OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oebazos

Oebazos és el nom dels següents personatges:
* Oebazos (noble), noble persa
* Oebazos (militar), comandant militar persa
# Mare de Déu de la Trobada (riu)

* Per a l'ermita del mateix nom vegeu Mare de Déu de la Trobada
El riu de la Mare de Déu de la Trobada és un curs d'aigua del poble de Bellestar, a l'Alt Urgell. El riu travessa els camps de regadiu de Bellestar fins a arribar a l'ermita de la Mare de Déu de la Trobada, que dona nom al riu, poc abans d'arribar a l'ermita desemboca a ell el riu d'Aravell. Passada l'ermita acaba desembocan al riu Segre. El recorregut del riu és curt i el seu cabal no és molt important i no surt en cap moment del municipi de Montferrer i Castellbò.
El riu també és conegut com a riu de Bellestar, ja que transcorre per aquesta població, però aquest nom no és molt encertat, ja que ja existeix un riu amb el mateix nom a la població que desemboca al riu d'Aravell per després acabar desembocant al riu de la Mare de Déu de la Trobada.
# Nacho Criado

Nacho Criado (Mengíbar, Jaén, 1943 – Madrid, 9 d'abril de 2010) va ser un escultor i artista experimental espanyol. Va estudiar arquitectura a Madrid i posteriorment va estudiar Ciències Socials a Barcelona, tornant a la capital d'Espanya en 1969. La seva obra s'emmarca dins del minimalisme amb treballs sobre fusta i ferro, encara que en la dècada del 1970 va explorar l'art natura i l'art conceptual.

## Referències

* ↑ Muere Nacho Criado, uno de los pioneros del arte conceptual español
# The Old Oak

The Old Oak és una pel·lícula dramàtica del 2023 dirigida per Ken Loach i escrita per Paul Laverty. Es va estrenar al 76è Festival Internacional de Cinema de Canes on va competir per la Palma d'Or, i va ser estrenada comercialment al Regne Unit el 29 de setembre de 2023. S'ha subtitulat al català.

## Argument

El propietari del pub, TJ Ballantyne (Dave Turner), d'una comunitat minera anteriorment pròspera al comtat de Durham, lluita per conservar el seu pub i mantenir-lo atès que és l'únic espai públic que queda on el veïnat pot reunir-se. Tanmateix, la tensió social augmenta quan un grup de refugiats sirians s'estableix al poble, a la vegada que Ballantyne inicia una amistat amb una de les refugiades, Yara (Ebla Mari).

## Producció

La pel·lícula està ambientada i va ser rodada al nord-est d'Anglaterra. Loach, que va complir 87 anys abans de la seva estrena, va declarar a The Hollywood Reporter que «probablement» seria la seva última pel·lícula. La música de la pel·lícula va ser escrita per George Fenton.
El rodatge va començar el maig de 2022 i va tenir lloc durant sis setmanes. Les ubicacions utilitzades al comtat de Durham inclouen Murton, Horden i Easington. El pub de Murton que es va convertir en The Old Oak durant el rodatge era un pub en desús conegut anteriorment com The Victoria.

## Referències

* ↑ Potter, Jonathan. «Cannes 2023: New Ken Loach movie 'The Old Oak' announced to compete». Far Out Magazine, 13-04-2023. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ Goodfellow, Melanie. «'The Old Oak' Trailer: Ken Loach's Potential 'Last Film' Set For September Release in UK & Ireland Following Cannes World Premiere». Deadline Hollywood, 04-07-2023. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «The Old Oak». Goita què fan, ara!. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ M, Julie. «The Old Oak by Ken Loach: in competition at the Cannes Film Festival 2023». Sortiraparis.com, 19-04-2023. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ Ritman, Alex. «Ken Loach Says 'The Old Oak' Likely to be His Final Feature Film (Exclusive)». The Hollywood Reporter, 24-04-2023. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ Whittock, Jesse. «Ken Loach's 'The Old Oak' Begins Shooting In UK; Studiocanal, Sixteen Films And Why Not Productions Attached To Syrian Refugee Drama Set In North England». Deadline Hollywood, 16-05-2022. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ «George Fenton scoring Ken Loach's The Old Oak». Film Music Reporter, 24-04-2023. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ de Semlyen, Phil. «Ken Loach just started shooting a new film called 'The Old Oak'». Time Out, 16-05-2022. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ Sagar, Sharuna. «Ken Loach inspired by the North East for film The Old Oak». BBC Look North, 08-11-2022. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ Hodgson, Barbra. «Pictures on set with Ken Loach during filming of The Old Oak in County Durham». Chroniclelive, 19-05-2022. [Consulta: 24 abril 2023].
# Eleccions municipals de Benidorm de 1987

Les eleccions municipals de Benidorm de 1987 foren unes eleccions fetes dins de les eleccions municipals espanyoles de 1987 a la ciutat de Benidorm, a la Marina Baixa. Es van celebrar el 10 de juny de 1987, simultàniament amb les eleccions a les Corts Valencianes de 1987.
El triomf va seguir sent per al PSOE i Manuel Catalán Chana, qui guanyà les eleccions amb 10 regidors tot i una lleugera pèrdua de dos regidors respecte a les anteriors eleccions. El Partit Demòcrata Popular (PDP), amb el futur alcalde Vicent Pérez Devesa com a cap de llista, va aconseguir un èxit inaudit per a la formació, superant al seu competidor principal, Aliança Popular (AP), que quedà tercera amb molta distància. També entrà al consistori el Centre Democràtic i Social (CDS) mentres que el valencianisme d'UPV va perdre la seua representació.

## Candidatures

Tot seguit, s'especifiquen les candidatures presentades a les eleccions amb els seus caps de llista corresponents. Es desconeixen els caps de llista d'algunes candidatures degut a la manca de dades sobre la publicació oficial d'aquestes al BOA.
* Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE)
** Cap de llista: Manuel Catalán Chana
* Partit Demòcrata Popular-Centristes Valencianas (PDP-CV)
** Cap de llista: Vicent Pérez Devesa
* Federació de Partits d'Aliança Popular (AP)
** Cap de llista: Miguel Barceló Pérez
* Centre Democràtic i Social (CDS)
** Cap de llista:
* Partit Socialista Independent (PSI)
** Cap de llista:
* Coalició Esquerra Unida-Unitat del Poble Valencià (IU-UPV)
** Cap de llista:
* Els Verds (LV)
** Cap de llista:
* Partit dels Treballadors d'Espanya-Unitat Comunista (PTE-UC)
** Cap de llista:

## Resultats

| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| | Partit Socialista Obrer Espanyol | 6.528 | 43,09 | 10 | 2 |
| | Partit Demòcrata Popular-Centristes Valencians | 4.464 | 29,47 | 7 | Nou |
| | Federació de Partits d'Aliança Popular | 1.476 | 9,74 | 2 | 4 |
| | Centre Democràtic i Social | 786 | 5,19 | 1 | 1 |
| | Partit Socialista Independent | 768 | 5,07 | 1 | Nou |
| | Coalició Esquerra Unida-Unitat del Poble Valencià | 628 | 4,15 | 0 | 2 |
| | Els Verds | 341 | 2,25 | 0 | Nou |
| | Partit dels Treballadors d'Espanya-Unitat Comunista | 159 | 1,05 | 0 | Nou |
| Total | Total | 15.150 | 99,4 | 21 | 0 |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 15.246 | n/a | | |
| Vots nuls | Vots nuls | n/a | n/a | | |
| Participació | Participació | 15.416 | 68,1 | | |
| Cens | Cens | 22.652 | | | |
| Font: ||||||

## Referències

* Arxiu Històric Electoral de la Generalitat Valenciana
* 1 2 El 1983 dins de AP-PDP-UL-UV
* ↑ http://www.argos.gva.es/ahe/pls/argos_elec/DMEDB_Elecmunicipios.informeElecDetallado?aNMuniId=3031&aNNumElec=1&aVTipoElec=L&aVFechaElec=1987&aVLengua=v
# Oea

Oea fou una ciutat de Tripolitana, una de les tres que formaven el districte (les altres dues eren Leptis Magna i Sabrata).
Fou probablement una factoria fenícia. Una colònia romana s'hi va establir a la meitat del segle i aC.
Al segle iv va patir els atacs de la tribu líbia dels ausurians (ausuriani). Va quedar en ruïnes a la invasió àrab i sobre ella es va fundar una ciutat que es va dir com el districte Tripolis, és a dir Trípoli (Tráblis o Tarabulus). Es conserva un arc triomfal de marbre dedicat a M. Aurelius Antoninus i L. Aurelius Verus.

## Vegeu també

* Bisbat d'Oea

## Referències

* ↑ Jona Lendering, Livius.Org, v. Oea (Tripoli)
* ↑ Renato Bartoccini, Ombre di Roma in Tripolitania
# Tchahtéyón

Tchahtéyón (oficialment Châtillon, Tsateillòn en arpità estàndard) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 4.831 habitants. Limita amb els municipis d'Antey-Saint-André, Ayas, Champdepraz, La Magdeleine, Montjovet, Pontey, Saint-Denis, Saint-Vincent i Torgnon.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giuseppe Moro | Llista cívica |

## Personalitats il·lustres

* Georges Carrel, sacerdot i divulgador científic.
* Furio Colombo, escriptor, periodista i polític
# Sněžka

Sněžka o Śnieżka (en txec i en polonès, Schneekoppe en alemany) és una muntanya que fa frontera entre la República Txeca i Polònia, és el punt més prominent entre la serralada de Silèsia i les muntanyes Krkonoše. El seu cim fa 1.602 metres i és el punt més alt de la República Txeca i de tots els Sudets.

## Història

La primera ascensió que es té notícia va ser feta l'any 1446 per un mercader de la República de Venècia que cercava pedres precioses. A la muntanya els primers assentaments van ser miners explotant el coure, el ferro i l'arsènic. Georgius Agricola el 1546 va anomenar-la Riseberg ("muntanya gegant", 15 anys més tard va passar a ser coneguda en alemany com Riesenberg i després com Riesenkoppe i finalment Schneekoppe ("cap nevat")".
En txec Sněžka, significa "cobert per la neu" en polonès un nom antic és Góra Olbrzymia, que significa "muntanya gegant".
El primer edifici bastit al cim de la muntanya va ser la capella de Sant Llorenç (Laurentiuskapelle), fet cap als anys 1665-1681.
Hi va haver una estació meteorològica construïda cap a l'any 1900 i demolida a la dècada de 1980.

## La muntanya actualment

Un cantó de la muntanya és a Polònia i l'altra pertany a Txèquia. Hi ha turisme d'estiu.

## Notes

* ↑ El cim més alt de la serralada s'eleva a 1.602 metres al pic de 'Schneekoppe', pàg. 39 de Norman Davies, Roger Moorhouse: Microcosm: Portrait of a Central European City, Jonathan Cape, 2002, ISBN 0224062433, 9780224062435 585 pàgs. Arxivat 2011-07-09 a Wayback Machine.
* ↑ Geographische Namen in den Böhmischen Ländern Arxivat 2009-02-23 a Wayback Machine. – vegeu l'entrada Sněžka

## Enllaços externs

* Informació del telecadira del Sněžka – inclou estat actual i webcam (txec) (anglès) (alemany) (polonès)
* Webcam (alta resolució) del Sněžka (txec) (anglès) (alemany) (polonès)
# Nycticeius aenobarbus

Nycticeius aenobarbus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids, de la qual se'n coneix ben poc.
L'espècie està cataloga com a dades insuficients a la Llista Vermella de la UICN, ja que no hi ha informació de la seva població, hàbitat, ecologia, trets principal o conservació. Carter i Dolan (1978) han suggerit que l'únic espècimen conegut no prové de Sud-amèrica.
Sovint és classificat com a sinònim de Myotis albescens, encara que són clarament diferents tant com a espècie com a nivells generals.

## Referències

* 1 2 Velazco, P. & Aguirre, L.. Nycticeius aenobarbus. UICN 2012. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2012, consultada el 3 de juny de 2013. (anglès)
* 1 2 Simmons, Nancy B. «Order Chiroptera». A: Wilson, Don E.; Reeder, DeeAnn (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 462. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Mafia (videojoc del 2002)

Mafia: The City of Lost Heaven és un videojoc desenvolupat per Illusion Softworks en el 2002 per a PC, PlayStation 2 i Xbox. En ell, el jugador pren el rol de Thomas Angelo, un conductor de taxi que es veu gairebé obligat a formar part d'una organització criminal.
El joc se situa al voltant dels anys 30, durant l'època prohibicionista i el creixement de les màfies italoamericanes en EUA.

## Banda sonora

Les músiques del joc beuen de la gran tradició jazzística, amb peces de Django Reinhardt i el Hot Club de France (amb la cantant nord-catalana Josette Daydé), The Mills Brothers, Louis Armstrong, Louis Prima, Lonnie Johnson, Latcho Drom, Louis Jordan i els seus Tympany Five. El tema principal del joc, però, fou compost expressament per Vladimir Šimůnek. Als títols de crèdit finals s'hi interpreta una versió de la cançó Lake of Fire, amb la interpretació de the Lordz of Brooklyn. El darrer vers de la cançó està clarament inspirat en la música de la sèrie El Padrí.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Màfia: The City of Lost Heaven Arxivat 2006-02-20 a Wayback Machine. (anglès)
* Màfia Scene, la comunitat més gran de jugadors de Mafia Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès)
* Màfia Mods, pàgina de baixades per al joc Arxivat 2014-01-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Bar Mafieuso, comunitat d'aficionats francesos (francès)
# La Serra (Vila-rodona)

La Serra és un petit conjunt de masies abandonades que es troba dins del territori municipal de Vila-rodona. En un principi va ser una vil·la romana i posteriorment hi van construir masies als voltants. Encara avui s'hi mantenen voltes de mig punt.
La Serra formava part de la Comuna del Camp, tenia 4 focs el 1413, 5 el 1563, 7 cases amb 19 h i un terme de tres quarts i mig de tomb el 1708 i 60 habitants el 1787; al segle xviii depenia de Vila-rodona per a la formació de les lleves, el 1719 era del noviciat dels jesuïtes de Tarragona i el 1787 depenia civilment del Pla de Cabra i eclesiàsticament de Vila-rodona.
S'hi pot accedir pel sender GR 172.

## Béns catalogats

* Molí de la Serra

## Referències

* ↑ «La Serra (Vila-rodona)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vilardida i la Serra»
* ↑ POUM Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Vila-Rodona
# Wolfeïta

La wolfeïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la triplita. Rep el seu nom del Dr. Caleb Wroe Wolfe (1908-1980), cristal·lògraf americà i professor de geologia a la Universitat de Boston i mineralogista sistemàtic interessat en els fosfats de les pegmatites de granit. La wroewolfeïta també és anomenada nom en honor seu.
American crystallographer and Professor of Geology, Boston University, Boston, Massachusetts, USA who was also a systematic mineralogist interested in granite pegmatite phosphates.

## Característiques

La wolfeïta és un fosfat de fórmula química Fe2+ 2PO₄(OH). Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4,5 i 5. És isostructural amb diferents espècies: sarkinita, triplita, triploidita, wagnerita i zwieselita. Forma una sèrie de solució sòlida, de la qual és el seu anàleh¡g amb Fe$^{2+}$.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wolfeïta pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: ambligonita, montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en pegmatites granítiques de la mina Palermo No. 1, a la localitat de Groton, al comtat de Grafton, a Nou Hampshire (Estats Units), on sol trobar-se associada a la trifilita i al quars. Als territoris de parla catalana ha estat trobada únicament a la localitat de Cadaqués, al Cap de Creus (Alt Empordà, Girona).

## Referències

* ↑ «Wolfeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 juny 2017].
# Nils-Aslak Valkeapää

Nils-Aslak Valkeapää, també conegut com a Áillohaš en llengua sami septentrional (Enontekiö, 23 de març de 1943 - Espoo, 26 de novembre de 2001) va ser un músic, poeta, activista i artista multidisciplinari d'ètnia sami i nacionalitat finlandesa i noruega.
Va nàixer a una família de ramaders de rens tradicionals de rens a la (Lapònia Finlandesa), però no va voler seguir aquest ofici, perquè es veia incapaç de sacrificar animals. Va viure molt de temps a la reserva natural de Käsivarsi (Giehtaruohttasa) a Finlàndia, prop de la frontera amb Suècia, així com a Skibotn (Ivgubahta), Noruega.
Sempre va ser un activista amb la cultura i la llengua sami. Va escriure gran part de la seua obra en sami septentrional, i el 1991 va ser el primer escriptor en llengua sami que va rebre el Premi de Literatura del Consell Nòrdic.
El 1968 va gravar "Joikuja", en el qual modernitzava el cant sami tradicional, joik, introduint-hi música instrumental. En total va gravar més de deu àlbums en els quals combinava el joik amb música clàssica, moderna i pop. D'aquesta manera va aconseguir revifar el joik i difondre-lo arreu del món. El 1987 va compondre la banda sonora de la primera pel·lícula en sami, Ofelaš (dirigida per Nils Gaup i distribuïda arreu com a "Pathfinder"), en la qual feia el paper del cap de la tribu (Siida-isit).
Com a activista cultural va organitzar festivals i altres projectes culturals vinculats a la cultura sami, com el Festival sami de Pasqua de Kautokeino.En els seus concerts i exhibicions internacionals sovint convidava músics i artistes samis. El 1993 es va crear en honor seu el Premi Áillohaš de música.
Nils-Aslak Valkeapää va morir el 2001 a Espoo mentre tornava a casa després d'un llarg viatge al Japó.

## Discografia
### Àlbums

* Joikuja (1968)
* Juoigamat (1973)
* Vuoi Biret-Maaret, vuoi! (1974)
* De čábba niegut runiidit (1976)
* Duvva, Áilen Niga Elle ja Aillohas (1976)
* Sámi eatnan duoddariid (1978)
* Sápmi, vuoi Sápmi! (1982)
* Davas ja geassai (1982)
* Beaivi, áhčážan (1988)
* Eanan, eallima eadni (1990)
* Sámi luondu, gollerisku (1992)
* Goase dušše (1994)
* Dálveleaikkat/Wintergames (1994)

## Bibliografia

* 1970 – Terveisiä lapista
* 2020 – Ritnoaivi ja nieguid oaidni : Shirashimo gashira to yumemiru wakamono : The frost-haired and the dream-seer – poesia i teatre- edició trilingüe en sami del nord, japonès i anglès

### Poesia

* 1974 – Giđa ijat čuovgadat
* 1976 – Lávllo vizar biello-cižáš
* 1981 – Ádjaga silbasuonat
* 1985 – Ruoktu váimmus
* 1988 – Beaivi, Áhčážan
* 1994 – Nu guhkkin dat mii lahka – Så fjernt det nære
* 1996 – Jus gazzebiehtár bohkosivččii
* 1999 – Girddán, seivvodan
* 2001 – Eanni, eannážan

## Referències

* ↑ Gustavsen, John «Nils-Aslak Valkeapää». Norsk biografisk leksikon, 25-02-2009 [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ Gaski, Harald «Nils-Aslak Valkeapää - en ydmyk samisk stemme i verden». Lásságámmi, 2007 [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ «Discogs». Nils-Aslak Valkeapää. [Consulta: 7 desembre 2020].
# Tennis de taula als Jocs Mediterranis de 2018

La competició de tennis de taula dels Jocs del Mediterrani de 2018 de Tarragona es va celebrar entre el 26 i el 30 de juny a l'Pavelló Joana Ballart de Valls. La primera aparició d'aquest esport en els Jocs del Mediterrani va ser a Esmirna 1971 a Turquia.
La competició es va centrar en quatre categories, dues masculines (individual i equips) i dues femenines (individual i equips).

## Medaller per categoria

| Categoria | Or | Plata | Bronze |
| Homes ||||
| Individual | Darko Jorgic | Jesús Cantero | Ibrahim Gunduz |
| Equips | Eslovènia Bojan Tokic Darko Jorgic Deni Kozul | França Joe Alexandre Seyfried Alexandre François Robinot Leo Nicolas De Nodrest | Portugal Diogo Chen Diogo Carvalho André Silva |
| Dones ||||
| Individual | Dina Meshref | Xiaoxin Yang | Galia Dvorak |
| Equips | Espanya María Xiao Yao Galia Dvorak Xuan Zhang Xu | Turquia Gulpembe Ozkaya Sibel Altinkaya Ozge Yilmaz | França Audrey Aldjia Zarif Stephanie Nathalie Loeuillette Laura Chrystel Gasnier |

## Medaller per país

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Eslovènia | 2 | - | - | 2 |
| 2 | Espanya | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Egipte | 1 | - | - | 1 |
| 4 | França | - | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Turquia | - | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Mònaco | - | 1 | - | 1 |
| 7 | Portugal | - | - | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* ↑ «Tennis de taula - Jocs Mediterranis 2018». Arxivat de l'original el 2018-05-24. [Consulta: 23 maig 2018].
# Tour de Pennsilvània

El Tour de Pennsilvània va ser una cursa ciclista per etapes que es disputa a l'estat de Pennsilvània, als Estats Units d'Amèrica. La seva única edició formà part del calendari de l'UCI Amèrica Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2008 | David Veilleux | Christoff van Heerden | Stefano Barberi |

## Enllaços externs

* Palmarès a siteducyclisme.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Oakdale (Louisiana)

Oakdale és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 8.137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakdale tenia 8.137 habitants, 2.246 habitatges, i 1.525 famílies. La densitat de població era de 619,7 habitants/km².
Dels 2.246 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,6% hi vivien parelles casades, en un 23% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 38,6% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 179,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.826 $ i la renda mediana per família de 28.506 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.179 $ mentre que les dones 16.039 $. La renda per capita de la població era de 10.288 $. Entorn del 21,7% de les famílies i el 23,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La mar no és blava

La mar no és blava és una pel·lícula eròtica dirigida per Conrad Son. Va ser guardonada com la millor pel·lícula soft al Festival Internacional de Cinema Eròtic de Barcelona 2005, millor pel·lícula eròtica a Brussels European Awards 2006, millor director europeu per Conrad Son, millor actriu de repartiment per Evita de Luna i millor actriu per Salma de Nora.

## Argument

Narra la història d'uns amors passionals i de vegades impossibles, d'un home, Miquel, que es llença a la mar per oblidar i es deixa portar pel vent i els seus instints. Miquel és un poeta frustrat, un home gris que ha fracassat en la seva vida sentimental i que es desfoga amb els seus poemes. En un port coneix a Eva, una noia que veu en Miquel l'home sensible i apassionat que sempre havia buscat.

## Actors

Salma de Nora, Conrad Son, Minerva Pons, Leyla del Sol, Eva Morales, Raquel Cueto, Evita de Luna, Peter Rolf Schmidt, Pierre Jourdain, Conrad C. Caballé.

## Referències

* ↑ «La Generalitat subvenciona por primera vez el doblaje al catalán de una película erótica» (en castellà). La Vanguardia, 03-04-2006. [Consulta: 25 octubre 2016].
# Xélekhovo

Xélekhovo (en rus: Шелехово) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 27 habitants. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].