OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Felip de Solà i Cañizares

Felip de Solà i Cañizares (Barcelona, 28 de novembre de 1905 - Estrasburg, 30 d'abril de 1965) fou un advocat i polític, diputat a les Corts durant la Segona República.

## Biografia

Fou fill de Felip de Solà de Prats i de Marina Cañizares i Miró, una soprano d'origen català nascuda a La Habana el 1881, qui va fer la primera audició pública d'una cançó del compositor Enric Granados i Campiña, la cançó anomenada La boyra (1900), el dia 13 de febrer de 1902.
Llicenciat en dret, s'especialitzà en dret comparat. El 1930 era l'ànima de la Dreta Liberal Republicana a Catalunya i conspirà contra la monarquia. El 1931 fou escollit regidor de l'ajuntament de Barcelona per la Conjunció Republicano-Socialista, però el 1932 l'abandonà i ingressà en la Lliga Catalana, partit del que en fou cap de la secció política amb Bausili Vidal i Guardiola, i amb el que fou elegit diputat per Barcelona ciutat a les eleccions generals espanyoles de 1933.
No va renovar el seu escó a les eleccions generals espanyoles de 1936, i en esclatar la guerra civil espanyola s'exilià a França. Inicialment signà el manifest dels dirigents de la Lliga favorable a l'alçament militar de juliol de 1936, però l'abril de 1937 se'n desdí i defensà la legalitat republicana i el govern autònom català. El 1945 intentà reactivar la Lliga Catalana i el diari La Veu de Catalunya amb Modest Sabaté, participà en les activitats de l'oposició antifranquista i el 1956 fou nomenat secretari general de l'Acadèmia Internacional de Dret Comparat de la Haia.

## Obres

* El moviment revolucionari a Catalunya (1932)
* Les lluites socials a Catalunya (1812-1934) (1934)
* Iniciación al derecho comparado (1954)
* Tratado de derecho comercial comparado (1964)
Poesia
* Els dos amors. A Regina (presentat als Jocs Florals de Barcelona de 1924)
* Desil·lusió (presentat als Jocs Florals de Barcelona de 1924)

## Enllaços externs

* «Felip de Solà i Cañizares». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Biografia i obres

## Referències

* ↑ Registre Civil de Barcelona, any 1905, número de registre 11.924.
* ↑ «Fallecimiento de don Felipe de Solá Cañizares». La Vanguardia, 01-05-1965, pàg. 25.
* ↑ http://revistes.uab.cat/recmus/article/view/v20-21-perandones El compositor català Enric Granados. Anàlisi de tres cançons de concert: «La boyra» (1900), «Cansó d'amor» (1902) i «Elegia eterna» (1912)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1924, document 118
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques, any 1924, document 255
# Serra Plana (Llubriqueto)

La Serra Plana és una serra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça), coincident la major part dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i l'extrem meridional dins la seva zona perifèrica.
La seva cresta discorra de nord a sud, separant el Circ de Gémena de l'occidental Vall de Llubriqueto, del Barranc de les Remenegueres i la Coma d'Estapiella de l'oriental Ribera de Caldes. La Punta de Lequeutre (2.966,2m) marca el seu límit septentrional i el Bony de la Carma (2.448,5 m) el meridional.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Punta de Lequeutre. [Consulta: 01/10/2013]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Bony de la Carma. [Consulta: 05/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)

## Enllaços externs

* ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Serra Plana. [Consulta: 05/10/2013]
# President de Djibouti

El President de Djibouti és el cap d'estat de la República de Djibouti. Compta amb poders amplis representatius i executius, seguint el model francès, i s'elegeix cada sis anys, no havent-hi límit per a les reeleccions.

## Llista de presidents

Des del 27 de juny de 1977, en què el Territori Francès dels Àfars i dels Isses va accedir a la independència amb el nom de República de Djibouti, el país ha comptat només amb dos presidents:
* Hassan Gouled Aptidon (del 27 de juny de 1977 al 8 de maig de 1999)
* Ismail Omar Guelleh (del 8 de maig de 1999 a l'actualitat)
Ambdós pertanyen al RPP (Reagrupament Popular pel Progrés), omnipresent a la vida política del país al llarg de la seva curta història. Es dona la circumstància que el segon és nebot del primer, establint-se així una certa successió dinàstica.
# Jeune femme en buste

Dona jove en un retrat (Jeune femme en buste en francès) és una obra de Guérin (1812) exposada al Louvre. Es tracta del retrat d'una dona que duu una bufanda blanca.

## Referències

* 1 2 3 4 «Jeune femme en buste». Louvre.
* ↑ «Jeune femme en buste». Joconde.
* ↑ «Guerin,Pierre-Narcisse (1774-1833)». LessingImages.com. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Imatge
# Hans Haug

Hans Haug (Basilea, 27 de juliol de 1900 - Lausana, 15 de setembre de 1967) va ser un compositor i director suís, principalment d'òperes i música teatral. També va ser conegut com a compositor de la guitarra clàssica.
Haug va estudiar al Conservatori de Basilea amb Egon Petri i Ernst Lévy, així com a la Musikhochschule de Múnic, on va estudiar amb Ferruccio Busoni, Walter Courvoisier i Josef Pembaur. Després de compromisos a curt termini com a director d'orquestra a Grenchen i Solothurn, es va convertir en el segon 'Kapellmeister' a l'orquestra municipal i al teatre de Basilea (1928-1934). Va dirigir l'Orquestra de la Ràdio Suisse Romande(1935-1938) i la Radio Orchestra Beromünster (1938-1943). El 1947 va succeir a Alexandre Denéréaz al Conservatori de Lausana. En els anys següents a la Segona Guerra Mundial, va reprendre una carrera internacional de direcció i també el seu interès compositiu en l'òpera.
El catàleg d'obres de Haug és immens i inclou òperes, oratorios, obres simfòniques, concerts i música cinematogràfica, a més de quartets de corda, diverses obres de cambra, música vocal, composicions per a la guitarra o inclosa. Alguns crítics afirmen, que Haug ha estat, sobretot, compositor per a l'escenari.

## Referències

* Biography paraphrased from Beat A. Föllmi: "Haug, Hans", in: MGG2, biographical part, vol. 8, Kassel: Bärenreiter, 2002, cc. 866–868.
# René

«René» té aquests significats:
René és un nom francès d'home, corresponent al català Renat. El femení corresponent és Renée en francés i Renata en català.
Persones que es diuen René:
* René Clair
* René Descartes
* René Fonck
* René Girard
* René Goscinny
* René Lacoste
* René Laennec
* René Magritte
* René Pérez Joglar
# Felix Moscheles

Felix Stone Moscheles (8 de febrer de 1833 - 22 de desembre de 1917) va ser un pintor anglès, activista per la pau i defensor de la llengua auxiliar internacional esperanto.
Nascut a Londres, Felix Moscheles era fill del conegut pianista i professor de música Ignaz Moscheles i marit de la pintora Margaret Moscheles. El seu padrí, en honor del qual va dur el nom Felix, era el músic Felix Mendelssohn. Les seves pintures van ser exposades a grans ciutats, com París, Anvers o Londres.
El 1903 Felix Moscheles va esdevenir el primer president del club londinenc d'Esperanto. Com molts dels esperantistes de l'època, era pacifista i internacionalista. També va exercir com a president de l'Associació Internacional d'Arbitratge i Pau. Juntament amb altres figures destacades del pacifisme internacional, com Charles Albert Gobat, William Randal Cremer o Fredrik Bajer, va participar activament en els primers intents de desenvolupar protocols internacionals de solució de controvèrsies a La Haia.

## Referències

* ↑ Moscheles, Felix. Fragments of an Autobiography (en anglès). New York and London: Harper & Bro, 1899.
* ↑ Cooper, Sandi E. Patriotic pacifism: waging war on war in Europe, 1815-1914 (en anglès). Oxford University Press, 1991.
# Sigisari

Sigisari fou bisbe de Barcelona a principis del segle v. Juan Bautista Pérez en el seu catàleg de bisbes fa constar un Berenguer com a bisbe al lloc de Lampi com a successor episcopal de Sant Pacià, tanmateix ni Pujades ni Diago donen suport a aquesta idea i Flórez és de l'opinió que és una corrupció del nom Sigisari. És més Berenguer és un nom d'origen franc, que en l'època d'aquest bisbe resulta inversemblant. Flórez es basa en documents de Hèrmies Sozomen que esmenten al bisbe Sigisari arribà a Barcelona acompanyant a Ataülf i Gal·la Placídia. És probable que Sigisari abjurés de la fe arriana i fos nomenat llavors bisbe de Barcelona (hipòtesi no contrastada en època de Flórez). Olimpiodor Egipci diu que Sigeric (successor d'Ataülf) matà els fills d'Ataülf, arrabassant-los de les faldes del bisbe Sigisari (415).

## Bibliografia

* Flórez, Henrique. Espana Sagrada: theatro geographico-historico de la Iglesia de Espana. Origen, divisiones, y terminos de todas sus Provincias (en castellà). Tomo XXIX. Madrid: Imprenta de Don Antonio de Sancha, 1775, pàgs. 144-145 [Consulta: 23 maig 2015].
# President de Costa d'Ivori

Aquesta és la llista dels presidents de Costa d'Ivori des de la independència el 1960.
| # | Nom Nascut - Mort | Imatge | Inici - Fi del mandat | Inici - Fi del mandat | Partit |
| 1 | Félix Houphouët-Boigny 18 d'octubre de 1905 – 7 de desembre de 1993 | Félix Houphouët-Boigny | 7 d'agost de 1960 | 7 de desembre de 1993 | Parti Démocratique de Côte d'Ivoire - PDCI |
| 2 | Henri Konan Bédié 5 de maig de 1934 - 1 d'agost de 2023 | Félix Houphouët-Boigny | 7 de desembre de 1993 | 24 de desembre de 1999 | Parti Démocratique de Côte d'Ivoire - PDCI |
| 3 | Robert Guéï 16 de març de 1941 | | 24 de desembre de 1999 | 26 d'octubre de 2000 | ne havis |
| 4 | Laurent Gbagbo 16 de març de 1941 | Laurent Gbagbo | 6 d'octubre de 2000 | 11 d'abril de 2011 | Front populaire Ivoirien - FPI |
| 5 | Alassane Ouattara 1 de gener de 1942 | Alassane Ouattara | 11 d'abril de 2011 | actualitat | Rassemblement des Républicains - RDR |

## Vegeu també

* Primer Ministre de Costa d'Ivori
* Costa d'Ivori
# Hare Sürel

Hare Sürel (Göztepe, Kadıköy, İstanbul, 5 de març de 1983) és una actriu turca de teatre, sèries de TV i cinema. És graduada del Conservatori Estatal d'Istanbul, departament de teatre. Viue a Göztepe, Kadıköy des de nàixer.

## Filmografia

* Canımın İçi (2012)
* Pek Yakında ("Coming Soon", 2014)
* Fakat Müzeyyen Bu Derin Bir Tutku (2014)

## Referències

* ↑ http://www.radikal.com.tr/eglence/ve-huzurlarinizda-macbethin-cadisi-1089233/
* ↑ http://biyografi.info/kisi/hare-surel
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/hare-surel-kimdir--gundem-2081201/
* ↑ http://www.dailysabah.com/cinema/2014/08/06/new-turkish-films-to-be-released

## Enllaços externs

* Entrevista amb Hare Sürel (turc)
* Hare Sürel a IMDb
# Last Days of April

Last Days of April és una banda de música indie-pop d'Estocolm, Suècia.

## Membres

* Karl Larsson - veu, guitarra
* Lars Taberman - guitarra
* Andreas Fornell - bateria
* Daniel Svenfors - baix

## Discografia

* Last Days of April (Trust No One Records, 1997)
* Rainmaker (Bad Taste Records/Straight Up Records, 1998)
* Angel Youth (Bad Taste/Deep Elm Records, 2000)
* Ascend to the Stars (Bad Taste/Crank! Records, 2002)
* If You Lose It (Bad Taste, 2003)
* Live the End (Bad Taste, 2005)
* Might as Well Live (Bad Taste, 2007)
* Gooey (Bad Taste, 2010)
* 79 (Bad Taste, 2012)
* Sea Of Clouds (Tapete Records, 2015)

## Referències

* ↑ «Last Days Of April» (en anglès). Discogs. [Consulta: 10 febrer 2019].
* ↑ «Last Days Of April publican nuevo disco "Sea of Clouds"». Dirty Rock Magazine, 02-01-2017. [Consulta: 10 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Last Days Of April a Bandcamp
* Last Days Of April a AllMusic
# Resolució 1512 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1512 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 d'octubre de 2003. Després de reafirmar les resolucions 955 (1994), 1165 (1998), 1329 (2000), 1411 (2002) i 1431 (2002) i 1503 (2003) sobre Ruanda el Consell va augmentar el nombre de jutges temporals que actuen al mateix temps en el Tribunal Penal Internacional per a Ruanda (TPIR) de quatre a nou.
El Consell de Seguretat era convençut de la necessitat d'augmentar el poder dels jutges temporals al TPIR per tal que poguessin adjudicar-se en processos preliminars en altres casos, a més dels seus propis judicis. A més, també s'incrementaria el nombre de jutges temporals nomenats en un moment per assegurar la finalització de totes les activitats judicials en primera instància cap a la fi de 2008. Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, es van fer canvis rellevants a l'Estatut del TPIR.

## Referències

* ↑ «Security Council amends statute of Rwanda tribunal, increasing number of ad litem judges to nine». United Nations, 27-10-2003.
* ↑ McCormack, T.; McDonald, Avril Yearbook of International Humanitarian Law – 2003, Volume 6; Volume 2003. Cambridge University Press, 2006, p. 310. ISBN 978-90-6704-203-1.
* ↑ Bohlander, Michael. International criminal justice: a critical analysis of institutions and procedures. Cameron May, 2007, p. 193. ISBN 978-1-905017-44-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1501 a la 1600 (2003 - 2005)
* Genocidi de Ruanda

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Fernando Calero Villa

Fernando Calero Villa (Boecillo, Castella i Lleó, 14 de setembre de 1995) és un futbolista professional castellanolleonès que juga com a defensa central pel Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona.

## Carrera de club

Calero es va formar al planter del Màlaga CF. Va debutar com a sènior amb l'Atlético Malagueño el 9 de març de 2014, com a titular en una victòria per 2–1 a casa contra el Loja CD a tercera divisió.
Calero va marcar el seu primer gol com a sènior el 31 de gener de 2015, el primer en un empat 2–2 a fora contra la UD Maracena. El 23 de juny de l'any següent va fitxar pel Reial Valladolid, club on ja havia estat en edat juvenil, i fou inicialment assignat a l'equip B a segona divisió B.
El 8 d'agost de 2017, Calero fou definitivament promocionat al primer equip a segona divisió per l'entrenador Luis César Sampedro, i se li va assignar la samarreta amb el número 5. Va debutar com a professional el 6 de setembre, entrant com a substitut en el lloc d'Ángel en una victòria per 2–0 a fora contra la SD Huesca, en la Copa del Rei.
El 15 de novembre de 2017, Calero va renovar contracte fins al 2021. Va marcar el seu primer gol com a professional el següent 27 de maig, en una derrota per 2–3 a fora contra el Reial Saragossa, i va jugar regularment durant la temporada, en què l'equip va assolir l'ascens a La Liga.
Calero va debutar a primera divisió el 17 d'agost de 2018, jugant com a titular en una empat 0–0 contra el Girona FC, a fora.

### Espanyol

El 9 d'agost de 2019, Calero va signar contracte per cinc anys pel RCD Espanyol a canvi d'un traspàs de 8 milions d'euros. La clàusula de rescissió es va situar en 40 milions.

## Referències

* ↑ «Two great goals see Atlético Malagueño to victory against Loja CD (2–1)». Málaga CF, 09-03-2014. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «Atlético Malagueño comes home from Maracena with a draw». Málaga CF, 31-01-2015. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «Fernando Calero vuelve a casa» (en castellà). Real Valladolid, 23-06-2016. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «Calero se queda en el primer equipo» (en castellà). Real Valladolid, 08-08-2017. [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ «El Valladolid se sirve otra ronda a costa del Huesca» (en castellà). Marca, 06-09-2017. [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ «Calero 2021» (en castellà). Real Valladolid, 15-11-2017.
* ↑ «Un impresionante Borja asegura los 'playoffs' para el Zaragoza» (en castellà). Marca, 27-05-2018.
* ↑ «Ni VAR ni puntería» (en castellà). Marca, 17-08-2018.
* ↑ «Official: Espanyol complete Calero signing» (en anglès), 09-08-2019.

## Enllaços externs

* Fernando Calero Villa a BDFutbol
* Fernando Calero Villa a La Preferente (castellà)
* Fernando Calero Villa, Fitxa a Soccerway
# Soufflenheim

Soufflenheim (en alsacià Süfflum) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 4.400 habitants.
Forma part del cantó de Bischwiller, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes del Pays Rhénan.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.868 | 4.027 | 4.281 | 4.462 | 4.269 | 4.400 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1983-1995 | Jean-Pierre Meyer |
| 1995-2001 | Gérald Franck |
| 2001- | Camille Scheydecker |
# Simplon

«Simplon» té aquests significats:
* El municipi suís de Simplon (Valais)
* El coll del Simplon
* Un dels departaments del Primer Imperi Francès que es corresponia amb l'actual Valais.
# Jordi Comas i López

Jordi Comas i López (Barcelona, 8 de febrer de 1954) és un nedador olímpic català.

## Biografia

Es va fer soci del Club Natació Sabadell el 10 de desembre de 1964. Va anar a parar a aquest club perquè estiuejava amb els pares a Vallirana, on aquell estiu van fer una estada els nedadors sabadellencs. Comas nedava crol i relleus. Va ser campió d'Europa júnior nedant els 100 m lliures el 1969 a Viena. Va participar en els Jocs Olímpics de Múnic el 1972 i en els Jocs Olímpics de Mont-real el 1976.

## Referències

* 1 2 Costajussà i Oliver, Josep. 196-1991. 75 anys del Club Natació Sabadell, 1991, p. 343. ISBN 84-604-0756-X.
# Haredevil Hare

Haredevil Hare és un curtmetratge d'animació de la sèrie Looney Tunes estrenat el 1948, dirigit per Chuck Jones. Protagonitzat per Bugs Bunny, aquest és el primer dibuix animat on apareix Marvin el Marcià - encara que en aquest curt no té nom - al costat del seu gos marcià, "K-9". Totes les veus van ser fetes per Mel Blanc. La veu nasal de Marvin és similar al personatge que apareix en What's Cookin' Doc?.

## Sinopsi

Bugs és el primer conill enviat a l'espai. Quan arriba a la lluna, troba a un anònim marcià (després conegut com a Marvin El Marcià) que intenta volar la Terra amb la seua nau. Afortunadament el conill derrota Marvin, però al final del curtmetratge no pot deixar la lluna, ja que va haver de volar-la parcialment.
| Precedit per: Bugs Bunny Rides Again | Curtmetratges de Bugs Bunny 1948 | Succeït per: Hot Cross Bunny |
# Lepo Sumera

Lepo Sumera (8 de maig de 1950 - 2 de juny de 2000) va ser un compositor i professor estonià. Considerat un dels compositors més reconeguts d'Estònia juntament amb Heino Eller, Eduard Tubin i Arvo Pärt, també va ser ministre de Cultura del seu país des del 1988 fins al 1992 durant els dies de la revolució cantant.
Va néixer a Tallinn i va estudiar amb Veljo Tormis a la seva adolescència, i des de 1968, amb Heino Eller a l'Acadèmia Estònia de Música i Teatre (aleshores Conservatori Estatal de Tallinn). Després de la mort de Heino Eller el 1970, va estudiar amb Heino Jürisalu, i es va graduar el 1973. Després va fer estudis de postgrau al Conservatori de Moscou (1979–1982) amb el compositor rus Roman Ledenev. La primera composició notable de Sumera va ser el 1972 amb In Memoriam, un homenatge orquestral a Eller.

## Referències

* ↑ Rickards (23 June 2000)
* ↑ Huang (12 June 2000)
* ↑ Great Composers: Lepo Sumera-Classical Nerd on YouTube
* ↑ Lepo Sumera: Estonian composer active in an age of musical and political freedom-The Guardian-Rickards, Guy-23 June 2000. Accessed 17 February 2009.
* ↑ «The Torchbearer Dies. Central Europe Review, Vol. 2, No 23, 12 June 2000. Accessed 17 February 2009-Huang, Mel». Arxivat de l'original el 21 d’abril 2012. [Consulta: 30 d’agost 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Lepo Sumera
# Fernando Castedo Álvarez

Fernando Castedo Álvarez (castellà: Fernando Castedo) (Madrid, 20 de gener de 1941), és un polític i jurista espanyol.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat Complutense de Madrid, va ingressar per oposició al Cos Superior d'Advocats de l'Estat, prestant els serveis d'Assessoria Jurídica als Ministeris d'Universitats i Recerca, Transports, Economia i Justícia.
Va assumir el càrrec de secretari general tècnic del Ministeri d'Informació i Turisme el 1974, i entre 1977 i 1979 el de subsecretari del Ministeri de Cultura.
El 1981 va ser nomenat director general de Radiotelevisió Espanyola i sota el seu mandat es va engegar l'Estatut de RTVE, vigent durant 25 anys. En aquest temps, a més, va haver d'afrontar des del lloc de responsabilitat que ocupava els esdeveniments de l'intent de cop d'estat del 23 de febrer de 1981.
Director del Banc Hipotecari el 1982, amb posterioritat va reprendre l'activitat política, ingressant al Centre Democràtic i Social que presidia Adolfo Suárez. Amb aquest partit va ser candidat a la Presidència de la Comunitat de Madrid i va ser-ne Diputat a l'Assemblea (1986-1989) i més tard al Congrés (1989-1990). L'abril de 1990 va presentar la seva renúncia a l'acta de diputat i a la militància en el partit per discrepàncies amb els corrents majoritaris, després de liderar un sector renovador. El 1992 va ingressar al PSOE, però es va apartar de l'activitat política.
És a més professor associat a la Facultat de Dret de la Universitat Complutense, tasca que compagina amb les seves funcions d'advocat de l'Estat al Tribunal Suprem.
És Soci d'Honor de l'Acadèmia de les Ciències i les Arts de Televisió.
# Serrat del Solà (la Torre de Cabdella)

El Serrat del Solà és un serrat del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà, que antigament era termenal entre l'antic municipi de la Torre de Cabdella i el de Mont-ros, actualment tots dos integrats en el mateix terme municipal.
És un serrat que enllaça el riu Flamisell, a la seva confluència amb el barranc de les Espones, a 996,9 m. alt., amb el Serrat de Cabo, al qual s'uneix aproximadament a 1.732,8 m. alt. Des de la mateixa llera del riu, a prop i al nord de Molinos (la Torre de Cabdella), puja sobtadament fins a 1.157,8 m. alt., a la zona on hi ha les restes de l'església romànica de Sant Salvador de Molinos. i continua enfilant-se cap al nord-est, passa pel Pui Redó, de 1.560,4 m. alt., per es Collades (1.559,4), fins a unir-se a la Serra de Cabo, que n'és la continuïtat.
Està encarada de sud-oest a nord-est, en el sentit que guanya alçada, i separa, a part dels dos antics municipis ja esmentats, la part mitjana i baixa dels barrancs que baixen cap a la Torre de Cabdella, al nord, de la part mitjana i baixa de la Coma, on hi ha els pobles de Mont-ros, Paüls de Flamisell i Pobellà.
# Josef Sloup-Štaplík

Josef Sloup-Štaplík (Plzeň, 19 de desembre de 1897 - Txecoslovàquia, 26 d'octubre de 1954) és un exfutbolista txec de la dècada de 1920.
Fou 16 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de SK Slavia Praga.

## Referències

* ↑ Josef Sloup-Štaplík - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ Josef Sloup-Štaplík a National-Football-Teams.com (anglès)