OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La massacre dels innocents (Rubens, Galeria d'Art d'Ontàrio)

* No s'ha de confondre amb Matança dels Innocents.
La massacre dels innocents és un oli sobre llenç obra del pintor Peter Paul Rubens. Es conserva a la Galeria d'Art d'Ontario. Rubens va fer una versió posterior que es conserva a l'Alte Pinakothek de Múnic.
La primera versió amb aquest tema va ser pintada al voltant de 1611. Fins al segle xviii, la pintura es formava part d'una col·lecció de Viena, Àustria, al costat d'un altre quadre de Rubens, Samsó i Dalila. Va ser descatalogada per Vicenzio Fanti el 1767, sent atribuïda a un assistent de Rubens, Jan van den Hoecke. Així va romandre fins al 1920, quan va ser venuda a una col·lecció d'una noble família austríaca. El 1923 va ser donada a un monestir al nord d'Àustria.
El 2001, George Gordon, expert en l'art flamenc i en Rubens, va veure la pintura a la casa de subhastes londinenca Sotheby's. Aviat es va adonar que era un quadre autèntic de Rubens, ja que presentava les mateixes característiques d'altres quadres del període. Va ser venuda el 10 de juliol de 2002 per 49,5 milions de lliures esterlines. La identitat del comprador va ser revelada més tard, es tractava del baró canadenc Kenneth Thompson. El preu era, i es va mantenir com a tal fins al gener de 2007, el més gran mai conegut en subhasta. Després de la subhasta la pintura va ser deixada en préstec a la National Gallery. El 2008 va ser transferida a la Galeria d'Art d'Ontario.
Cap al final de la seva vida, entre 1639 i 1638, Rubens va pintar la segona i última versió del tema, que va ser adquirida per l'Alte Pinakothek de Múnic el 1706, on encara es conserva. D'aquest quadre es conserva un gravat, fet cap a 1643 per Paulus Pontius, seguidor de Rubens.
És àmpliament acceptat que representa una mostra de l'aprenentatge de l'artista després del seu viatge a Itàlia, entre 1600 i 1608, on va observar algunes obres del barroc i de pintors com Caravaggio. Aquestes influències són visibles pel que fa a l'ús de l'emotiu dinamisme de l'escena i de la gamma cromàtica. També utilitza per primera vegada el clarobscur.

## Referències

* ↑ ««La familia Frum dona una obra mestra de Bernini a l'AGO»». Arxivat de l'original el 2008-11-13. [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «Fitxa del quadre a l'Alte Pinakothek de Múnic». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 17 setembre 2009].
# Tshaghtsharan

Chaghcharan o Tshaghtsharan (Persa: چغچران) és una ciutat de l'Afganistan capital del districte del mateix nom i de la província de Ghor. El seu nom antic fou Ahangaran. La població és de majoria tadjik. Està situada a la vora del riu Hari i té uns 15.000 habitants. Hi ha un aeròdrom a 1,5 km a l'est-nord-est. Es seu del contingent militar lituà que inclou danesos, croats, ucraïnesos i islandesos.
# Jashpur (desambiguació)

Jashpur (desambiguació) és el nom dels següents llocs:
* Jashpur, principat de l'Índia central
* Jashpur (ciutat), a Chhattisgarh, Índia
* Districte de Jashpur, a Chhattisgarh, Índia
* Muntanyes de Jashpur a Chhattisgarh, Índia
# (3190) Apoixanski

Apoixanski és l'asteroide número 3190. Forma part del cinturó principal. Va ser descobert per l'astrònoma Liudmila Juravliova des de l'observatori de Naütxni (Ucraïna), el 26 de setembre de 1978.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 5 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=3190.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 gener 2024].
# Eugène Renevier

Eugène Renevier (26 de març de 1831 – 4 de maig de 1906) va ser un geòleg suís nascut a Lausana, i era descendent d'una família noble de Suïssa.
És conegut especialment per haver encunyat el terme del període Thanetià que es va inicar fa 59,2 milions d'anys. Aquest nom fa referència als estrats situats a prop de l'Illa de Thanet (Kent, Regne Unit).
Des de 1859 a 1881 va ser professor de geologia i mineralogia, posteriorment ho va ser de geologia id paleontologia a l'Acadèmia de Lausanna (1881–1906). Durant molts anys va ser curator del museu cantonal de geologia (1874–1906).
Va fer recerca paleontològica als Alps. Amb F. J. Pictet va escriure una memòria dels fòssils de la Perte-du-Rhone (1854). Publicà un notable Tableau des terrains sedimenlaires (1874); i una Chronographe geologique. Aquesta nova taula estava acolorida i els colors per a cada sistema geològic van ser adaptats per al mapa geolòic d'Europa.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* ↑ Rohde, Robert A. «Thanetian ICS Stage». GeoWhen Database. International Commission on Stratigraphy, 2005. Arxivat de l'original el 2007-12-05. [Consulta: 28 juny 2008].
* ↑ Dictionnaire historique de la Suisse Renevier, Eugène
# Brandholzita

La brandholzita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la bottinoïta. Rep el nom de la seva localitat tipus.

## Característiques

La brandholzita és un òxid de fórmula química Mg[Sb(OH)₆]₂·6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1998. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la brandholzita pertany a «04.FH: Hidròxids (sense V o U), amb H2O +- (OH); octaedres aïllats» juntament amb la bottinoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte de Brandholz - Goldkronach, a Fichtelgebirge (Baviera, Alemanya). També ha estat descrita en altres indrets d'Alemanya, Itàlia, Eslovàquia i Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Brandholzite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 abril 2019].
# Cultus

Cultus és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En els seus estadis immadurs són aquàtics i viuen a l'aigua dolça, mentre que com a adults són terrestres i voladors.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el Canadà (la Colúmbia Britànica, Nova Brunswick, Ontario, el Yukon i el Quebec) i els Estats Units (Colorado, Montana, Nou Mèxic, Utah, Wyoming, Geòrgia, Michigan, Carolina del Nord, Nova York, Pennsilvània, Virgínia, Idaho, Oregon, Kentucky, Nou Hampshire, Tennessee, Virgínia Occidental, Califòrnia i Washington).

## Taxonomia

* Cultus aestivalis (Needham & Claassen, 1925)
* Cultus decisus (Walker, 1852)
** Cultus decisus decisus (Walker, 1852)
** Cultus decisus isolatus (Banks, 1920)
* Cultus pilatus (Frison, 1942)
* Cultus tostonus (Ricker, 1952)
* Cultus verticalis (Banks, 1920)

## Referències

* ↑ Ricker, 1952. Ind.Univ.Pub.Sci.Ser. 18:95.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of the Yukon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ NatureServe Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ U.S. Geological Survey (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Arctos (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:355.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:226.
* Myers & Kondratieff, 2009. Entomologica Americana 115(2):109-114.

## Enllaços externs

* Troutnut.com (anglès)
* BugGuide (anglès)
# Lamarche (Vosges)

Lamarche és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. El 2021 tenia 841 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Ucraïna Dniéper

Наддніпрянська Україна Naddniprianska Ukraïna :
Mapa d'Ucraïna Dnièper (Naddnipryansxyna) en el segle xviii. :
Ucraïna Dnièper (en ucraïnés: Наддніпрянщина, Naddnipryansxyna), fou el territori d'Ucraïna en l'Imperi Rus (Petita Rússia), que correspon gairebé a l'actual territori d'Ucraïna, amb les excepcions del mar Negre de la península de Crimea (part de la Ucraïna Soviètica en 1954) i en l'oest Galítsia, la qual va ser una província de l'imperi austríac. A vegades se li diu la Gran Ucraïna (Velyka Ukraïna) per als galitsians.

## Referències

* ↑ Magocsi, Paul R. A History of Ukraine: The Land and Its Peoples (en anglès). University of Toronto Press, 2010. ISBN 9781442640856.
# Jaskolskiïta

La jaskolskiïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom en honor de Stanisław Jaskólski (1896-1981), geòleg polonès i professor a la Akademia Górniczo-Hutnicza de Cracòvia. Va desenvolupar la microscòpia mineral a Polònia.

## Característiques

La jaskolskiïta és un sulfur de fórmula química Cu$_x$Pb$_{2+x}$(Sb,Bi)$_{2-x}$S₅ (x = 0,15). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en forma de cristalls en forma d'agulla amb terminacions deficients, els quals menys d'1 mm de llarg, aïllats o en agregats irregulars. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la jaskolskiïta pertany a «02.H - Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Cu, Ag, Fe, Sn i Pb» juntament amb els següents minerals: aikinita, friedrichita, gladita, hammarita, krupkaïta, lindströmita, meneghinita, pekoïta, emilita, salzburgita, paarita, eclarita, giessenita, izoklakeïta, kobellita, tintinaïta, benavidesita, jamesonita, berryita, buckhornita, nagyagita, watkinsonita, museumita i litochlebita.

## Formació i jaciments

La jaskolskiïta es forma en els agregats de sulfosals i sulfurs en filons hidrotermals polimetàl·lics. Va ser descoberta a les mines Vena, a Hammar (Närke, Suècia). També ha estat descrita a la mina Apollo, a Raubach (Renània-Palatinat, Alemanya); a la mina La Concordia, a San Antonio de los Cobres (Província de Salta, Argentina); la mina Izok Lake, al llac Itchen (Nunavut, Canadà); múltiples indrets d'Eslovàquia; a la mina Los Frailes, a Aznalcóllar (Província de Sevilla, Sevilla); a Iilijärvi, a Kisko (Finlàndia Occidental, Finlàndia); a Cava del Ferro, a Formovolasco (Toscana, Itàlia); en dos indrets de Rússia; al dipòsit d'or Heishuigou, a la Prefectura de Longnan (Gansu, Xina).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: galena, pirrotita, calcopirita, arsenopirita, cobaltita, pirita, esfalerita, bismut, antimoni, cubanita, freibergita, izoklakeïta, gudmundita, gersdorffita, meneghinita.

## Referències

* ↑ «Jaskólskiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juny 2017].
* 1 2 «Jaskólskiite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 12 juny 2017].
# 899
## Esdeveniments

* Eduard el Vell esdevé rei de Wessex (Anglaterra)
* Cisma dels ismaïlites a Pèrsia
* Lluís IV d'Alemanya, dit el nen, esdevé rei sota regència de França oriental i de Lotaríngia

## Naixements

* Abu-Mansur Muhàmmad al-Qàhir bi-L·lah (899-951), califa abbàssida de Bagdad (931-934).

## Necrològiques

* 26 d'octubre - Winchester (Regne de Wessex)ː Alfred el Gran rei del regne anglosaxó de Wessex.
* 8 de desembre - Arnulf de Caríntia
* Gotmar de Vic

## Referències

* ↑ «Famous Deaths on October 26» (en anglès). onthisday.com. [Consulta: 21 octubre 2020].
# Rui Knopfli

Rui Manuel Correia Knopfli (Inhambane, Moçambic, 10 d'agost de 1932 - Lisboa, 25 de desembre de 1997) fou un poeta, periodista i crític literari i de cinema portuguès.

## Biografia

Va fer els seus estudis a Lourenço Marques i a Johannesburg (Sud-àfrica), on fou delegat de propaganda mèdica entre 1954 i 1974. Va publicar un treball que creua les tradicions literàries portugueses i angloamericanes. Es va unir al grup d'intel·lectuals de Moçambic que s'oposaven al règim colonial. Va ser director del vespertí A Tribuna (1974-1975).
Al el poeta João Pedro Grabato Dias (el pintor António Quadros), va fundar en 1972 els quaderns de poesia Caliban.
Va marxar de Moçambic en març de 1975. La nacionalitat portuguesa no va impedir que la seva ànima es considerés africà, però la seva decepció pels esdeveniments polítics s'expressa en la seva poesia publicada després de la sortida de la seva terra. Té col·laboracions disperses a diversos diaris i revistes.
Va jugar funcions d'assessor de premsa de l'Ambaixada de Portugal a Londres (1975-1997). Va morir el 1997 el dia de Nadal i està enterrat a Vila Viçosa.

## Obres

* O País dos Outros, 1959
* Reino Submarino, 1962
* Máquina de Areia, 1964
* Mangas Verdes com Sal, 1969
* A Ilha de Próspero, 1972
* O Escriba Acocorado, 1978
* Memória Consentida: 20 Anos de Poesia 1959-1979, 1982
* O Corpo de Atena, 1984; Prémio de Poesia do PEN Clube
* O Monhé das Cobras (Poesia), 1997
* Obra Poética, 2003

## Referències

* ↑ Mania do suicidio
* ↑ José Maria de Aguiar Carreiro. «O tema da escrita em Memória Consentida de Rui Knopfli» (RTF). Universidade do Minho.
* ↑ «Un buraco na sombra». Arxivat de l'original el 2014-03-22. [Consulta: 2 febrer 2017].
# Eutolmi (poeta)

Eutolmi, en llatí Eutolmius, en grec antic Εὐτόλμιος fou un poeta grec autor de quatre epigrames inclosos a l'Antologia grega, que és a l'únic lloc on se l'anomena, i on se li donen els títols d'Escolàstic i Il·lustre.

## Referències

* ↑ Eutolmius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 125
# Bretó mitjà

Bretó mitjà (krennvrezhoneg en bretó) és el nom que actualment es dona al bretó armoricà que es parlava entre l'any 1100 i el segle xvii. És conegut gràcies a una important creació literària amb poesia i teatre d'inspiració religiosa.

## Cronologia del bretó mitjà (1100 - 1659)

S'hi distingeix els períodes següents:
* 1100 - 1450 : pre bretó mitjà
* 1450 - 1600 : bretó mitjà clàssic
* 1600 - 1659 : bretó mitjà tardívol

## Literatura en bretó mitjà

El període del bretó mitjà destacà per la seva producció literària de caràcter religiós i profà. Entre les composicions poètiques més importants hi ha Tremenuan an Ytron Guerches Maria, Pemzec levenez Maria, Buhez Mabden, Mellezour an maru (El mirall de la mort, 3.600 versos), An dialog etre arzur roe d'an bretounet ha guynglzaff (1450) i Nouelou ancien ha devot de Tangi Gwegen, de 1650. És més rar el seu ús en prosa, on només hi ha la traducció del llati Buhez an Itron Sanctes Cathell, llibre de 31 pàgines imprès el 1576 al monestir de Saint-François de Morlaix, un Dictionnaire et colloques françois et bretons, de Quiguer, imprès el 1632, 1633, 1652, 1671, i la peça més coneguda, el Catholicon, diccionari trilingüe imprès el 1499 a Tréguier.
Més interessant és la producció teatral. Es tracta de peces de caràcter medieval similars als misteris que triomfaven a la resta de França en aquells anys. Destaquen la Buhez Santez Nonn (2.804 versos), el Dasorc'hidigezh Jezuz-Krist (Misteri de la resurrecció de Jesucrist, s. XVIII), An ene christen e bali an Ee de V. Roudaut,, la tragèdia Buhez Santez Barba, el misteri Ar varn diwezhañ (s. XVIII, 5.647 versos) Buhez Santez Gwenole, Burzud bras Jezuz (El gran misteri de Jesús) publicat per Théodore Hersart de la Villemarqué el 1856, el misteri Dismantr Jerusalem (Presa de Jerusalem), Meneget evel Loeiz Eunius a-wechoù e brezhoneg (Louis Ennius o el purgatori de Sant Patrici) editat per Georges Dottin el 1911, i la comèdia Amourousted an den coz (Els amors d'un ancià).

## Bibliografia

* Francis Gourvil, Langue et littérature bretonnes (Presses Universitaires de France, 1952;
* Roparz Hemon Geriadur istorel ar brezhoneg, 1959-1979, 36 vol. [2e éd., 1979- ].
* Pierre-Yves Lambert Les littératures celtiques, 1981.
* Anatole Le Braz Le théâtre celtique, 1905.

## Enllaços externs

* (francès) El Catholicon de Jehan Lagadeuc on line
* (francès) Curs de bretó mitjà de Goulven Pennaod
* (anglès) A Guide to Welsh, Cornish, and Breton Verse Welsh Cynghanedd
* (bretó) Louis Eunius Arxivat 2013-04-23 a Wayback Machine. a viquidites en bretó.
# Culture and Society

Culture and Society (anglès: "Cultura i societat") és un llibre publicat el 1958 per l'autor gal·lès d'esquerres Raymond Williams, que retrata el desenvolupament de la idea de cultura a Occident des del segle xviii fins al xx, centrant-se en el cas del Regne Unit. Quan es va publicar, el llibre va revolucionar les categories habituals de "cultura" i les seves implicacions socials i històriques. La idea central és que, durant el període de 1780 a 1850, la noció de cultura es va anar moldejant en resposta a la Revolució Industrial i els canvis socials i polítics de l'època, alhora que la democràcia va anar influint en el seu desenvolupament. En aquesta obra es va copsant els sentits donats a la noció de cultura a través de l'obra d'autors i assatgistes britànics com Edmund Burke, WIlliam Cobbett, William Blake, William Wordsworth, F. R. Leavis, George Orwell o Christopher Caudwell. Abans dels autors de la Il·lustració, "cultura" tenia un sentit més limitat i es referia principalment als fruits de la tasca erudita o de les belles arts, com la literatura, mentre que a partir de finals del segle xviii es va eixamplant per incloure-hi més sentits, àmbits i límits, que Williams analitza des d'una perspectiva marxista, així com la idea de democràcia com a metanarrativa principal substitutiu de la religió d'èpoques anteriors a Occident. El llibre encara es troba disponible en diverses llengües.

## Vegeu també

* The Uses of Literacy
* Estudis culturals
* Nou Informalisme

## Referències

* ↑ http://www.amazon.com/Culture-Society-1780-1950-Raymond-Williams/dp/0231057016

## Bibliografia

* Raymond Williams, Keywords: A Vocabulary of Culture and Society (Croom Helm, 1976). Pensat com una mena d'apèndix a Culture and Society.
* Don Milligan, Raymond Williams: Hope and Defeat in the Struggle for Socialism (ebook) Studies in Anti-Capitalism, 2007.
* Francis Mulhern, Culture and Society, Then and Now, New Left Review 55, Jan–Feb 2009.
# Jerónimo y Avileses

Jerónimo y Avileses és una pedania pertanyent al municipi de Múrcia, a la Regió de Murcia (Espanya). Té una població de 1.126 habitants (Institut Nacional d'Estadística d'Espanya 2005) i una extensió de 39,437 km². Està a uns 33 km de Múrcia i a una altura mitjana de 115 metres sobre el nivell de la mar.
Limita: al nord i a l'est amb Sucina; al sud amb San Javier i Torre Pacheco; i al nord-est amb Gea y Truyols abans La Tercia.
Celebra les seves festes al juliol, la Verge del Carmen. Al nucli d'Avileses, una església dedicada es troba a la plaça principal del poble en un punt d'encreuament de tres carreteres (una a Balsicas, una a San Javier i una a Torre Pacheco). En una altra part del poble hi ha l'escola pública; també disposa de dispensari, local social de la gent gran i cementiri als afores del poble, tocant a la via fèrria construïda fa pocs anys.

## Història

Des del segle xiii se sap de l'existència a la zona de masies i més tard grups de masies. Alguna característica o el nom dels propietaris va donar nom als llocs (Balsicas, per haver-hi moltes basses petites, per exemple, o Avileses per la família castellana dels Avilés que va rebre els terrenys al segle xvii (també van rebre terrenys en altres llocs altres famílies, i abans famílies catalanes i aragoneses després de la conquesta catalana). El nucli de Lo Jerónimo deriva de la presència del convent de Los Jerónimos (la parla popular murciana es menja les "s" al final), a pocs kilòmetres del nucli urbà. Aquestes masies i petits grups vivien de l'agricultura i les pastures. Segurament ja al segle xviii es formà el nucli de Los Avileses, que podria situar-se en el lloc d'un encreuament de camins amb d'una masia principal continuadora de les viles romanes i anomenades rafales durant el període musulmà, que formaven una unitat econòmica completa amb lloc per la família, treballadors, ramats, collites i eines. Altres nuclis van sorgir també aprofitant alguna circumstància com una ermita, un pou d'aigua, una torre etc. Fou a partir de llavors que es van instal·lar al nucli alguns artesans (ferrers, botiguers, teixidors, fusters) per cobrir les necessitats de l'economia agrícola. Com que els cens d'aquests nuclis es comptava junt amb el de Múrcia, no es pot seguir l'evolució demogràfica del nucli.

## Referències

* Jeronimo y Avileses, un bonito pueblo
# Sàïd ibn Màkhlad

Sàïd ibn Màkhlad (? - 889) fou un visir abbàssida. Era d'origen cristià però es va convertir a l'islam essent encara jove. Alguns el suposen germà d'Al-Hàssan ibn Màkhlad ibn al-Jarrah, també musulmà convers, però no hi ha cap prova determinant i fins i tot sembla més probable que no tinguin res a veure l'un amb l'altre. Va estar al servei del regent Talha al-Muwàffaq entre 878 i 885, fent de facto les funcions de visir, però sense tenir-ne el títol. El 882 va rebre el làqab honorífic de Dhu-l-wizaratayn i el seu nom va aparèixer a les monedes encunyades a l'Iraq. Va caure en desgràcia a causa del seu germà Abdun, que va restar cristià i va intentar aconseguir privilegis per als cristians aprofitant la situació de poder del seu germà.

## Vegeu també

* Abu-l-Fadl Jàfar al-Iskafí.

## Bibliografia

* Sourdel, Dominique. Le Vizirat Abbaside de 749 à 936 (132 à 224 de l'Hégire) (en francès). Damasc: Institut Français de Damas, 1959-1960.
# Eutiqui Procle

Eutiqui Procle (llatí: Eutychius Proclus, grec antic: Εὐτυχίος Πρόκλος) va ser un gramàtic romà que va viure al segle ii.
Va néixer a Sicca, a l'Àfrica, i va ser mestre i instructor de l'emperador Marc Aureli. Possiblement és el mateix Procle que esmenta Trebel·li Pol·lió com el gramàtic més important del seu temps.
Va exercir com a cònsol probablement sota Marc Aureli.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/24?rgn=full+text;view=image;q1=EmporiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 14. ]
# Bolxoi Sukhodol

Bolxoi Sukhodol (en rus: Большой Суходол) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 131 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.