* Plan América (2008)
* Cazadores de hombres (2008)
* Karabudjan (2010)
* La princesa de Éboli (minisèrie, 2010)
* De tu ventana a la mía (2011)
* Hispania. La leyenda (2012)
* Gran Reserva (2013)
* 10.000 noches en ninguna parte (2013)
* Kamikaze (2014)
* La novia (2015)
* El ministerio del tiempo (2016)
* La llamada (2017)
* El embarcadero (2019)
* Vis a vis (2019)
* La casa de papel (2017-2019)

## Referències

* ↑ Dos premios más para 'De tu ventana a la mía', El Periódico de Aragón, 12 d'octubre de 2012
* ↑ Entrega de los ASECAN-SGAE 2013, al web d'ASECAN
* ↑ Goya 2016: Miguel Ángel Amoedo, Mejor Dirección de Fotografía por 'La novia', Europa Press, 6 de febrer de 2016
* ↑ «'Truman' muerde las Medallas CEC». El Mundo [Madrid], 02-02-2016 [Consulta: 24 febrer 2018].
* ↑ «Nominaciones a las Medallas del CEC». Círculo de Escritores Cinematográficos. [Consulta: 22 abril 2018].
# Cucorba

Cucorba és un grup mallorquí dedicat a l'animació i la música infantils (cucorba vol dir gallina cega, un joc infantil). Fundat a Muro el 1977, l'integren Francesc Aguiló Serra, Jeroni Cerdó Cladera, Gabriel Gamundí Ramis i, des del disc Mamballetetes, Gemma Palà.
Actuen vestits de pallassos i el seu repertori es basa en cançons populars d'arreu dels Països Catalans i amb temes de creació pròpia.
S'estrenen discogràficament el 1985 amb l'àlbum Com un pern de rifa i d'aleshores ençà han publicat diversos discos: Demà és festa (1988), Trencaclosques (1990), Xica pica pollerica (1993), Les millors cançons infantils (1993), En Joan Petit quan balla (1995), Cucorba té 3 pallassos (1998), Prou de mollor (2001), La lluna i la pruna (2004), Madò Pereta canta i compta amb Cucorba (2004), Cucorba 30 (2006), Cucorba dBàsic (2009) i Mamballetetes. Cançonetes per a persones petitetes (2010).
D'entre els seus muntatges destaquen N'Espardenyeta, de Jaume Vidal i Alcover (1978); La princesa embruixada, de Gabriel Janer Manila (1982), i Trencaclosques, programa realitzat pel Centre Territorial de TVE a Balears (1990). El 1988 fou guardonat amb el Premi Francesc de Borja Moll i el 2003 amb el Premi Ramon Llull.

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 122.

## Enllaços externs

* Web oficial de Cucorba
* Facebook de Cucorba
* Discografia i currículum de Cucorba Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* Cucorba al bloc Sargantana
# Llibre de les Solemnitats

El Llibre de les Solemnitats de Barcelona o Llibre de les Solemnitats Reials fou un conjunt de volums datats entre 1383 i 1719 en el que els escrivans de Barcelona hi deixaven constància de les celebracions i actes importants en els que hi prenien part els representants de la ciutat com visites de personatges destacats, celebracions religioses, cerimònies funeràries reials, naixements de prínceps...
L'anotació tenia com a funcionalitat la constància històrica, així com l'enregistrament dels diferents detalls de les cerimònies per esdevenir de referència i consulta per a propers esdeveniments similars. Totes les anotacions són en llengua catalana llevat de les de 1719. El Llibre de les Solemnitats contingué 7 volums, els dos primers dels quals i els primers folis del tercer s'han perdut, amb el que la part actualment conservada s'inicia el 1424.
La descripció de la processó del Corpus Christi a Barcelona del 1424 és singular perquè incorporarà els canvis posteriors al mateix text i esdevindrà patró de referència per les celebracions posteriors i per evitar conflictes fins a mitjans del segle xiv.

## Referències

* ↑ «Llibre de les Solemnitats». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Carbó i Martorell, 2020, p. 27,28.

## Bibliografia

* Carbó i Martorell, Amadeu. Corpus, la festa de les festes. Barcelona: Morera, 2020. ISBN 9788494447396.
# Eric Brandon

Eric Brandon (18 de juliol del 1920, Londres, Anglaterra - 8 d'agost del 1982, Gosport, Hampshire) fou un pilot de curses automobilístiques anglès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va debutar la Temporada 1952 de Fórmula 1, la tercera temporada de la història del campionat del món, disputant el 18 de maig el Gran Premi de Suïssa del 1952, que era la prova inaugural de la temporada. Eric Brandon va participar en cinc curses puntuables pel campionat de la F1 repartides en les temporades 1952 i 1954. Fora del campionat de la F1 va disputar nombroses proves amb millors resultats que a les curses oficials.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1952 | Ecurie Richmond | Cooper | Bristol | SUI 8 | 500 | BEL 9 | FRA | GBR 20 | ALE | HOL 8 | ITA 13 | | - | 0 |
| 1954 | Ecurie Richmond | Cooper | Bristol | ARG | 500 | BEL | FRA | GBR Ret | ALE | SUI | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |