OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maurice Duhamel

Maurice Duhamel (Maurice Bourgeaux, Rennes, 1884-1940) fou un músic i nacionalista bretó. Era fill d'un marxant de carbó i franmaçó com el seu pare, era un excel·lent músic i va aprendre bretó en edat adulta. Es dedicà al periodisme local, des d'on defensà Dreyfus. El 1912, es va escindir de la Unió Regionalista Bretona (URB) amb Émile Masson, Camille Le Mercier d'Erm, Fañch Vallée i Loeiz Herrieu per a crear la Federació Regionalista de Bretanya. Durant la Primera Guerra Mundial es destacà pel seu antimilitarisme.
El 1926 es reuní novament amb Olier Mordrel i Morvan Marchal, i amb ells formà l'equip directiu del Partit Autonomista Bretó. També fou redactor de Breizh Atao, al que donà una orientació esquerrana. EL 1931, però, trencà amb el PAB i fundà la Lliga Federalista de Bretanya, que el 1933 es va dissoldre. D'aleshores ençà es dedicà a escriure fins a la seva mort per càncer el 1940.

## Bibliografia

* La question bretonne dans son cadre Européen, Paris, Delpeuch, 1929
* Chansons populaires du pays de Vannes, de Loeiz Herrieu i Maurice Duhamel, 1930
* Histoire du peuple breton. Prohibit per les autoritats el 1939.
# École nationale supérieure d'informatique pour l'industrie et l'entreprise

L'École nationale supérieure d'informatique pour l'industrie et l'entreprise, també anomenada ENSIIE, és una Grande école d'enginyeria de Françafundada el 1968,. Està situada a Évry, França. L'escola lliura el diploma d'enginyer de l'École nationale supérieure d'informatique pour l'industrie et l'entreprise (Màster Ingénieur ENSIIE) i el diploma Màster recerca i de doctorat.

## Laboratori de recerca

* Matemàtiques i Modelatge
* Arquitectures, Modelatge, Validació, Administració de xarxes
* Biologia i sistemes complexos
* Ciències de l'Enginyeria, Informàtica i Imatges mèdiques

## Referències

* ↑ (anglès)Members and associates
* ↑ (francès)L’ENSIIE : LE ‘FRENCH ENGINEERING’ AU COEUR DE L’INFORMATIQUE

## Enllaços externs

* École nationale supérieure d'informatique pour l'industrie et l'entreprise - Lloc web oficial
# Sokolovi

Sokolovi (en rus: Соколовый) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 6.502 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# Illa Mayor (Múrcia)

L'illa Mayor o illa del Barón és una illa murciana situada enmig del mar Menor; i com el seu nom indica, és l'illa de majors dimensions del mar Menor (ocupa una superfície de 93,8 hectàrees). L'illa és un con volcànic extint, per això té forma cònica i té perimetre rodó. El nom d'illa del Barón li ve del Baró de Benifaió, que va construir un palauet d'estil neomudèjar a l'illa. Aquesta illa és un espai natural i hi ha un important bosquet de margalló, però no es pot visitar perquè l'illa és de propietat privada i està prohibit desembarcar-hi.
# Borm radiat

El borm radiat (Chrysaora hysoscella) és una espècie de medusa de la classe dels escifozous, família Pelagiidae. Presenta un disseny radial característic sobre la ombrel·la que recorda al dibuix de 16 compassos oberts cap a l'exterior. La seva perillositat és elevada.

## Descripció

La ombrel·la (diàmetre: fins a 30 cm) és ampla i vorejada per 32 lòbuls i 24 tentacles llargs i fins que poden arribar als 5 metres de longitud. Té 4 tentacles orals fusionats a la base, amb abundants plecs i, normalment, més llargs que els tentacles de la ombrel·la. Aquesta espècie canvia de mascle a femella al llarg de la seva vida, la qual cosa significa que l'etapa femenina és més gran que l'etapa masculina, de mitjana.
Les seves picades causen picor i coïssor al principi, i immediatament després, apareixen lesions eritematoses i edemes, produint butllofes que poden durar.

## Distribució

És pròpia del Mar Mediterrània i de l'oceà Atlàntic principalment al nord-est.
És una de les meduses poc freqüents al litoral català.

## Referències

* ↑ Escola del Mar – Centre d'Estudis Marins de Badalona. «Les picades de medusa» (PDF). Arxivat de l'original el 2020-02-27. [Consulta: 27 febrer 2020].
* ↑ «ITIS Standard Report Page: Chrysaora hysoscella». [Consulta: 9 juny 2018].
* ↑ Fitxa tècnica de meduses Projecte Medusa
* ↑ «Chrysaora hysoscella (Compass jellyfish)» (en anglès). [Consulta: 9 juny 2018].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Chrysaora hysoscella (Linnaeus, 1767)» (en anglès). [Consulta: 9 juny 2018].
# Édouard Herriot

Édouard Herriot (Troyes, 5 de juliol de 1872 – Saint-Genis-Laval, 26 de març de 1957) fou un polític francès i Primer Ministre de La República Francesa entre juny de 1924 i abril de 1925, també fou alcalde de Lió durant més de mig segle. Fou diputat i ocupà el càrrec de ministre d'obres públiques en el govern de Briand.
Va reconèixer l'URSS el 1924. Per la seva oposició a Pétain, fou detingut el 1942 i alliberat el 1944, per a ser després deportat a Alemanya. Fou testimoni en el judici contra Pétain. El 1946 va ser elegit diputat radical-socialista i presidí l'Assemblea Nacional francesa entre 1947 i 1954, per acabar dimitint-ne com a líder del partit radical-socialista el 1956.

## Enllaços externs

* Cites de les seves Notes i Màximes
# Sokolovka (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Sokolovka».
Sokolovka (en rus: Соколовка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 404 habitants. Pertany al districte d'Ilanski.

## Referències

* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Born (cràter)

Born és un petit cràter d'impacte situat prop de la vora oriental de la Lluna, al nord-est del cràter prominent Langrenus. Va ser anteriorment denominat com Maclaurin Y, abans de ser canviat el nom per la UAI en 1979. El propi cràter Maclaurin es troba en el seu costat nord.
Aquest cràter és circular i en forma de copa, amb taques fosques que s'estenen des del punt central cap a la vora nord-est. No presenta trets d'identitat resenyables.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Born (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

### Altres referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès).
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès).
# Torrepartida

Torrepartida és una pel·lícula bèl·lica i d'aventures espanyola de 1956 dirigida per Pedro Lazaga amb guió de José María Benlloch i Alberto F, Galar. Està ambientada en la postguerra de la guerra civil espanyola i mostra el fenomen del maquis com a bandolerisme. Fou rodada en Cinemascope.

## Sinopsi

A la serra d'Albarrasí, entre la província de Terol i la província de Conca, diverses partides de guerrillers (a la pel·lícula bandolers) recorren els paratges abruptes de la muntanya, matant i robant a tothom que hi troben. El seu cap és Rafael, un individu sàdic i sense escrúpols. Els guerrillers assalten un tren i assassinen empleats de la companyia, raó per la qual són perseguits per la guàrdia civil. Per a aconseguir diners que els permetin fugir a França, segresten el fill del capità de la Guàrdia Civil, però acaben matant-lo sense cobrar la recompensa. Decideixen segrestar María, una jove que es debat entre dos germans, Manuel i Ramón, alcalde de Torrepartida. Manuel fuig del poble i s'uneix als guerrillers.

## Repartiment

* Adolfo Marsillach... Rafael
* Javier Armet ... Ramón
* Arturo Belzunce
* Germán Cobos ... Manuel
* Enrique Diosdado ... Antonio, capità de la guàrdia civil
* Nicole Gamma ... María
* Luis Induni
* Fernando Sancho... El Alicantino
* Rosita Yarza ... Mercedes

## Crítica

| « | "Una proposta tendent a utilitzar l'esquema de bandolerisme per a projectar-lo sobre l'Espanya contemporània de la filmació, és el que assaja Pedro Lazaga a Torrepartida, on el combat resistencial de la post-guerra pren la forma d'un relat d'aventures sobre l'enfrontament de la Guàrdia Civil amb la guerrilla d'un bandit cruel, i posseïdor d'armes sofisticades, als escenaris de la Serra d'Albarrasí" | » |
| — Carlos F, Heredero. |||

## Recepció

El guió de la pel·lícula va rebre un premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1954.

## Referències

* ↑ Torrepartida a abc.es
* ↑ Torrepartida a Fotogramas
* ↑ Carlos F. Heredero. Las huellas del tiempo. Cine español 1951-1961. Ediciones Documentos Filmoteca, 1993
* ↑ Concesión de los premios Cinematográficos del Sindicato Nacional del Espectáculo, ABC, 30 de gener de 1955
# Maurice Edmond Müller

Maurice Edmond Müller (28 de març de 1918 – 10 de maig de 2009) va ser un cirurgià ortopèdic suís implicat en el desenvolupament de tècniques de fixació interna en el tractament de les fractures òssies i en el desenvolupament de les pròtesis de maluc. Per la seva feina en aquestes àrees ha estat guardonat amb diversos premis. El 24 d'agost de 2002, la Societat Internacional de Cirurgia Ortopèdica i Traumatologia (SICOT) el va nomenar "Cirurgià Ortopèdic del Segle" en un congrés de San Diego.
També va fundar, conjuntament amb Martha Muller i els hereus de Paul Klee, el Zentrum Paul Klee a Berna, Suïssa.

## Biografia

Müller va néixer a Biel, Suïssa, on també va anar a l'escola. Va estudiar medicina a les universitats de Neuchâtel, Berna, i Lausana i va ser doctorat per la Universitat de Zúric l'any 1946. El 1944, va rebre la visita d'un pacient amb fractura d'os tractada pel cirurgià alemany Gerhard Küntscher, qui l'havia fixat utilitzant un clau implantat. Aquesta i una altra visita d'un pacient que tenia un implant de maluc fet a París va determinar que Müller s'especialitzés en aquesta àrea.

## Carrera

Després d'haver-hi treballat a Jimma, a Etiòpia, a Liestal, a Friburg i a Zúric, el 1960 dirigeix el departament d'ortopèdia i traumatologia de St. Gallen. De 1963 a 1980 va ser professor de cirurgia ortopèdica a la Universitat de Berna i Director d'Ortopèdia i Traumatologia a l'Inselspital de Berna.
El 1958, va cofundar l'AO Foundation (Arbeitsgemeinschaft für Osteosynthesefragen, anomenada més endavant pels països anglosaxons Association for the Study of Internal Fixation. Inspirat pel treball del cirurgià belga Robert Danis, va dedicar dos anys al desenvolupament d'implants i noves eines de fixació.
El 1967, va fundar una altra empresa, Protek AG, per distribuir les seves pròtesis de maluc. El 1968 va crear la Fondation Maurice E. Müller (FMEM) per a la formació contínua. El 1990, la companyia va ser venuda a Sulzer Medica (que des de llavors s'ha convertit en una spin-off independent de la companyia matriu Sulzer i que més tard es va convertir en part de Zimmer, Inc. sota el nom de Centerpulse).
Maurice Müller va ser un mecenes important de les arts. Va fundar el Zentrum Paul Klee a Berna,i el museu infantil Creaviva a Berna.

## Bibliografia

* M. E. Müller et al.: Manual de Fixació Interna, AO-ASIF, 1980. ISBN 3-540-52523-8 (3r ed., 1995).
* M. E. Müller et al.: La Classificació Comprensible de Fractures d'Ossos Llargs, Salmer 1994. ISBN 3-540-18165-2 .

## Referències

* ↑ creaviva-zpk. «Creaviva - Prof. Maurice E. Müller» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2018].
* ↑ Varaona, José María «Historia de la osteosíntesis». Revista de la Asociación Argentina de Ortopedia y Traumatología, 75, 3, 01-09-2010, pàg. 226–226. ISSN: 1852-7434.

## Enllaços externs

* Currículum vitae. En alemany.
* Maurice E. Müller Fundació d'Amèrica del Nord. En anglès.
* Una entrevista amb Maurice E. Müller. En anglès.
* Ganz, R.: Prof. Maurice E. Müller wird 90 Jahre alt, Inselspital Bern, 26 de març de 2008. En alemany.
* Declaració anual de 2002 del Fondation Maurice E. Müller. En alemay.
# Llorens de Barutell i d'Erill

Llorenç de Barutell i d'Erill (Oix, la Garrotxa, 4 de gener de 1670 - 1704) fou baró d'Oix i de Bestracà i membre de l'Acadèmia dels Desconfiats de Barcelona.
Era fill d'Hug de Barutell i de Vilaseca i de Joana d'Erill Orcau i del Mayno. Aquesta darrera era filla d'Alfons d'Erill i Sentmenat, segon comte d'Erill, i de la milanesa Bàrbara del Mayno. A l'època en què fou fundada l'Acadèmia dels Desconfiats (1700) vivia a Perpinyà, si bé passava temporades a Barcelona a la seva casa senyorial de la plaça dels Peixos.
La Biblioteca de Reserva de la Universitat de Barcelona conserva una desena d'obres que van ser propietat de Barutell i d'Erill, al mateix temps que ofereix accés a la imatge del seu exlibris manuscrit, que identificava els llibres de la seva propietat.

## Referències

* ↑ Carreras 1922 p. 46-49
* ↑ Web 11setembre1714.org
* ↑ Muntada 2002 p. 27
* ↑ Carreras 1922 p. 46
* ↑ Carreras 1922 p. 48
* ↑ «Catàleg de les biblioteques de la UB/Fons Antic». [Consulta: 17 maig 2017].
* ↑ «Base de dades Antics posseïdors: Barutell i d'Erill, Llorenç de, 1670-1704». [Consulta: 26 novembre 2019].

## Bibliografia

* Carreras y Bulbena, Joseph R. La Academia Desconfiada y sos acadèmichs. Barcelona: Tallers Gràfics «Atlas», 1922.
* Muntada i Artiles, Marta «Els integrants de l'Acadèmia dels Desconfiats» (pdf). Butlletí de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona, 48, 2002, pàg. 11-84 [Consulta: 3 març 2015].
* «L'Acadèmia dels Desconfiats (1700-1703)». Web 11setembre1714.org. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 3 març 2015].
# Litoria citropa

Litoria citropa és una espècie de granota que viu a l'est d'Austràlia (des del sud de Nova Gal·les del Sud fins a l'estat de Victòria).

## Referències

* Hero et al (2004). Litoria citropa. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 29 d'abril del 2008 (en anglès).
# Índrik

En la tradició russa, la bèstia Índrik (en rus: Индрик-зверь) és una bèstia mítica, el rei de tots els animals, que viu en una muntanya coneguda com a Muntanya Santa on ningú més pot posar els peus. Quan es mou, la Terra tremola. El mot índrik és una versió corrupta de la paraula «unicorn» en rus. L'índrik és descrit com un bou gegantesc amb el cap d'un cavall i una enorme banya al musell. L'indricoteri, el mamífer terrestre més gran de tots els temps, li deu el seu nom.
# Calfred

* Per a altres significats, vegeu «Calfred (pel·lícula)».
Un calfred, escalfred, ariçonada, tremolí, esgarrifança o escarrufament és una sensació de calor i fred alhora, amb estremiment o tremolor, que generalment precedeix l'aparició de febre, característica d'algunes indisposicions i malalties. També és una sensació de fred quan el cos s'exposa a un ambient de menor temperatura, així com una fase de tremolors juntament amb pal·lidesa. La "pell de gallina" està associada amb la sensació de fred, si bé no té per què estar relacionada amb febre o calfred.
Són freqüents en la fase inicial d'una infecció i solen estar associats amb la febre. Estan motivats per ràpides relaxacions i contraccions dels músculs i no són altra cosa que una forma de generar calor quan el cos sent que fa fred. També és un símptoma característic de malalties com la malària.

## Referències

* ↑ «Diccionari Català-Valencià-BalearB». [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Calfred». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «calfred». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 30 agost 2010].
* ↑ Benjamin W. Van Voorhee. «Escalofríos». Clínica Dam, 18-01-2007. [Consulta: 8 maig 2010].

## Vegeu també

* Fogots

## Enllaços externs

* "Escalofríos" a Medline (castellà)
Viccionari
# UCLouvain

La Universitat Catòlica de Lovaina (originalment i en francès, université catholique de Louvain) és una universitat catòlica de parla francesa creada oficialment el 1968 a la ciutat de Ottignies-Louvain-la-Neuve (Bèlgica), resultat de l'escissió de la Universitat catòlica de Lovaina, com a resultat del conflicte lingüístic i una decisió política del 1968. Té arrels fins al 1425, quan es va crear a Lovaina un studium generale (l'antiga Universitat de Lovaina) que hi va existir fins al 1797.
Forma part de la xarxa d'universitats europees Grup Coïmbra.

## Referències

* ↑ «Catholic University of Leuven | university, Leuven, Belgium» (en anglès). Encyclopedia Britannica. [Consulta: 12 desembre 2019].

## Vegeu també

* KU Leuven

## Enllaços externs

* UCLouvain - Lloc web oficial (anglès)
# Litoria brevipes

Litoria brevipes és una espècie de granota de la família dels hílids. S'estén des del nord-est de Nova Gal·les del Sud fins a l'est i centre de Queensland, a Austràlia, encara que existeixen incerteses sobre la seva distribució real.
Habita en prats, pastures i zones lleugerament boscoses. És activa durant i després de la pluja. Durant les èpoques seques es manté en estivació soterrada prop de basses temporals. Els mascles surten després de pluges fortes i canten des de les bores de les basses i estanys, on es dipositen els ous i es crien el capgrossos, que s'han de desenvolupar abans que s'assequin les masses d'aigua.
El seu volum poblacional es manté estable, encara que està amenaçada per la pèrdua de l'hàbitat deguda a l'agricultura.

## Referències

* 1 2 3 «Litoria brevipes» (en anglès). IUCN Red List. Jean-Marc Hero, John Clarke, Ed Meyer, Richard Retallick. 2004. [Consulta: 29 agost 2014].
# Serra Comanera

La Serra Comanera és una serra situada al municipi d'Agullana a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 225 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# UCL

UCL té els següents significats:
* Universitats:
** University College de Londres
** Universitat catòlica de Lovaina (1968)
* Partits polítics: Unió Centrista Liberal
* Futbol: Lliga de Campions de la UEFA
# Maria Dolors Majoral i Moliné

Maria Dolors Majoral i Moliné (les Torres, 5 de setembre de 1935) és una buròcrata i política catalana de l'Alt Urgell. Fou la primera presidenta del Consell Comarcal de l'Alt Urgell, ens que presidí des de l'any 1987 fins al 1999, sent aleshores membre de Convergència i Unió (CiU).
Maria Dolors Majoral va nàixer a Cal Bàrio, a la partida de Las Torres, a La Seu d'Urgell. Abans de entrar en política, va ser funcionària del Departament d'Agricultura de la Generalitat de Catalunya, des d'on va contribuir en matèria agrària al pirineu. També va ser una de les impulsores d'Òmnium Cultural a l'Alt Urgell, col·laborant estretament amb mossen Albert Vives i Mir. Resultat d'ésser electa regidora de l'Ajuntament de la Seu d'Urgell a les eleccions municipals espanyoles de 1987, va passar l'any 1988 a ser consellera comarcal de l'Alt Urgell, organ de recent creació i alhora primera Presidenta de l'ens, marcant així una fita històrica. Com a presidenta de l'ens comarcal, Maria Dolors Majoral va enfocar el seu treball en l'arribada dels serveis bàsics a totes les localitats de la comarca. L'any 1999 deixà el càrrec i fou substituïda per Ventura Roca i Martí, conseller comarcal pel municipi d'Oliana i també membre de CiU. Des de llavors, viu a la Seu d'Urgell, retirada de la política i la vida pública.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-08-30. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ http://www.alturgell.cat/sites/default/files/AC19990726.pdf

## Enllaços externs

* Entrevista a Maria Dolors Majoral a la revista Cadí-Pedraforca no. 27: Tardor-hivern 2019, Editorial Gavarres