OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elisabeth Schwarzhaupt

Emma Sophie Elisabeth Schwarzhaupt (Frankfurt del Main,7 de gener 1901; † 29 d'octubre de 1986) va ser una política alemanya de la CDU (Unió Demòcrata Cristiana Alemanya). Entre 1961 i 1966 fou ministra de sanitat i, amb açò, la primera dona que es va fer càrrec d'un ministeri alemany.

## Educació i treball

Després de batxillerat Elisabeth Schwarzhaupt va estudiar dret a la Viktoriaschule, avui coneguda com a Bettinaschule, a Frankfurt del Main. L'any 1930 va aprovar el segon examen estatal, amb què culmina la carrera de Dret a Alemanya. Igualment a l'any 1930 va obtenir el doctorat en dret amb la tesi de Les clàusules sobre moneda estrangera en el dret obligacionista alemany. Fins a 1932 va treballar com a assessora per a la protecció jurídica de les dones a Frankfurt del Main. Després d'açò va treballar com a jutgessa d'instrucció a Dormund i Frankfurt del Main. En març de 1933 a causa del decret nacionalsocialista, pel qual cap dona podia treballar al ministeri de justícia, va ser acomiadada.
Després va treballar breument a l'Associació de Pensionistes alemanys a Berlín i finalment des de l'any 1935 com a jurista per al bufet de l'església evangelista de Berlín. L'any 1947 va tornar a Frankurt del Main i va treballar fins al 1953 en l'oficina d'assumptes externs de l'església evangelista, per acabar, va treballar com a membre del alt consell de l'església i gerent del treball de les dones evangelistes.
Elisabeth Schwarzhaupt, es va convertir el 10 de desembre de 1965 en la primera dona en obtenir la Gran Creu al Mèrit de la República Federal Alemanya, un important reconeixement. Des de 1970 fins 1972 va ser la presidenta del consell de dones alemanyes. Enterrada al cementeri principal de Frankfurt, té una tomba a una zona honorífica del cementeri anomenada Gewann II.

## Política

Elisabeth Schwarzhaupt es va polititzar amb les lectures de “Mein Kampf” d'Adolf Hitler i “Mite del segle XX” d'Alfred Rosenberg. Commocionada per la imatge de la dona que propagava el nacionalsocialisme, va començar a advertir el públic sobre els perills del nazisme, publicant entre d'altres “La posició de la dona en el nacionalsocialisme” de l'any 1932.
Durant la república de Weimar, Elisabeth Schwarzhaupt va donar suport al DVP (Partit Popular Alemany), del qual son pare era membre. Des de 1953, Elisabeth formà part del CDU (Unió Demòcrata Cristiana Alemanya).
Entre 1953 i 1969 va ser membre del Parlament Alemany. Allí, des de 1957 fins a 1961 va ser vicepresidenta en funcions de la fracció del parlament CDU/CSU (Unió Social Cristiana de Baviera). L'any 1957 va ser elegida directament diputada del districte electoral de Wiesbaden.
# Susmita Mohanty

Susmita Mohanty (Cuttack, 1971) és una enginyera, dissenyadora de naus espacials, empresària espacial i defensora de l'acció contra el canvi climàtic índia. És coneguda per la seva recerca sobre temes relacionats amb l'espai. Va cofundar Earth2Orbit, la primera missió privada a l'espai de l'Índia, l'any 2009. És l'única emprenedora espacial al món que ha creat empreses en tres continents: a Àsia, a Europa i a l'Amèrica del Nord. És una de les poques persones que ha visitat tant l'Àrtic com l'Antàrtida.

## Trajectòria

Mohanty va néixer a Cuttack i es va criar a Ahmadabad. El seu pare, Nilamani Mohanty, havia estat científic de l'Agència Índia de Recerca Espacial (ISRO) i va influir molt en la seva decisió d'aventurar-se en la recerca espacial. Va completar una llicenciatura en enginyeria elèctrica a la Universitat de Gujarat i un màster en disseny industrial a l'Institut Nacional de Disseny d'Ahmadabad. També va obtenir un màster sobre l'espai a la Universitat Internacional de l'Espai a Estrasburg.
Va cofundar Moonfront, una firma de consultoria aeroespacial amb seu en San Francisco l'any 2001, en el qual va ser la seva incursió a l'emprenedoria espacial. També va cofundar Liquifer System Group (LSG), una empresa d'arquitectura i disseny aeroespacial a Viena, Àustria, l'any 2004. Va treballar com a membre destacada de l'Institut Americà d'Arquitectura Aeroespacial i Astronàutica durant més de deu anys mentre residia a Califòrnia. L'any 2005, va rebre el Premi a l'Assoliment Internacional per promoure la cooperació internacional.

## Reconeixements

La revista Financial Times va incloure Mohanty en la llista de 25 Indis a seguir l'any 2012 i també va aparèixer en la portada de la revista Fortune l'any 2017. Va ser nominada per al Consell del Futur Global del Fòrum Econòmic Mundial per a Tecnologies Espacials per un període de tres anys consecutius, de 2016 a 2019.
L'any 2019, Mohanty va ser inclosa en la llista de la BBC de 100 dones inspiradores i influents de tot el món.

## Referències

* ↑ «Dr. Susmita Mohanty – Creative Disturbance» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-01-03. [Consulta: 30 novembre 2019].
* 1 2 «The MOONWALKER | Dr. Susmita MOHANTY». www.themoonwalker.in. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «Susmita Mohanty». World Economic Forum. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «Dr. Susmita Mohanty – TOSB» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-01-26. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ Bureau. «We Need To Think About Planetary ROI: Dr Susmita Mohanty» (en anglès). BW Businessworld. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ Panda. «Meet Susmita Mohanty, space designer who features in BBC's annual 100 most influential women» (en anglès). www.indiatvnews.com, 16-10-2019. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ Ghosh. «India's Space Woman Started Her Journey Long Before the Industry Took Shape» (en anglès). Entrepreneur, 20-09-2017. [Consulta: 30 novembre 2019].
* 1 2 «Susmita Mohanty - Keynote Speaker» (en anglès britànic). London Speaker Bureau. [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «BBC 100 Women 2019: Who is on the list?» (en anglès). , 16-10-2019 [Consulta: 30 novembre 2019].
# Paco de Lucía

Francisco Sánchez Gómez, més conegut amb el nom artístic de Paco de Lucía, (Algesires 21 de desembre de 1947 - Playa del Carmen, 25 de febrer de 2014) fou un guitarrista andalús especialitzat en la música flamenca i la fusió d'aquesta amb el jazz.

## Biografia

Va néixer el 21 de desembre de 1947 a Algesires, província de Cadis. La seva mare, "Doña Lucía", va influir molt en la vocació del seu fill, fins al punt d'adoptar el nom artístic amb el qual el coneixien al seu barri d'Algesires, "Paco, el de Lucía".
El 1973 es va donar a conèixer amb el disc Fuente y caudal. Paco de Lucía es feu acompanyar en aquells moments per percussionistes, la qual cosa donava un aire renovador a la música flamenca i l'allunyava del flamenc més clàssic. El 1976, amb el seu disc Almoraima, es va donar a conèixer internacionalment, homenatjant els clàssics, i passant a ser considerat un dels millors autors de flamenc, al costat de Camarón de la Isla, i considerat com un dels millors guitarristes de tots els temps.
El 14 de juliol de 2004 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries de les Arts.
Va morir a Mèxic el 25 de febrer de 2014 d'un infart de miocardi.

## Discografia parcial

* Dos guitarras flamencas (1965) amb Ricardo Modrego
* Dos guitarras flamencas en stereo (1965) amb Ricardo Modrego
* Doce canciones de García Lorca para guitarra (1965) amb Ricardo Modrego
* Dos guitarras flamencas en América Latina (1967) amb Ramón de Algeciras
* La fabulosa guitarra de Paco de Lucía (1967)
* Hispanoamerica (1969)
* Fantasía flamenca (1969)
* Recital de guitarra (1971)
* El duende flamenco (1972)
* Hola raima (1936)
* Interpreta a Manuel de Falla (1978)
* Castro Marín (1981)
* Friday Night in San Francisco (1981) amb Al Di Meola i John McLaughlin
* Solo quiero caminar (1981)
* Passion, grace and fire (1983) amb Al Di Meola i John McLaughlin
* Live... one summer night (1984)
* Siroco (1987)
* Zyryab (1990)
* Concierto de Aranjuez de Joaquín Rodrigo (1991)
* Live in América (1993)
* The guitar trio (1996) amb Al Di Meola i John McLaughlin
* Luzia (1998)
* Cositas Buenas (2004)

## Referències

* ↑ «Mor als 66 anys el guitarrista Paco de Lucía». 3/24, 26-02-2014. [Consulta: 26 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Paco de Lucía (castellà)
# Max Schachtman

Max Schachtman (Varsòvia, 10 de setembre de 1904 - Floral Park, 4 de novembre de 1972) va ser un teòric marxista nord-americà.
Nascut en el si d'una família jueva polonesa, que emigrà a Nova York el 1905. Col·laborador de la premsa obrera nord-americana (The Young Worker, 1923; Labor Defender, 1925; The Militant, 1929-34; The New International, 1934; Labor Action). A principis dels anys 1930 s'integrà en el moviment trotskista nord-americà, i en el seu partit, el Socialist Workers Party (SWP). Molt crític amb l'estalinisme, tant de dins com de fora de Rússia, la seua postura quant a la natura capitalista de l'estat soviètic, el feu trencar amb la majoria del SWP, dirigida per James P. Cannon. Expulsat del partit i de la Quarta Internacional, participà en la fundació del Workers Party (WP). A la fi dels anys 1940, el WP donà lloc a la Independent Socialist League (ISL). Cap a la fi dels anys 1950, la ISL es fusionà amb el Socialist Party.

## Referències

* ↑ «Max Schachtman (1904 - 1972)». Arxiu Virtual dels Marxistes.

## Enllaços externs

* Max Schachtman (català) a Marxists Internet Archive (MIA) (amb llicència GFDL).
# Les Espujos

Les Espujos, els Espuis o els Puis, és una partida de camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, dins del territori de l'antic terme d'Aramunt, al Pallars Jussà.
Està situada al nord de les Eres d'Aramunt, a la dreta del barranc dels Clops, al sud-oest de Casa Montserrat, a llevant de les Malpodades i a ponent de les Comes.
Consta de quasi 18 hectàrees (17,7018) de conreus de secà, amb ametllers i zones de matollsi de bosquina.

## Etimologia

Es tracta de la variant pallaresa dels Puigs.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 19 juny 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Tudhalias el Jove

Tudhalias el Jove va ser pretesament un príncep hitita del que no se'n sap quasi res, i ni tan sols hi ha acord sobre si va existir.
Les Llistes reials, en realitat uns fragments que es conserven sobre rituals on s'explicaven les ofrenes i els ritus que se celebraven en honor dels reis i les reines mortes, donen l'ordre en què van governar diversos reis hitites. Després d'Huzziyas II, Tudhalias II amb la reina Nikalmati, seguit d'Arnuwandas I amb la reina Asmunikal, i més tard Hattusilis II, Tudhalias III i Subiluliuma I. També es conserven una sèrie de documents sobre donacions de terres, on apareix un Arnuwandas associat a un Tudhalias que portava el títol de tuhkanti, paraula que se suposa que vol dir "hereu designat". També es conserva una oració per demanar la curació d'una pesta, de Mursilis II on es parla d'un Tudhalias anomenat "el Jove", possiblement fill de Tudhalias III, a qui Subiluliuma va privar dels seus drets i fins i tot de la vida. No es coneix res més d'aquest personatge, ni si va arribar a regnar.
Pel que sembla, Subiluliuma va creure que ell era el més indicat per substituir el seu pare, ja que l'havia acompanyat a totes les batalles. El seu fill, Mursilis II, explica que Tudhalias el Jove va ser nomenat senyor del País de Hatti, i els homes principals d'Hattusa, els caps, els comandants militars, els nobles, tota la infanteria i la cavalleria li van jurar lleialtat. Però Subiluliuma es va aixecar contra Tudhalias, que va sortir d'Hattusa, i llavors els homes principals van prestar jurament a Subiluliuma. Els conspiradors van fer presoner Tudhalias i el van matar.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 15, 53. ISBN 8446022532.
# Elisabeth Schumann

Elisabeth Schumann, nascuda en Merseburg (Turingia) el 13 de juny de 1888 i morta a Nova York el 23 d'abril de 1952, va ser una soprano lírica alemanya molt apreciada per la puresa de la seva veu cristal·lina i expressiva. Va començar cantant com a soprano soubrette per evolucionar cap a altres rols lírics passant a papers de coloratura, i a vegades a rols dramàtics.

## Carrera

Filla de l'organista i professor de música Alfred Schumann i la soprano amateur Emma Schumann, els qui davant les seves excepcionals condicions naturals la van educar per portar endavant una carrera de cantant a les ciutats de Berlín i Dresden.
Va debutar en un escenari a Hamburg el 1909, després de demanar una audició en la qual va anar immediatament contractada. El seu primer paper va ser el pastor a Tannhäuser de Richard Wagner, la primera òpera que havia vist en la seva vida, als 7 anys. En aquest temps, casada amb l'arquitecte Walther Puritz va mantenir un romanç amb el director Otto Klemperer, que va acabar en escàndol i l'expulsió del director de l'Òpera d'Hamburg. Es va consagrar el 1911 com a Sophie en l'estrena hamburguesa de Der Rosenkavalier.
Després del seu sensacional debut al Metropolitan Opera el 1914-15, entre 1919 i 1937 va ser estrella absoluta a la Wiener Staatsoper, a més de Salzburg, París i Londres.
El 1938, mentre es trobava en una gira per França, es va produir l'Anschluss d'Àustria i Alemanya. La cantant mantenia una relació amb el doctor Hans Krüger d'origen jueu. Va ajudar a Krüger a escapar i junts van emigrar als Estats Units d'Amèrica, on es va unir a l'Institut de música Curtis de Filadèlfia com una de les seves més famoses mestres de cant. Es van casar però el matrimoni va acabar en amarg divorci sis anys més tard.
Després de la guerra va viatjar a Londres el 1945, amb gran èxit en el seu retorn a Europa.
Va estar estretament vinculada a Richard Strauss, en va ser una de les seves sopranos favorites, també amb Lotte Lehmann, Bruno Walter, Wilhelm Furtwängler, així com altres músics destacats de la primera meitat del segle xx.
Es va casar tres vegades, primer amb l'arquitecte Walther Puritz (1882-?) -pare del seu fill Gerd Puritz, autor de la seva biografia-, amb el director d'orquestra Karl Alwin (1891- 1945) i amb el dermatòleg Hans Krüger.
Va morir a Londres d'una hemorràgia cerebral després de diagnosticar-se-li càncer d'ossos.

## Reconeixements

Schumann va ser Membre Honorari de l'Òpera Estatal de Viena i va ser la primera dona reconeguda com a Membre Honorari de la Filharmònica de Viena.

## Biografia

* Elisabeth Schumann - Gerd Puritz, Londres ISBN 0-7293-0394-2

## Referències

* ↑ Heyworth, Peter - Otto Klemperer: Volume 1, 1885-1933: His Life and Times
* ↑ Naxos Digital Services

## Enllaços externs

* Pàgina web d'Elisabeth Schumann
# Susanna (cràter)

Susanna és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 13,3 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hebreu, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Susanna». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Max Rüeger

Max Rüeger (Wädenswil, 29 d'abril de 1934 - Zúric, 16 de maig de 2009) fou un escriptor i locutor de ràdio suís.

## Biografia

Després de graduar-se a l'escola secundària, Max Rüeger es va fer conegut a la dècada dels 60 com a locutor de ràdio. Per a la Schweizer Radio DRS va presentar programes com «Autoradio Schweiz», «Espresso» i «Guete Morge». També va ser autor de radioteatre i programes d'entreteniment (per exemple, Teleboy), obres de cabaret (com Cabaret Rotstift) i lletres de cançons (especialment per al Trio Eugster; noves versions dels llibrets de «Kleinen Niederdorfoper» de Werner Wollenberger). El 1969 va rebre la Rose d'Or de Montreux pel musical «Holiday in Switzerland» compost junt amb Hans Gmür. Va estar a la televisió alemanya de tant en tant al concurs televisiu Was bin ich com a membre dels Rateteams i va representar al seu col·lega suís Guido Baumann. De 1984 a 1999 Rüegerva formar part de la redacció de la revista Schweizer Illustrierte. Rüeger va rebre el Premi al Reconeixement Literari del Cantó de Zuric pel llibre Heb Sorg, escrit el 2004.

## Obres
### Llibres

* Auto-Radio Schweiz. Heiterer Führer für Strassenbenützer. Mit Illustrationen von Scapa. Benteli, Bern 1968
* Der Witz der Schweizer. Gesammelt und aufgezeichnet von Max Rüeger. Desch, München 1971; Herbig, München 1986
* Irlands Pferde. Bildband (Text mit Hanspeter Meier). Hallwag, Bern 1975
* Winterland Schweiz. Eine Winter-Fantasie (mit Ernst Fretz). AT, Aarau 1979
* Heb Sorg. Verse, Lieder, Chansons. Vorwort von Peter Zeindler. Altberg, Richterswil 2004, ISBN 3-9521782-3-3
* Das wär’s. Die letzten Verse. Vorwort von Heinz Lüthi. Altberg, Richterswil 2009, ISBN 978-3-9521782-6-3

### Gravacions de so

* 16x Max Rüeger. Samstag-Verse aus der Radioreihe «Spott + Musik». Musikalische Zwischenspiele von Emil Moser. LP, Pick 1973

## Referències

* ↑ Max Rüeger auf der Website des Altberg Verlags.
* ↑ Eine Radiolegende ist verstummt: Max Rüeger ist im Alter von 75 Jahren gestorben, NZZ online, 17. März 2009.
* ↑ «Radiolegende Max Rüeger mit 75 Jahren gestorben». Arxivat de l'original el 2009-05-19. [Consulta: 28 juliol 2019]., SDA/Bluewin, 17. Mai 2009.
* ↑ Max Rüeger: Leberkrebs! , Blick, 29. Dezember 2008.

## Bibliografia

* Andreas Kotte. Theaterlexikon der Schweiz (TLS) / Dictionnaire du théâtre en Suisse (DTS) / Dizionario Teatrale Svizzero / Lexicon da teater svizzer. 3. Zürich: Chronos, 2005, p. 1541. ISBN 978-3-0340-0715-3. OCLC 62309181. LCCN 2007423414.

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Max Rüeger» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Einträge zu Max Rüeger al web de Schweizer Hitparade
# Notropis petersoni

Notropis petersoni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 «Notropis petersoni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tsui Hark

Tsui Hark (en xinès: 徐克; en pinyin: Xú Kè) (15 de febrer del 1950) és un productor, guionista i director de Hong Kong, nascut al Vietnam.

## Biografia

El 1966, a l'edat de sis anys, Tsui Man Kong (徐文光) es traslladà a Hong Kong per completar-hi la seva educació secundària, i posteriorment a Texas (Estats Units) a estudiar-hi cinematografia. A Nova York treballà com a editor d'un periòdic local i director de programes documentals per a televisió. Amb aquesta experiència tornà a Hong Kong per a treballar-hi com a productor i director televisiu, destacant-ne la sèrie del 1978 Gold Dagger Romance, basada en la novel·la de Ku Lung. A l'any següent debutà com a director cinematogràfic amb The Butterfly Murders. El seu primer èxit internacional fou Zu: Els guerrers de la Muntanya Màgica (新蜀山劍俠, 1983), que li proporcionarà el suport necessari per fundar juntament amb la seva dona Nanshun Shi la seva pròpia companyia productora: Film Workshop, per finançar les seves pròpies pel·lícules i projectes d'altres directors com John Woo (A Better Tomorrow) o Tony Ching (Una història xinesa de fantasmes) que tindran un gran èxit en taquella. Sempre atret pel gènere fantàstic, el 1986 creà el seu propi estudi d'efectes visuals: Cinefex Workshop. El 1991 obtingué el Hong Kong Film Award al millor director per Vet aquí una vegada a la Xina, que generarà diverses seqüeles i una sèrie de televisió fins al 1996; el 2000 fou guardonada al Festival de Venècia El temps no espera i el 2006 l'Associació de Crítics de Cinema de Hong Kong premià Set espases com a pel·lícula de mèrit. Tsui també provà fortuna a Hollywood dirigint dos vehicles per a Jean-Claude Van Damme el 1997 i 1998.
# Eleccions presidencials de Corea del Sud de 2002

El 19 de desembre de 2002 es van celebrar eleccions presidencials a Corea del Sud per a triar el proper president del país. El resultat va ser la victòria de Roh Moo-hyun, del governant Partit Democràtic del Mil·lenni, que va derrotar a Lee Hoi-chang, del Gran Partit Nacional, per una mica més de mig milió de vots.

## Referències

* ↑ «IFES Election Guide | Elections: South Korea Presidential Dec 19 2002» (en anglès). www.electionguide.org. [Consulta: 25 abril 2017].
# Subarnarekha

El Subarnarekha és un riu de Jharkhand i Bengala Occidental, a l'Índia.
Neix a uns 15 km al sud-oest de Ranchi a Jharkhand i corre cap al nord-est formant les cascades Hundrughagh; després agafa direcció cap a l'est i sud-est i entra al districte de West Midnapore fins a arribar a Balasore, agafant direcció sud i després de passar pel districte d'East Midnapore desaigua a la badia de Bengala. El seu curs és de 767 km.
Els afluents principals són el Kanchi i Karkari, els dos a Jharkhand i que el troben per l'oest.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Panares

Panares (en grec antic Πανάρης) fou un cap cretenc del segle i aC, dirigent de la resistència nacional contra l'ocupació romana, juntament amb Lastenes.
Derrotades les forces de la resistència cretenca a la rodalia de Cidònia, Panares, refugiat darrere les muralles de la ciutat, es va haver de rendir a Quint Cecili Metel Crètic, però va posar la condició que la seva vida seria respectada, segons diuen Diodor de Sicília i Appià.

## Referències

* ↑ Panares a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 110
# Massabatene

Massabatene; Μεσσαβατική) fou un districte de Pèrsia, al centre de Susiana, entre les muntanyes Cambalidus (una branca del sud de les muntanyes dels Zagros) fins al país dels cosseis. Estrabó esmenta la ciutat de Massabatice com una eparquia de Elimais. Ptolemeu esmenta els seus habitants com messabates (messabatae) als habitants de Paretacene (Paraetacene) un districte de Persis a la vora de Mèdia.
# Leander (cràter)

Leander és un cràter de l'asteroide del tipus Amor (433) Eros, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 25.6 ° de latitud nord i 210.3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.4 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2003 i fa referència a Leandre, amant d'Hero, protagonista del mite d'Hero i Leandre, també adoptat per Dante al XXVIII Cant del Purgatori.

## Referències

* ↑ "Leander (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Encyclopaedia Britannica Inc. The New Encyclopaedia Britannica, 1974, 1993.
# Oakdale

«Oakdale» té aquests significats:
* Oakdale (Califòrnia)
* Oakdale (Illinois)
* Oakdale (Louisiana)
* Oakdale (Minnesota)
* Oakdale (Nebraska)
* Oakdale (Nova York)
* Oakdale (Pennsilvània)
* Oakdale (Tennessee)
* Oakdale (Wisconsin)
* East Oakdale, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
* Woodlawn-Oakdale, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Kentucky.