OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell Nacional de la Democràcia Catalana

El Consell Nacional de la Democràcia Catalana fou una agrupació de partits polítics catalans, fundada a Barcelona el desembre del 1945 sota la presidència de Josep Pous i Pagès, antic membre del Consell Nacional de Catalunya que acabava de tornar de l'exili. Per aquesta raó també fou conegut com a Comitè Pous i Pagès.
Immediatament s'hi van adherir Esquerra Republicana de Catalunya, Acció Catalana Republicana, Unió Democràtica de Catalunya, Unió Catalanista, Estat Català, Front Nacional de Catalunya, Unió de Rabassaires, Moviment Socialista de Catalunya, Front de la Llibertat, Partit Republicà d'Esquerra, Front Universitari de Catalunya i alguns grups de la CNT i de la Unió General de Treballadors. Reconeixia l'autoritat de la presidència de la Generalitat de Catalunya a l'exili en la persona de Josep Irla i Bosch, però en reclamava llibertat d'acció a l'interior de Catalunya.
Va actuar com a element coordinador d'unitat d'acció dels diferents partits catalans, malgrat l'oposició aferrissada tant de Josep Tarradellas i Joan, que el pretenia subordinar al govern català a l'exili, com del PSUC, fins que es va dissoldre a la mort de Josep Pous i Pagès el 1952.
L'abril del 1946 va lliurar una nota als representants de Gran Bretanya, França i Estats Units reclamant més pressió sobre el govern franquista i la constitució de governs autònoms a les nacionalitats perifèriques per tal d'establir un sistema confederal que garantís el fracàs de noves subversions. El gener del 1947 va crear un Comité Permanent per a entrendre's amb el govern català a l'exili, i el juliol es van entrevistar amb Indalecio Prieto (PSOE) per a arribar a una entesa amb el govern de la Segona República Espanyola a l'exili, però fou un fracàs.

## Bibliografia

* Daniel Díaz i Esculies El Front Nacional de Catalunya (1939-1947) (1983) Edicions La Magrana
* «Consell Nacional de la Democràcia Catalana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# París-Tours 1997

La París-Tours 1997 fou la 91a edició de la clàssica París-Tours. Es disputà el 5 d'octubre de 1997 i el vencedor final fou l'ucraïnès Andrei Txmil de l'equip Lotto-Mobistar.
Va ser la novena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1997.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Andrei Txmil (UKR) | Lotto-Mobistar | 5h 23' 44" |
| 2 | Maximilian Sciandri (GBR) | La Française des Jeux | + 01" |
| 3 | Henk Vogels (AUS) | Gan | + 04" |
| 4 | Claudio Camin (ITA) | Brescialat-Verynet | m. t. |
| 5 | Ján Svorada (CZE) | Mapei-GB | m. t. |
| 6 | Mirko Rossato (ITA) | Scrigno-Gaerne | m. t. |
| 7 | Biagio Conte (ITA) | Scrigno-Gaerne | m. t. |
| 8 | Aart Vierhouten (NED) | Rabobank | m. t. |
| 9 | Léon van Bon (NED) | Rabobank | m. t. |
| 10 | Luca Gelfi (ITA) | Brescialat-Verynet | m. t. |

## Referències

* ↑ «Tchmil gana la París—Tous». Mundo Deportivo, 06-10-1996 [Consulta: 11 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Resultats a les-sports.info
# Oracle Linux

Oracle Linux, formalment conegut com a Oracle Enterprise Linux, és una distribució Linux basada a Red Hat, reempaquetada i distribuïda per Oracle, disponible la GNU (GPL) a partir dels finals del 2006. Oracle Linux pot ser descarregat gratuïtament des del servei de lliurament electrònica d'Oracle (Oracle's E-delivery service), i es pot redistribuir lliurement. El 2011, Oracle Linux ha aproximadament set mil (7.000) usuaris subscrits al suport Oracle Indestructible de Suport Linux (Oracle Unbreakable Linux Support Program en anglès).

## Compatibilitat del hadware

Oracle Linux està certificat en servidors d'IBM HP, Dell, i Cisco. El 2010, Force10 va anunciar que tindrà suport per Oracle VM i Oracle Linux. Oracle Linux està disponible a l'Amazon EC2 com Amazon Machine Image. Els servidors d'Oracle/Sun amb processadors x86-64 poden ser configurats per utilitzar Oracle Linux.

## Projecte de la versió SPARC

Al desembre del 2010, Larry Ellison va anunciar que les futures versions d'Oracle Linux podran utilitzar-se en les plataformes SPARC i UltraSPARC T-series.

## Història de llançaments (versions)

* Oracle Linux: 6, 6.16.2,6.3, 6.4, 6.8, 7, 7.3
* Oracle Enterprise Linux: 5, 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 5.5, 5.6, 5.7
* Oracle Unbreakable Linux: 4.5, 4.6, 4.7, 4.8, 4.9

## Referències

* ↑ «Oracle Linux 7.5 Available Now» (en anglès). Oracle Corporation. [Consulta: 3 juny 2018].
* ↑ «Oracle Linux FAQ (en anglès)». Oracle Corporation. [Consulta: 14 abril 2011].
* ↑ Fast, Modern, Reliable Linux at a Fraction of the Cost of Red Hat (en anglès)
* ↑ Oracle Buys Ksplice: Oracle Linux Enhanced with Zero Downtime Software Updates (en anglès)
* ↑ IBM System x and BladeCenter solutions - Oracle Linux (en inglés)
* ↑ Open Source and Linux from HP Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Oracle Solutions Arxivat 2013-01-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ DC Partner - Oracle (anglès)
* ↑ «Ellison: Oracle Enterprise Linux Coming to Sparc». Arxivat de l'original el 2012-09-01. [Consulta: 11 desembre 2016].
* ↑ Index of /el6/docs(en anglès)
* ↑ Index of /el5/docs (anglès)
* ↑ Index of /el4/docs (anglès)
# Semousies

Semousies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 237 habitants. Administrativament formà part de l'Avesnois, geològicament de la regió de les Ardenes, històricament de l'Hainaut i els seus paisatges formen part de la Thiérache.
Es troba a 95 km de Lilla, Brussel·les o Reims (Marne), a 45 km de Valenciennes, Mons (B) o Charleroi (B) i a 6 km d'Avesnes-sur-Helpe. Limita amb els municipis de Dourlers, Bas-Lieu i Beugnies.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | - | - | - | - | - | 209 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 176 | 187 | 181 | 174 | 163 | 172 | 173 | 175 | 163 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 178 | 197 | 229 | 210 | 242 | 224 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Honoré | PS |
# Fideris

Fideris és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte de Prättigau/Davos.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Zamfara

«Zamfara» té aquests significats:
* Zamfarawa, poble de Zamfara (el nom és un plural equivalent a zamfares)
* Estat de Zamfara, estat federat de Nigèria
* Emirat de Zamfara, emirat històric i tradicional de Nigèria
* Regne de Zamfara, regne històric de Nigèria
* Birnin Zamfara, capital per un temps del regne de Zamfara i de l'emirat de Zamfara
# Águila

Águila és una localitat de l'Uruguai, ubicada al sud-est del departament de Cerro Largo. Té una població aproximada de 100 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 21 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
Viccionari
# Força de marea

La força de marea és un efecte secundari de la força de la gravetat, que és responsable de l'existència de les marees. És el resultat de la diferència de potencial gravitacional que existeix al llarg del diàmetre d'un cos. Quan un cos de grandària prou elevada és alterat per la força gravitatòria d'un cos més xicotet, la diferència en la magnitud de la força de gravetat entre l'extrem pròxim i el llunyà pot ser gran. Aquest fet altera la forma del cos gran sense canviar el seu volum. Suposant que, inicialment, la forma era una esfera, la força de marea tendirà a convertir-la en un el·lipsoide.

## Referències

* ↑ «Força de marea». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Masoliver Garcia, Jaime. «5.2.3 La força de marea». A: Fonaments de Fisica. Edicions Universitat Barcelona, 2010, p. 100-102. ISBN 9788447534401.
* ↑ El límit de Roche (pdf).

## Vegeu també

* Acceleració de marea
* Marea galàctica
# Francesc Llauger

Francesc Llauger, parent dels baixonistes canetencs Josep Llauger i Pau Llauger, fou un baixonista de la catedral de la Seu d’Urgell i de l'església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar.
Francesc Llauger fou admès a la catedral de la Seu d’Urgell en funció de baixonista el 17 de maig de 1756 amb un sou de 80 lliures anuals.
Vuit anys més tard, Llauger es trobava a la catedral de Girona i el 10 de març de 1764 fou admès a la parroquial de Canet de Mar, on aquell mateix any guanyà la plaça de contralt.
Llauger va ocupar la plaça de contralt i violí, amb l’obligació de suplir el baixonista quan aquest en fos impedit, fins al seu traspàs el 9 de juliol de 1788.

## Referències

* ↑ Bonastre i Bertran, Francesc; Gregori i Cifré, Josep Maria. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 2: Fons de l'església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2009.
# Francesc Llançol de Romaní y Exarch

Francesc Llançol de Romaní y Exarch (València, segle XVI - València, 12 de març de 1544) fou un noble, erudit i humanista valencià.

## Biografia

Fou fill de Manuel Llançol de Romaní, senyor de Gilet, i de Beatriu Exarch.
Fou elegit mestre de l'Orde de Montesa el 17 de juliol de 1537. Un cop elegit mestre de Montesa, es va ocupar de la defensa de la ciutat de Benicarló de les pretensions jurisdiccionals de la veïna Peníscola.

## Referències

* 1 2 3 4 Cerdà i Ballester, Josep «Francesc Llançol de Romaní y Exarch». Reial Acadèmia de la Història [Consulta: 9 juliol 2020].
# Francesc Llargués i Vila

Francesc Llargués i Vila (Cornellà de Llobregat, 1811 – 1875?) fou un pagès i polític català. Exercí de batlle de Cornellà de Llobregat en dues ocasions, la primera entre el 1834 i el 1837 i després en un segon mandat entre el 1865 i el 1868.
Llargués i Vila fou un camperol posseïdor de vinyes al terme municipal cornellanenc, a tocar de terrenys pertanyents a l'explotació agrícola de can Falguera de Terrassa. Contragué matrimoni amb Madrona Campmany i Casas, natural de Sant Feliu de Llobregat, amb la qual es traslladà el desembre del 1837 a l'antigament conegut com a carrer de l'Església, al davant del desaparegut molí. Segons el padró municipal d'habitants del 1854, que fou el primer en recollir les unitats familiars a Cornellà, tingué sis fills: Josep, Llorenç, Maria, Rosa, Cristòfor i Paula.
En el seu segon mandat, hagué de fer front a dues de les riuades més severes que patí la població durant tot el segle xix. La primera tingué lloc el 14 de gener del 1866, que en el carrer Major (després reanomenat com a carrer de Joaquim Rubió i Ors) causà destrosses i una crescuda del nivell de l'aigua d'entre nou i deu pams, és a dir, uns 2 metres d'alçada. Mesos més tard, hagué d'assumir la gestió dels socors per la coneguda com a riuada de Santa Irene, una revinguda històrica que el 18 d'octubre d'aquell mateix any obligà a tot el veïnat dels barris del pla de Cornellà a romandre durant prop de 30 hores al segon pis dels seus habitatges. Aquella inundació tingué com a conseqüència que un dels seus successors al càrrec de batlle, Bernard Vallhonrat i Poch, endegués la construcció del primer talús de contenció al marge riberenc del riu Llobregat al seu pas per la ciutat.
El padró del 1871 determina que, a 60 anys, Llargués i Vila era ja vidu; morí a finals del segle xix, sembla que el 1875. El seu fill Cristòfor Llargués i Campmany fou anys més tard regidor i també batlle del municipi.

## Referències

* 1 2 3 4 Tardà i Coma, 2021, p. 266-267.
* ↑ Pelfort Pujol, 1979, p. 129.
* ↑ Gelabert i Fiet, 1973, p. 291.
* ↑ Pelfort Pujol, 1979, p. 209.
* ↑ Pelfort Pujol, 1979, p. 231-232.
* 1 2 Pelfort Pujol, 1979, p. 179.
* ↑ Pelfort Pujol, 1979, p. 180.
* ↑ Pelfort Pujol, 1979, p. 259.

## Bibliografia

* Gelabert i Fiet, Eduard. Cornellà de Llobregat: Història, Arqueologia i Folklore. Barcelona: AGM, 1973.
* Pelfort Pujol, Onofre. Notes històriques de Cornellà del Llobregat. Esplugues de Llobregat: Imp. Delfos, 1979. ISBN 8430004238.
* Tardà i Coma, Joan. Gent de Cornellà de Llobregat. L'Avenç de Cornellà, 2021 (Llibres de l'Avenç de Cornellà, 23). ISBN 978-84-09-30320-5.
# Flagey (Alt Marne)

Flagey és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Flagey era de 86 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 9 eren unipersonals (9 dones vivint soles i 9 dones vivint soles), 18 parelles sense fills i 13 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 1 estava desocupat. 45 eren cases i 1 era un apartament. Dels 37 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Flagey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 32 eren actives i 8 eren inactives. De les 32 persones actives 30 estaven ocupades (19 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 restaurant.
L'any 2000 a Flagey hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Flagey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Flagey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Font Mil

La Font Mil és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situada a 1.240 m d'altitud, al nord-est de Bóixols, a la dreta del barranc de Fontmil, a ponent de Cal Tinyola i a prop del Camí de Cal Cerdà.

## Enllaços externs

* La Font Mil en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Font del Pericó

La Font del Pericó és una font de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La deu està emplaçada en una recolzada feta a la banda de llevant d'un turó. Inicialment estigué arran de riera, al mig, gairebé, del que és avui la carretera de Valldeix. Aquesta passa a frec dels graons que duen a la seva esplanada ombrejada per plàtans, on la font se'ns presenta amb una construcció d'obra ben feta que dona marc al lloc on hi hagué el galet i a sota, la pica. La tanca d'obra que posa límit al clos de la font fa de bon asseure-s'hi i de contemplar els seus voltants. Al seu darrere s'alça, gairebé aplomada, la muntanya amb mínim poblament arbori, amb alzina i pi pinyoner.

## Història

La font fou col·locada al lloc actual en fer-se el camí, després carretera, de Valldeix la primera meitat de la dècada de 1940.
Deu per a vianants i abeurador per a cavalleries que de Mataró es dirigien, per la serra de Can Bruguera, a la vall de Canyamars. Esdevingué lloc idoni per a fontades i de la seva gran concurrència en deriva la celebració d'aplecs i festes. Fou marc de celebració de la gran festa de l'Enterrament de la Sardina i de mítings polítics i sindicals. El lloc on avui roman fou cedit pel sr. Joaquim Biter de Palau al municipi per evitar la seva desaparició.
Es va haver de tancar per la contaminació de l'aigua produïda per la proximitat de l'abocador de Figuera Major. Fou restaurada el febrer de 1985 per l'Ajuntament de Mataró i la Companyia d'Aigües que hi feu una nova conducció.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font del Pericó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Flocourt

Flocourt és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 128 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Flocourt era de 128 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 8 estaven desocupats. 56 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 49 habitatges principals, 45 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 8 en tenien quatre i 36 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Flocourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 12 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 79 persones, 62 eren actives i 17 eren inactives. De les 62 persones actives 58 estaven ocupades (30 homes i 28 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 17 persones inactives 3 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Flocourt hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 676 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Flocourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Flocourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Floc (desambiguació)

«Floc» té aquests significats:
* floc de neu
* floc (nàutica)
* floc (alimentació)
* floc (de llana)
* floc (de cabells)
* floc (de fibres)
Viccionari
# Fold Your Hands Child, You Walk Like a Peasant

Fold Your Hands Child, You Walk Like a Peasant és el quart àlbum de la banda escocesa de twee pop Belle and Sebastian. Molts crítics el van definir com un cosí llunyà i distant de l'anterior àlbum de la banda, The Boy with the Arab Strap, tot i que alguns el veuen com la major representació de la inventiva musical del grup fins ara. La introducció d'una secció de cordes orgànica, conjuntament amb la introducció d'estils musicals cada vegada més variats, fan que aquest siga un dels passos més importants en el desenvolupament musical de Belle and Sebastian.

## Cançons

* "I Fought in a War"
* "The Model"
* "Beyond the Sunrise"
* "Waiting for the Moon to Rise"
* "Don't Leave the Light On, Baby"
* "The Wrong Girl"
* "The Chalet Lines"
* "Nice Day for a Sulk"
* "Woman's Realm"
* "Family Tree"
* "There's Too Much Love"
# Frare estriat

El frare estriat (Melitograis gilolensis) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae) i única espècie del gènere Melitograis Sundevall, 1872.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de les Moluques Septentrionals a Morotai, Halmahera i les illes Bacan.

## Referències

* ↑ «Frare estriat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Frare de les Tanimbar

El frare de les Tanimbar (Philemon plumigenis) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el medi forestal de les illes Tanimbar i Kai.

## Referències

* ↑ «Frare de les Tanimbar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Frare de Nova Caledònia

El frare de Nova Caledònia (Philemon diemenensis) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, camp obert i medi urbà a Nova Caledònia, Maré i Lifu, a les illes de la Lleialtat.

## Referències

* ↑ «Frare de Nova Caledònia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Fons Europeu d'Inversions

El Fons Europeu d'Inversions (FEI) és una institució de la Unió Europea (UE) que recolza la creació, el creixement i desenvolupament petites i mitjanes empreses (PIME). Té la seu principal a la ciutat de Luxemburg i oficines a Brussel·les (Bèlgica) i Madrid (Espanya).
El Fons pot actuar en els estats membres de la Unió Europea, així com en els països candidats per als quals ja es trobin en la fase de plena adhesió.

## Història

El FEI va ser creat l'any 1994 per tres accionistes: el Banc Europeu d'Inversions (BEI), la Comissió Europea i diversos òrgans financers europeus. El 2000 el seu estatut va ser revisat i el BEI va passar a ser l'accionista principal amb el 59,15% de les accions, retenint la Comissió Europea el 30% i les institucions privades el 10,85%.

## Vegeu també

* Institucions de la Unió Europea

## Enllaços externs

* (anglès) Portal del Fons Europeu d'Inversions
* (anglès) Informació del Fons Europeu d'Inversions al CVCE
# Fons Europeu de Cooperació Monetària

El Fons Europeu de Cooperació Monetària (EMCF) és una institució i un fons establert l'any 1973 per membres del Mecanisme de tipus de canvi (MTC) de la Unió Europea (UE) per estabilitzar els tipus de canvi. Va ser succeït per l'Institut Monetari Europeu que ara forma part del Banc Central Europeu.

## Referències

* ↑ «Regulation establishing the European Monetary Cooperation Fund (3 April 1973)» (en anglès). Arxivat de l'original el 7 de juny 2011. [Consulta: 2 octubre dw 2014].
* ↑ «European Monetary Cooperation Fund» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-02-13. [Consulta: 2 octubre 2014].