OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elisha Scott

Elisha Scott (24 d'agost de 1893 - 16 de maig de 1959) fou un futbolista nord-irlandès de la dècada de 1920.
Fou internacional amb la selecció d'Irlanda unificada. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Liverpool FC entre 1912 i 1934 i del Linfield FC.

## Palmarès

Jugador

### Liverpool

* English Champions: 2
** 1921-22, 1922-23

### Belfast Celtic

* Irish League
** 1918-19, 1935-36
* Irish Cup
** 1917-18
* Gold Cup
** 1935
* County Antrim Shield
** 1936
Entrenador

### Belfast Celtic

* Irish League
** 1936, 1937, 1938, 1939, 1940, 1941, 1942, 1944, 1947, 1948: 10
* Irish Cup
** 1937, 1938, 1941, 1943, 1944, 1947: 6
* Gold Cup
** 1935, 1939, 1940, 1941, 1944, 1945, 1946, 1947: 8
* County Antrim Shield
** 1936, 1937, 1939, 1943, 1945 5
* Belfast City Cup
** 1940, 1948, 1949 3

## Referències

* ↑ Northern Ireland Footballing Greats
* ↑ «Liverpool F.C. Biography». Arxivat de l'original el 25 de maig 2005. [Consulta: 21 setembre 2018].
* ↑ Elisha Scott a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Player profile at LFChistory.net
# Eliseus Williams

Eliseus Williams, conegut també pel pseudònim bàrdic d'Eifion Wyn -blanca enclusa-, (Porthmadog, 2 de maig del 1867 – 13 d'octubre del 1926) va ser un poeta gal·lès en llengua gal·lesa.
Malgrat haver rebut una educació bàsica, feu de mestre a la Porthmadog Board School i a Pentrefoelas. A partir de l'any 1889 va fer de predicador a diverses esglésies, encara que refusà d'ordenar-se ministre. Del 1896, i fins a la seva mort, treballà com a administratiu i comptable de a la North Wales Slate Company de la seva ciutat natal.

## Obres

* Ieuenctid y Dydd. Llyfr o farddoniaeth Caernarfon: Gwmni'r Wasg Genedlaethol Gymreig, 1894
* Y Bugail Porthmadog: W.O. Jones, [c. 1900]
* Telynegion Maes a Môr Caernarfon: Cwmni y Cyhoeddwyr Cymreig, 1906.
* Tlws y Plant Llanwrtyd Wells, 1906. Llibre d'himnes amb lletra de Wyn
* Caniadau'r Allt London: Foyle's Welsh Depot, 1927. Edició pòstuma
* O Drum i Draeth London: Foyle, 1929. Edició pòstuma

## Referències

* ↑ Celtic Culture: A-Celti. ABC-CLIO, 2006, p. 1775–. ISBN 978-1-85109-440-0.

## Enllaços externs

* Biografia (gal·lès)(anglès)
* Poema bilingüe Arxivat 2010-07-10 a Wayback Machine. (gal·lès)(anglès)
* Poesies (gal·lès)
# El club Vinland

El club Vinland (francès: Le Club Vinland) és una pel·lícula dramàtica canadenca de 2020, dirigida per Benoît Pilon. La pel·lícula és protagonitzada per Sébastien Ricard com a pare Jean, un sacerdot que ensenya a una escola catòlica romana privada a la regió quebequesa de Charlevoix a la dècada del 1940 i que apunta els seus estudiants en un projecte per localitzar proves arqueològiques de l'antic assentament nòrdic de Vinland. S'ha doblat al valencià per a À Punt.
El repartiment de la pel·lícula també inclou Rémy Girard, François Papineau, Fabien Cloutier, Arnaud Vachon, Xavier Huard, Émilie Bibeau, Guy Thauvette, Guy Sprung i Émile Schneider.
La pel·lícula estava prevista originalment per estrenar-se el 17 d'abril de 2020, però es va retardar per l'aturada de les sales de cinema a causa de la pandèmia de COVID-19. La pel·lícula es va exhibir al Festival Internacional de Cinema de Pequín l'agost de 2020.

## Referències

* ↑ Vachon, Jean-François. «Club Vinland: ode aux enseignants». Le Citoyen, 31-10-2020.
* ↑ Lussier, Marc-André. «Une bande-annonce pour Le club Vinland» (en francès). La Presse, 05-12-2019.
* ↑ «El club Vinland». À Punt, 08-01-2024. [Consulta: 10 gener 2024].
* ↑ Charles-Henri Ramond, "Le Club Vinland à l’affiche le 17 avril 2020". Films du Québec, December 6, 2019.
* ↑ Charles-Henri Ramond, "Le Club Vinland repoussé lui aussi". Films du Québec, March 19, 2020.
* ↑ Duchesne, André. «Le club Vinland en première nord-américaine en Abitibi» (en francès). La Presse, 15-09-2020.
# El gegant gran i bo

El gegant gran i bo (títol original: The BFG) és un telefilm d'animació britànic dirigit per Brian Cosgrove i difós per primera vegada a la televisió britànica el 25 de desembre de 1989. Es tracta d'una adaptació de la novel·la de Roald Dahl El gran amic gegant (el títol original anglès, The BFG, és per Big Friendly Giant). Ha estat doblat al català.

## Argument

Sophie, una jove òrfena, es desperta una nit i percep la silueta d'un gegant caminant pels carrers de la ciutat. El gegant la veu al seu torn, s'apodera d'ella i se l'emporta al país dels gegants. En principi aterrida, Sophie s'adona que ha estat capturada pel gegant gran i bo, l'únic gegant inofensiu, que es passeja pel món de nit per bufar els somnis dels qui dormen.

## Repartiment
### Veus originals

* David Jason: El gegant gran i bo
* Amanda Root: Sophie
* Angela Thorne: la Reina d'Anglaterra
* Ballard Berkeley: el Cap de l'exèrcit
* Michael Knowles: el Cap de les forces aèries
* Don Henderson: Bloodbottler / Fleshlumpeater / el sergent
* Flaquejada Sugden: Mary
* Frank Thornton: el Sr. Tibbs
* Myfanwy Talog: la Sra. Clonkers
* Jimmy Hibbert: veus addicionals

## Referències

* ↑ «Pàgina Dates de sortida de la pel·lícula sobre la IMDB.». Arxivat de l'original el 2013-07-01. [Consulta: 5 octubre 2016].
* ↑ «El gegant gran i bo». esadir.cat.
* ↑ «The BFG». IMDb.
# El príncep d'Egipte

El príncep d'Egipte és una pel·lícula estatunidenca d'animació de 1998 produïda per DreamWorks Animation. La pel·lícula és una adaptació del Llibre de l'Èxode i segueix la vida de Moisès des de que era un príncep d'Egipte fins al seu destí final dirigint la sortida dels esclaus hebreus d'Egipte.
Ha estat doblada al català.

## Repartiment

(veus originals)
* Val Kilmer com a Moisès
* Ralph Fiennes com a Ramsès II
* Michelle Pfeiffer com a Sèfora
* Sandra Bullock com a Miriam
* Jeff Goldblum com a Aaron
* Danny Glover com a Jetró
* Patrick Stewart com a Seti I
* Helen Mirren com a Tuya
* Steve Martin com a Hotep
* Martin Short com a Huy
* Ofra Haza com a Joquèbed
* Bobby Motown com a Amenherjepeshef

## Referències

* ↑ «El príncep d'Egipte | Filmoteca de Catalunya». [Consulta: 24 juny 2024].
# El príncep de les tenebres: L'autèntica història de Dràcula

El príncep de les tenebres: L'autèntica història de Dràcula (títol original: Dark prince: The true story of Dracula) és una pel·lícula estatunidenca de l'any 2000 feta per a la televisió, dirigida per Joe Chapelle i protagonitzada per Rudolf Martin, Jane March i Peter Weller. Està basada en la història real de Vlad Țepeș, també conegut com a Vlad Dràcula. Ha estat doblada al català.

## Argument

El príncep Vlad de Romania i el seu germà petit, el príncep Radu, són segrestats pel Sultà turc, Mohammed. Després d'un llarg temps retinguts (durant el qual el Sultà estableix una relació especial amb Radú), Vlad: alliberat i en llibertat coneix a la seva futura esposa Lidia. També realitza al mateix temps una promesa: venjar la mort del seu pare, que va ser assassinat i enterrat viu durant el seu segrest, alliberar al seu país de la dominació turca otomana i alliberar al seu germà. Per aconseguir-ho destrueix per començar el poder de l'alta noblesa al seu país, que té sotmès el país al seu capritx i a qui a m: culpa del que li va passar al seu pare; després combat als turcs otomans usant en tots dos casos mètodes despietats com l'empalament. No obstant això els seus mètodes fan embogir la seva esposa Lidia, que es suïcida, mentre que les circumstàncies i la influència causada pel Sultà sobre Radu portaran a Vlad també a haver de lluitar contra el seu propi germà per recuperar el seu regne. Addicionalment l'Església ortodoxa liderada pel pare Stefan, recelosa per l'aliança que Vlad ha fet amb el rei catòlic d'Hongria per aconseguir els seus propòsits, també es torna contra el.

## Repartiment

* Rudolf Martin: Príncep Vlad Dràcula.
* Jane March: la Princesa Lidia.
* Christopher Brand: Bruno.
* Peter Weller: Pare Stefan.
* Roger Daltrey: Rei Janos d'Hongria.
* Michael Sutton: Radu.
* Razvan Vasilescu: Aron.
* Radu Amzulescu: l'Inquisidor.
* Maia Morgenstern: la dona de la font.
* Claudiu Bleont: Sultà Mohamed
* Claudiu Trandafir: Príncep Karl.
* Donen Bordeianu: Príncep Vlad III amb 18 anys.
* Victor Ungureanu: Príncep Vlad III amb 8 anys.
* Donen Badarau: pare del Príncep Vlad Dràcula.
* Sebastian Lupea: Príncep Vlad Dràcula de jove.

## Referències

* ↑ «El príncep de les tenebres: L'autèntica història de Dràcula». esadir.cat.
* ↑ «Dark Prince: The True Story of Dracula» (en anglès). [Consulta: 15 abril 2018].
# Elo (Navarra)

* «Monreal» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Monreal (desambiguació)».
Elo (cooficialment en castellà Monreal) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Aoiz, dins la merindad de Sangüesa. Limita amb Untziti al nord, Oloriz i Ibargoiti al sud, Noain (Elortzibar) i Untzue a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 295 | 291 | 294 | 289 | 286 | 295 | 300 | 337 | 389 | 413 | 450 |
| Fonts: Elo i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Enric Cortès i Minguella

Enric Cortès i Minguella (Guimerà, Urgell, 1939) és un caputxí i biblista.
Estudià teologia a Friburg de Suïssa i es doctorà a Roma el 1972, amb la tesi Los discursos de adiós de Gn 49 a Jn 13-17. Pistas para la historia de un género literario en la antigua literatura judía (1976). És secretari de l'Associació Bíblica de Catalunya des de la seva fundació (1973) i cap del departament de Bíblia i professor de la Facultat de Teologia de Catalunya. És caputxí i actualment membre de la Fraternitat Caputxina de Sarrià.
Ha estudiat els manuscrits hebreus de Girona. Ha publicat altres estudis exegètics importants sobre la Bíblia, tant en català com en castellà, llengua a la qual també ha traduït obres de la literatura hebrea antiga. En la versió de la Bíblia de la Fundació Bíblica Catalana, hi traslladà els llibres d'Abdies i Malaquies. Igualment formà part del grup de traductors de la Bíblia interconfessional.
Després dels seus estudis a Friburg-Roma-Jerusalem s'ha especialitzat en literatura jueva antiga, literatura intertestamentària i judaisme medieval. És professor emèrit de la Facultat de Teologia de Catalunya on ha impartit classes de teologia bíblica. Allí dirigeix la col·lecció «Literatura Intertestamentària» i és membre i cofundador de l' Associació d'Estudiosos del Judaisme Català. A l'ISCREB (Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona) imparteix lliçons sobre llengua hebrea, judaisme postbíblic i introducció al Nou Testament. Ha publicat diversos articles a la Revista Catalana de Teologia.

## Referències

* ↑ «Enric Cortès i Minguella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ En aquest enllaç podem trobar aquesta informació (Visat.cat. Revista digital de Literatura i Traducció del Pen Club Català)
* ↑ En aquest enllaç Arxivat 2017-09-14 a Wayback Machine. hi trobem aquesta informació.

## Enllaços externs

* Debat sobre les fonts neotestamentàries amb presència d'Enric Cortès (1ª part). (castellà)
* Debat sobre les fonts neotestamentàries amb presència d'Enric Cortès (2ª part). (castellà)
* Debat sobre les fonts neotestamentàries amb presència d'Enric Cortès (3ª part). (castellà)
# Ellison Scotland Gibb

Ellison Scotland Gibb (Glasgow, 6 de març de 1879 - Ayr, 1970) fou una sufragista i jugadora d'escacs d'Escòcia.

## Biografia

Ellison Scotland nasqué al 1879. El seu pare era Peter Walker Gibb, un comerciant de peix, i sa mare Margaret Skirving. Tenia cinc germans, una dels quals era la sufragista Margaret Skirving Gibb. Va morir a Ayr el 1970.

## Sufragista

Fou membre de la Unió Social i Política de les Dones. El 1910, la nomenaren secretària honorària de la Lliga Sufragista d'Actrius de Glasgow. El 1911 es negà a participar en el cens, juntament amb la seua mare i la resta de la família.
La van arrestar cinc vegades entre 1910 i 1912. Quan era a la presó de Perth, va participar en una vaga de fam.
El 30 d'octubre, ella i Frances Parker trencaren una finestra a Dundee. Al novembre del 1910, amb altres vuit dones fou arrestada per llançar pedres als locals del secretari d'estat del Departament de l'Interior. Al març del 1912, ella i Frances Parker s'asseieren al costat de Winston Churchill en un tren de Stranraer a Glasgow, i li van demanar l'opinió sobre els vots per a les dones, i li explicaren el sofriment de les presoneres de Holloway. Churchill descrigué l'experiència amb Ellison Gibb com a "intolerable, desagradable, una molèstia: ets una dona baixa". Al novembre del 1912, fou agredida per un tal Edwin Heath Smith mentre intentava protestar davant el primer ministre, H. H. Asquith a Ladybank, Cupar. El 1913, va comprar la llicència de la Llei del Gat i el Ratolí de Sylvia Pankhurst (venuda en ajuda dels fons de la Unió Social i Política de les Dones).

## Carrera

El 1907, guanyà el torneig Ladies Minor en el Scottish Ladies Championship. El 1921, s'enfrontà a Blackburne quan va visitar el Glasgow Ladies club el 26 d'octubre per a una exhibició simultània de 14 taulers. En el mateix any, fou presidenta del Glasgow Ladies Chess Club. Va jugar en l'equip de dones de Glasgow que arribà a la final de la Copa Spens de la temporada 1922-23.

## Referències

* ↑ Leneman, Leah. A Guid Cause. Mercat Press, 1995, p. 259. ISBN 1873644485.
* ↑ McGowan. «The Gibb Family Chess Players and Suffragettes». Chess Scotland. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ Fotheringham. «Thanks for the Memories: Glasgow's Votes for Women celebration at Mitchell». Evening Times. [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «Suffragettes: Amnesty of August 1914: Index of Women Arrested, 1906-1914». Ancestry. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ «Roll of Honour of Suffragette Prisoners 1905-1914». National Archives. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ «Reports of militant attacks in Scottish newspapers». Women's History Scotland. Arxivat de l'original el 2018-03-27. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ Leneman, Leah. A Guid Cause: Women's Suffrage Movement in Scotland. Mercat, 1995. ISBN 1873644485.
* ↑ «The Chess Amateur». .
* ↑ «Falkirk Herald». .
* ↑ «Spens Cup 1922-23». Chess Scotland. [Consulta: 29 juliol 2018].
# Elsa Donaire i Malagelada

Elsa Donaire Malagelada (La Cellera de Ter, 16 de juliol de 1979) és una jugadora de bàsquet catalana, ja retirada.
Formada al Club Bàsquet Cellera, va incorporar-se al club Segle XXI als catorze anys. Va militar durant catorze anys en diversos equips espanyols com Alumnios Tizona Burgos, Halcón-Viajes Salamanca, Nacex Jovent Palma, Ciudad de Burgos, UB Barça des del 2005, CB Rivas Futura, Sedis-Cadí La Seu d'Urgell la temporada 2007-2008 i PDV Ibiza la temporada 2008-2009. També va participar en diverses categories de la selecció espanyola de bàsquet. Com a jugadora de bàsquet va destacar per la rapidesa en el contraatac i la defensa. Va ser internacional amb la selecció espanyola de bàsquet en categories cadet i júnior. Quan es va retirar com a jugadora de basquet va començar a treballar d'infermera a l'Hospital Santa Caterina de Salt.

## Palmarès

* 1 Supercopa d'Espanya de bàsquet femenina: 2005-06
* 2 Lligues catalana de bàsquet femenina: 2005-06, 2007-08

## Referències

* ↑ «El diable amb cara d'àngel». La Xarxa, 24-03-2006. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «Elsa Donaire jugará en el Rivas Futura» (en castellà). [Consulta: 20 gener 2019].
* ↑ Ibiza, Diario de. «El EBE Promociones ficha a la catalana Elsa Donaire» (en castellà). [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ 324cat. «L'UB Barcelona fitxa Elsa Donaire per una temporada», 21-07-2005. [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ por Andreu. «Elsa Donaire» (en castellà), 25-06-2018. Arxivat de l'original el 2019-12-22. [Consulta: 22 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Elsa Donaire Malagelada - FIBA Archive
* Fitxa d'Elsa Donaire Malagelada - FEB
# Elsa Cayat

Elsa Cayat (Sfax, 9 de març de 1960 - París, 7 de gener de 2015) va ser una psiquiatra i psicoanalista francesa que va ser assassinada a París el 7 de gener de 2015, durant l'atac a la seu del setmanari Charlie Hebdo, Aquesta professional també col·laborava amb el setmanari satíric Charlie Hebdo, on cada dues setmanes publicava la crònica «Charlie Divan».

## Obres

* Elsa Cayat, Un homme + une femme = quoi?, Payot, Jacques Grancher, Paris, 1998, ISBN 2-7339-0605-4
* Elsa Cayat, Antonio Fischetti, Le désir et la putain: les enjeux cachés de la sexualité masculine, Albin Michel, París, 2007, ISBN 2-226-17927-5.

## Articles

* Elsa Cayat, Enfance dangereuse, enfance en danger? / «En quoi la fétichisation de la science par la technocratie aboutit-elle à la négation de l'homme et à l'éradication de la pensée?», Revue de psychosociologie 'ERES', gener de 2007, p. 189-202, ISBN 978-2-7492-0761-2 (text en línia).
* Elsa Cayat, «L'écart entre le Droit et la loi»: La maîtrise de la vie, Revue de psychosociologie 'ERES', març de 2012, p. 235-250, ISBN 978-2-7492-1569-3 (text en línia)

## Referències

* ↑ Eugénie Bastié, « Elsa Cayat : la psy de Charlie Hebdo assassinée », lloc digital 'Le Figaro / Madame', 8 de gener de 2015.
* ↑ Charlie Hebdo : le Dr Elsa Cayat parmi les victimes, lloc digital 'Le quotidien du medecin', 8 de gener de 2015.
* ↑ Gordon Rayner, Henry Samuel, Martin Evans, Charlie Hebdo attack: France's worst terrorist attack in a generation leaves 12 dead / Tingues journalists and two policemen killed after the attack by three gunmen on the Charlie Hebdo magazine office in Paris, lloc digital 'The Telegraph', 7 de gener de 2015.
* ↑ Éric Loret, « Elsa Cayat, uneix psy pour Charlie Arxivat 2016-04-15 a Wayback Machine. », periòdic Libération, 7 de gener de 2015.
# Ernest William Hobson

Ernest William Hobson (Derby, 27 d'octubre de 1856 - Cambridge, 19 d'abril de 1933) va ser un matemàtic anglès, professor de la Universitat de Cambridge.

## Vida i Obra

El seu pare era l'editor i propietari del periòdic Derbyshire Advertiser i també molt actiu en els afers de la política local. El seu germà, John A. Hobson, va ser un economista reconegut. Després d'estudiar per breu temps al Royal College de Londres, va ingressar el 1878 al Christ's College de la universitat de Cambridge on, sota la direcció d'Edward John Routh, es va graduar el 1878 com senior wrangler. Aquest mateix any va ser nomenat fellow del Christ's College. El 1883 va passar a ser professor de matemàtiques de la universitat de Cambridge. A partir de 1904, i fins a la seva jubilació poc abans de morir, es va fer càrrec de les càtedres de matemàtiques i de física teòrica.
La producció científica de Hobson va ser molt tardana: El primer dels seus cinc llibres, Trigonometry, es va publicar el 1891. El van seguir, Squaring the Circle (1913), Theory of Functions of a Real Variable (1926) i Spherical and Ellipsoidal Harmonics (1931).

## Referències

* ↑ Els wranglers eren els estudiants que obtenien les millors qualificacions en els exàmens de matemàtiques.
* ↑ Hardy, 1934, p. 938.
* ↑ Chang, 2011, p. 214.
* ↑ Hardy, 1934, p. 939.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific Publishing, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Hardy, G.H. «Prof. E. W. Hobson, F.R.S» (en anglès). Nature, Vol. 133, 1934, pàg. 938-939. DOI: 10.1038/133938a0. ISSN: 1476-4687.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernest William Hobson» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Burkill, J.C. «Hobson, Ernest William». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 26 juny 2018]. (anglès)
# Engyprosopon natalensis

Engyprosopon natalensis és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de KwaZulu-Natal (Sud-àfrica).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Engyprosopon regani

Engyprosopon regani és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Illa de Pasqua.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Ernesto del Río Villagrá

Ernesto del Río Villagrá (Bilbao, 1958) és un director de cinema basc.

## Biografia

Va estudiar dret a la Universitat de Deusto, però va entrar molt jove en el món del cinema: l'any 1974 va fundar el Cineclub de Deusto, i va ser membre de la junta del Festival de Documentals de Bilbao durant diversos anys.
Després de fer diversos curtmetratges, l'any 1987 va realitzar el seu primer llargmetratge, El amor de ahora. Després va dirigir No me compliques la vida (1991), en col·laboració amb la productora Lan Zinema. Amb la mateixa casa va fer Hotel y domicilio (1994), una història fosca que transcorre en l'ambient de Bilbao.

## Filmografia

* 2013: Umezurtzak
* 2011 Valeria descalza
* 1995 Hotel y domicilio
* 1991 No me compliques la vida
* 1987 El amor de ahora
* 1983 El ojo de la tormenta (curtmetratge)
* 1982 Octubre, 12

## Referències

* ↑ Auñamendi Eusko Entziklopedia. «Del Río , Ernesto».
* ↑ Ernesto del Rio, director de Zinebi 57: “Un festival de cine debe ser ecléctico”, audiovisual451.com, 5 d'octubre de 2015
# Ernesto do Canto

Ernesto do Canto (Prestes, Ponta Delgada, 12 de desembre de 1831 — Ponta Delgada, 21 d'agost de 1900) va ser un historiador, bibliòfil i polític de les Açores que es va distingir arran de l'organització i publicació de l'Arquivo dos Açores. Ernesto do Canto va nàixer al si d'una de les famílies més influents de l'illa de São Miguel. El seu pare era el polític i terratinent José Caetano Dias do Canto e Medeiros, un dels líders del moviment d'afirmació política de Ponta Delgada respecte a la situació de capital açoriana de la qual havia gaudit fins aleshores Angra do Heroísmo durant el període d'existència de la Capitania General de les Açores. Era germà del bibliòfil José do Canto. La seva biblioteca excepcional, que va arribar a incloure un conjunt molt important d'obres referides a les Açores, entre els quals destaquen uns exemplars rars, va ser llegada a la Biblioteca Pública i Arxiu de Ponta Delgada.

## Referències

* ↑ «Nota autobiográfica». Arquivo dos Açores, vol. 13, pàg. 6-13.
* ↑ de Mendonça Dias, Urbano. Literatos dos Açores - Estudo histórico sobre os escritores açorianos (en portuguès), 1933, p. 102–106.
# Enregistrament

* Per a altres significats, vegeu «enregistrament i reproducció del so».
Un enregistrament o gravació és un procediment que permet la fixació i l'emmagatzematge d'una informació qualsevol en un suport material adequat, per a la seva conservació i la seva reproducció en un moment determinat. En informàtica, l'enregistrament es refereix a l'element d'un fitxer que d'acord amb una convenció es correspon amb una part concreta de la informació. Així, en aquest cas es refereix al resultat del procés, també denominat "enregistrament".
Segons la informació a enregistrar, el suport emprat i l'aparell reproductor poden existir diversos tipus d'enregistraments. Si ens fixem en el tipus d'informació a enregistrar, aleshores, si es tracta de so, es pot emprar el disc fonogràfic, el disc compacte, el fil magnètic o la cinta magnètica. Si es tracta d'enregistrar una imatge, llavors se sol utilitzar la cinta cinematogràfica en cinematografia i fotografia, i la cinta magnètica en televisió. Pel que fa a la informàtica, l'enregistrament de dades i senyals es fa mitjançant targetes i cintes perforades, cintes i discs magnètics i discs òptics. I segons el procediment emprat, l'enregistrament pot ser mecànic, a base d'un solc espiral o per perforacions fetes seguint un cert codi, magnètic (això passa amb el magnetòfon o el videògraf) i òptic. Una altra manera de classificar els enregistraments seria tenint en compte les distintes necessitats d'utilització de la informació enregistrada i la diversitat dels aparells emprats per a la seva reproducció, segons quines siguin les possibilitats d'accés a la informació enregistrada. Aleshores es podria considerar l'enregistrament d'accés manual o bé automàtic. També es pot distingir entre enregistrament analògic o digital.

## Referències

* 1 2 «Enregistrament». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «enregistrament». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 3 de gener de 2018]