OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Gediminas

La torre de Gediminas (en lituà: Gedimino pilies bokštas) és una talaia situada sobre el pujol homònim, que domina la ciutat de Vílnius, capital de Lituània. Originàriament va formar part d'un castell ja desaparegut. Existeix un funicular que porta a la torre, que allotja un museu arqueològic.
Les primeres fortificacions conegudes en aquest lloc van ser construïdes en fusta per Gediminas, gran duc de Lituània. El primer castell construït en maó es va acabar el 1409, en època del gran duc Vytautas. De la mencionada construcció es conserven algunes restes, que han estat restaurades recentment. La primera torre data del segle xiii, i posseïa un pis més d'alçada. Els seus murs van ser fets malbé durant l'ocupació russa de 1655-1661. Va ser restaurada el 1930 per a allotjar un museu.
La torre es considera un símbol de la ciutat i del país, i com a tal apareix a les litas, la moneda nacional. De la mateixa manera apareix esmentat en nombrosos poemes i cançons.

## Referències

* 1 2 Bain, Carolyn. Estonia, Lettonia e Lituania (en italià). EDT srl, 2009, p. 318. ISBN 9788860404633.
* ↑ VVAA. Civitas (en italià). Edizioni Civitas, 1992, p. 77-87.

## Vegeu també

* Llista de castells de Lituània
# Torre de Montdony

La Torre de Montdony era una torre depenent del Castell de Montdony, prop del poble de Montalbà dels Banys, del terme comunal dels Banys d'Arles i Palaldà, a la comarca del Vallespir, Catalunya del Nord.
Està situada dalt d'un turó situat a prop i al sud del Castell de Montalbà, encara més amunt que el castell.
És una torre de planta circular, amb un diàmetre interior de 2,55 m i un gruix de parets de 65 cm, construïda sobre una roca. No es conserva en gaire alçada: un parell o dos de filades, tot just. Les pedres que formen les filades són quadrangulars, molt poc treballades i disposades en fileres regulars. Sembla una petita torre de guaita anterior al segle xiii.

## Referències

* ↑ La Torre de Montalbà en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Bolòs i Masclans, 1996.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «11 - Els Banys d'Arles». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Bolòs i Masclans, Jordi. «Els Banys d'Arles: Torre de Montdony». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Banys d'Arles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Trip (cercador web)

Trip és un cercador web clínic gratuït. La seva funció principal és ajudar els metges a identificar la millor evidència disponible responent a preguntes clíniques. Les seves arrels estan fermament en el món de la medicina basada en l'evidència.

## Història

El web va ser creat el 1997 com una eina de cerca per ajudar el personal d'ATTRACT a respondre a les preguntes clíniques de metges en Gwent, Gal·les. Poc després la revista Bandolier va destacar Trip Database i això va ajudar a establir el web. El 2003, després d'un període de creixement constant, Trip es va convertir en un servei de només subscripció. Però el setembre de 2006 es va abandonar la necessitat de subscripció i des de llavors el creixement en l'ús ha estat significatiu. Originalment "Trip" s'anomenava Turning Research Into Practice, però ara s'anomena simplement Trip.

## Procés

El nucli al sistema de Trip és la identificació i incorporació de noves proves. La gent darrere de Trip estan fortament involucrada en els sistemes de recerca de respostes a preguntes clíniques. Per tant, si s'identifiquen els recursos que són útils per aquest procés i s'afegeixen a Trip. Es poden efectuar les preguntes a més de l'anglès, en alemany, castellà, francès, hongarès, txec i suec.

## Usuaris

Una inspecció del web (setembre de 2007) va mostrar que el web va ser buscat més de 500.000 vegades per mes, amb un 69% dels professionals de la salut i el 31% dels membres del públic. Dels professionals de la salut al voltant del 43% eren metges. La majoria dels usuaris són, ja sigui del Regne Unit o els Estats Units. Al setembre de 2008 el web va ser buscat 1,4 milions de vegades. Fins aquesta data el web s'ha buscat més de 100 milions de vegades.

## Referències

* ↑ ATTRACT
* ↑ «About». Trip. Trip Database Ltd. [Consulta: 3 abril 2013].
Viccionari
# Thomasomys silvestris

Thomasomys silvestris és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'Equador, on viu a altituds d'entre 1.800 i 4.500 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans i els páramos. Algunes poblacions estan amenaçades per la desforestació, la fragmentació del seu medi i l'expansió de l'agricultura.

## Referències

* ↑ Pacheco, V. Thomasomys silvestris. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 22 maig 2017.
# Thomasomys vestitus

Thomasomys vestitus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de la serralada de Mérida (oest de Veneçuela), on viu a altituds d'entre 1.600 i 2.400 msnm. Es tracta d'un animal omnívor. Els seus hàbitats naturals són les zones humides i les selves nebuloses. Algunes poblacions estan amenaçades per la desforestació.

## Referències

* ↑ Rivas, B. et al. Thomasomys vestitus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 maig 2017.
# Tsugaruïta

La tsugaruïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de Minami-Tsugaru-gun, al Japó, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La tsugaruïta és una sulfosal de fórmula química Pb$_{28}$As$_{15}$S$_{50}$Cl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1997, sent publicada per primera vegada un any més tard. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5 a 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tsugaruïta pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoïta, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaïta, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiïta, pillaïta, zinkenita, scainiïta, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaïta, eskimoïta, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaïta, ustarasita, vikingita, xilingolita, heyrovskýita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

Va ser desconerta a la mina Yunosawa, a Ikarigaseki (Aomori, Japó). També ha estat descrita al Vietnam, Malàisia i Rússia.

## Referències

* ↑ «Tsugaruite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 maig 2021].
# Torrents i Brunet

Torrents i Brunet és el nom dels següents personatges:
* Damià Torrents i Brunet (1883-1965), escultor català, germà de Martí Joan
* Martí Joan Torrents i Brunet (1887-1977), aquarel·lista i pintor català, germà de Damià
# Trentisme

El trentisme va ser un corrent ideològic i sobretot moviment que es va donar dins d'un sector reformista de l'organització anarcosindicalista CNT. Defensava la necessitat d'una fase de preparació d'uns anys (no especificaven quants) abans de l'inici de la revolució social. A més, intentaven desmitificar el «mite revolucionari» i proposaven una revolució per l'educació i l'exemple. La seva visió xocava amb una altra tendència més radical del sindicat representada per la faísta.
Rep el seu nom d'un document anomenat Manifest dels Trenta. Anomenats de vegades possibilistes, moderats o reformistes, entre els trentistes hi va haver anarquistes com Ángel Pestaña, Juan López Sánchez o Joan Peiró i Belis. El seu àmbit d'influència fou sobretot València, on dominaven la Federació Local, encara que també eren majoritaris en sindicats de Huelva, Sabadell, Mataró, Manresa, etc. Els sindicats de València s'autoexclogueren de la CNT llevantina en la tardor de 1932, seguits per diverses expulsions i autoexpulsions d'altres sindicats. Van ser coneguts com els "sindicats d'oposició", i mai van formar una federació anarcosindicalista pròpia, però estarien coordinats mitjançant la Federació Sindicalista Llibertària. Serien readmesos al Congrés de Saragossa de maig de 1936, excepte Sabadell, que entraria finalment en la UGT catalana.
Va haver-hi dues entitats polítiques del trentisme. D'una banda el Partit Sindicalista d'Ángel Pestaña. Va ser fundat en 1934 davant la renúncia de Pestaña a la revolució social que veia com a impossible. En 1936 el partit participa en el Front Popular i aconseguí dos diputats (a Cadis i Saragossa; Ángel Pestaña i Benito Pabón respectivament), un pel partit i l'altre com a independent. Tenien unes joventuts pròpies, Joventuts Sindicalistes. El partit es va desarmar ja iniciada la Guerra Civil espanyola, afectat per la mort d'Ángel Pestanya al desembre de 1937, i tenia aleshores 30.000 afiliats. Per l'altre costat hi havia la Federació Sindicalista Llibertària formada per iniciativa de Joan Peiró i constituïda el 25 de febrer de 1933. Pestaña romandria en aquesta Federació, fins que va fundar el seu partit. La FSL va formar ateneus sindicalistes, va tenir premsa pròpia i finalment tornaria a la CNT el maig de 1936. Aportaren uns 70.000 afiliats al Congrés de Reunificació.
Durant la guerra civil la seva tendència sempre va ser apostar per la col·laboració amb les altres forces antifeixistes. Quan la CNT-FAI decidí participar en el govern de la República, aquest corrent aportaria 2 ministres (Juan López i Joan Peiró).

## Vegeu també

* Partit Sindicalista
* Anarquisme a Espanya

## Referències

* ↑ http://anarcosindicalistas.blogspot.com.es/2007/08/sindicatos-de-oposicin-en-la-cnt.html
* ↑ Estadísticas históricas de España: Siglos XIX-XX. Carlos Barciela López, Albert Carreras, Xavier Tafunell. Ed. BBVA. Fundación
# Turó de la Coscollera

El Turó de la Coscollera és una muntanya de 360 metres que es troba entre els municipis de Sant Feliu de Llobregat i Sant Just Desvern, a la comarca del Baix Llobregat i de Barcelona, a la comarca del Barcelonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Timàlia cap-ratllada

La timàlia cap-ratllada (Stachyris nigriceps) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc i clars, a les muntanyes des de l'Índia oriental, centre de Nepal cap a l'est fins Arunachal Pradesh, cap al sud al sud-est de Bangladesh, Mizoram, Manipur i Nagaland, Myanmar i sud-oest de la Xina a l'oest i sud-est de Yunnan i sud-oest de Kwangsi, cap al sud, a través del nord-oest de Tailàndia, Laos, nord i centre del Vietnam a l'oest de Tonquín i Annam, Malaia, Sumatra, Arxipèlag Lingga, Borneo i nord de les illes Natuna.

## Referències

* ↑ «Timàlia cap-ratllada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Ubayd-Al·lah ibn Abi-Bakra

Abu-Hàtim Ubayd-Al·lah ibn Abi-Bakra (? - 698) fou un general i governador omeia. Es creu que el seu pare que era un mawla abissini i la seva mare una dona àrab lliure. Van prosperar a Bàssora, on foren decidits partidaris dels omeies i van gaudir del favor del governador de l'Iraq Ziyad ibn Abihi.
Ubayd-Al·lah fou nomenat governador del Sistan el 671, on va exercir fins al 673. Va tenir un paper destacat en l'oposició a les forces de Mússab ibn az-Zubayr. El 697 o 698 fou nomenat per segon cop pel mateix càrrec amb l'encàrrec de fer expedicions cap a l'Afganistan per tal de recaptar el tribut del zunbil de Zamindawar. L'expedició contra el zunbil (698) fou un desastre i l'exèrcit califal fou delmat per la fam i els atacs dels súbdits del zunbil. Va poder tornar a Bust amb alguns soldats que havien sobreviscut, però va morir poc temps després de la seva tornada.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. "ʿUbayd Allāh b. Abī Bakra".
# Ubayd-Al·lah ibn Yahya ibn Khàqan

Abu-l-Hàssan Ubayd-Al·lah ibn Yahya ibn Khàqan —àrab: أبو الحسن عبيد الله بن يحيى بن خاقان, Abū l-Ḥasan ʿUbayd Allāh b. Yaḥyà b. Ḫāqān— fou un visir abbàssida.
Era fill d'un alt càrrec dels abbàssides de nom Yahya ibn Khàqan i fou secretari privat del califa Al-Mutawàkkil (847-861) fins que aquest el va nomenar visir (851), càrrec que feia uns anys estava vacant. Se li van donar poder per nomenar als principals càrrecs del govern i això li va permetre eliminar els seus potencials rivals. Fou tutor del príncep hereu i va encoratjar el califa en una política antialida. Assassinat Al-Mutawàkkil el 861, es va retirar de la política i es va exiliar a Barka (862) retornant a Bagdad el 867. El 870 en pujar al tron Al-Mútamid, aquest el va nomenar visir per segona vegada, càrrec que va exercir fins a la seva mort el 877.
El seu fill Abu-Alí Muhàmmad ibn Ubayd-Al·lah al-Khaqaní fou també visir.

## Bibliografia

Sourdel, Dominique. Le Vizirat Abbaside de 749 à 936 (132 à 224 de l'Hégire) (en francès). Damasc: Institut Français de Damas, 1959-1960.
# Union Beach

Union Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 6.666 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Union Beach tenia 6.649 habitants, 2.143 habitatges, i 1.722 famílies. La densitat de població era de 1.365,5 habitants/km².
Dels 2.143 habitatges en un 43,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,7% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 19,6% no eren unitats familiars. En el 15,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.946 $ i la renda mediana per família de 65.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.688 $ mentre que les dones 29.918 $. La renda per capita de la població era de 20.973 $. Aproximadament el 4,2% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Union Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Union Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tunélne

Tunélne (en (ucraïnès) Тунельне, en rus: Туннельное) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 85 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Turba (edifici)

Türbe (turc otomà: تربه, de l'àrab تُرْبَة, turba, literalment ‘terra’, ‘pols’ o ‘sòl’, també ‘tomba’, ‘cementiri’) és un mausoleu que, en la seva forma més bàsica, està format per una tomba coberta, generalment per una cúpula. Tot i que el nom ja s'emprava en àrab, turba, i persa, turbat, amb aquest significat, fou en general bandejat pels mots qubba i gonbad, literalment ‘cúpula’ en els respectius idiomes, fins que fou recuperat pels turcs, especialment per referir-se als mausoleus de membres de la família regnant, de la noblesa o de notables locals.

## Referències

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «ترب». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «ḳubba».
* ↑ «türbe» (en turc). Vikisözlük. [Consulta: 26 gener 2021].
Viccionari
# Turbazi Primórskaia

Turbazi Primórskaia - Турбазы «Приморская» (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants meridionals de l'extrem oest del Caucas occidental, prop de la desembocadura del riu Netxepsukho, a la vora nord-oriental de la mar Negra. És a 24 km al nord-oest de Tuapsé i a 90 km al sud de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Novomikhàilovski.
# Tití de corona negra

El tití de corona negra (Mico humilis) és una espècie de primat de la família dels cal·litríquids, endèmica de l'Amazònia del Brasil. La població es concentra en un espai relativament reduït, que recorre tota la riba oest del riu Aripuanã i té el límit sud-oest a Nono Aripuanã, el límit sud a Tucunaré i el límit oest a la riba dreta dels rius Madeira (fins a la seva unió amb el riu Matauá) i Uruá. Tanmateix, s'ha localitzat un grup d'individus a uns 50 quilòmetres al sud-oest del límit meridional abans mencionat, i un altre grup a uns 10 quilòmetres a l'est del riu Manicoré. La seva distribució en un espai tan concret, subjecte a una possible deforestació, fa que sigui considerada una espècie vulnerable.
És un animal petit: els individus adults fan entre 16 i 17 cm de llargada, i la cua n'acostuma a medir uns 22. El pes mitjà d'aquests individus oscil·la entre els 150 i els 185 grams. Acostuma a viure en grups d'entre 6 i 8 individus amb més d'una femella reproductora, tot i que s'han observat agrupacions de fins a 30 individus. També s'ha observat que a cada generació acostuma a nàixer un sol individu —del qual acostuma a fer-se càrrec només la mare—, i que els parts múltiples no són habituals.

## Referències

* 1 2 Rylands, A. B.; Bampi, M. I.; Chiarello, A. G.; da Fonseca, G. A. B.; Mendes, S. L.; Marcelino, M. (2003). Callibella humilis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 10 maig 2008 (en anglès).
* ↑ «El Tití de Corona Negra Callithrix humilis en los Tamarinos y Titíes». [Consulta: 24 agost 2014].
# Tour d'Indre i Loira

El Tour d'Indre i Loira (en francès Tour d'Indre-et-Loire) és una antiga cursa ciclista per etapes que es disputà entre el 1970 i 1982 al departament d'Indre i Loira.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1970 | Ercole Gualazzini | Johny Schleck | Jacques Cadiou |
| 1971 | Daniel Proust | Christian Raymond | Jan Krekels |
| 1972 | Bernard Thévenet | Noël Van Clooster | José Catieau |
| 1973 | Yves Hézard | Cyrille Guimard | Jürgen Tschan |
| 1974 | Hennie Kuiper | Gérard Moneyron | Christian Raymond |
| 1975 | Roy Schuiten | Dietrich Thurau | Gerrie Knetemann |
| 1976 | Bernard Hinault | Yves Hézard | Roy Schuiten |
| 1977 | Jean-Pierre Danguillaume | Bernard Hinault | Roger Gilson |
| 1978 | Giuseppe Saronni | Henk Lubberding | Jean-Luc Vandenbroucke |
| 1979 | Gregor Braun | Henk Lubberding | Bert Oosterbosch |
| 1980 | Jean-Luc Vandenbroucke | Hennie Kuiper | Jean-Louis Gauthier |
| 1981 | Stephen Roche | Patrick Friou | Henry Rinklin |
| 1982 | Patrick Perret | Ferdi van den Haute | Dominique Naessens |

## Referències

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Val Bût

Val Bût (friülès Cjanâl di Sant Pieri) és una de les set valls de la Cjargne, una de les comarques de la província d'Udine (Friül). Té direcció nord-sud i és travessada pel torrent Bût que neix a la vora de Timau, primer nucli habitat de la vall. El Bût travessa els municipis de la vall, que són Paluzza, Sutrio, Zuglio i Arta Terme abans de desembocar en el Tagliamento a Tolmezzo.
# Val-de-Travers

Val-de-Travers és un municipi suís del cantó de Neuchâtel, situat al districte de Le Val-de-Travers.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Una altra galàxia

Una altra galàxia és el cinquè àlbum d'estudi del grup català de pop electrònic Pastora, publicat l'any 2012. Fou el primer disc del grup cantat íntegrament en català. De les dotze cançons incloses en el disc, tres ja s'havien enregistrat anteriorment i tres més eren versions. El germà mitjà Àngel Riba també va col·laborar tant en la veu com en la composició del primer senzill "Una altra galàxia" afegint un toc més electrònic i que va guanyar el Premi Cerverí de lletres per a cançó.
El projecte va començar amb la idea de publicar un EP amb els cinc temes en català que ja havien enregistrat durant la seva trajectòria. Finalment va esdevenir un LP perquè Caïm Riba tenia força material musical i Dolo Beltrán va començar a treballar amb noves lletres en català que van agradar als altres membres del grup. Dolo, acostumada a escriure les lletres en castellà, va indicar que el català era molt més suau que el castellà i que inicialment només aconseguia crear balades i cançons tranquil·les. Successivament van agafar més duresa i un ritme més electrònic i més ballables.
"Quan la Mercè està contenta!" era una versió de la cançó "Donya Mixeires" de Pau Riba inclosa en l'àlbum Jo, la donya i el gripau (1971), mentre que "Quan es faci fosc" va formar part del disc a tribut a Sopa de Cabra, Podré Tornar Enrere. El Tribut a Sopa de Cabra (2006) i per aquest disc van fer un duet amb el seu cantant, Gerard Quintana, i "Em vindràs a buscar" es tracta d'una versió de "Wonderful Life" del grup britànic Black (1987). Les cançons "Planetes marins" i "Dolços somnis" van aparèixer en els àlbums anteriors La vida moderna (2005) i Un viaje en noria (2011) respectivament.

## Llista de cançons

Totes les lletres escrites per Dolo Beltrán, totes les cançons foren compostes per Caïm Riba.

## Personal

* Caïm Riba − Programació, instruments
* Dolo Beltrán − Veu
* Àngel Riba − Programació, veus addicionals

## Referències

* ↑ «Pastora treu el primer disc en català: 'Una altra galàxia'». Ara, 24-05-2012. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «'Una altra galàxia' de Pastora, premi Cerverí d'enguany». Vilaweb, 27-09-2012. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «Pastora tria la ´suavitat´ del català». Diari de Girona, 30-07-2012. [Consulta: 20 maig 2016].
* 1 2 «Pastora publican 'Una Altra Galàxia', su primer disco cantado íntegramente en catalán» (en castellà). Europa Press, 29-05-2012. [Consulta: 20 maig 2016].