OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santa Fe (Nou Mèxic)

* Aquest article tracta sobre la capital de l'estat de Nou Mèxic (EUA). Si cerqueu la província de Nova Espanya i més tard de Mèxic, vegeu «Santa Fe de Nou Mèxic».
Santa Fe és la capital de l'estat de Nou Mèxic al sud-est dels Estats Units d'Amèrica. És al centre nord de l'estat, a uns 90 km d'Albuquerque, la ciutat més poblada de Nou Mèxic. Santa Fe té una població aproximada de 62.000 habitants (2000) i està situada a 2.130 m. A més a més, també és la capital del comtat de Santa Fe.

## Història

Santa Fe fou designada capital de Nou Mèxic, una província de la Nova Espanya instituïda el 1598 per l'explorador espanyol Francisco Vázquez de Coronado. La primera presa de possessió fou en el lloc en què posteriorment creixeria la ciutat, a partir de 1607, per obra del colonitzador espanyol Juan Martinez de Montoya.
La ciutat fou fundada finalment el 1610 per Don Pedro de Peralta, tercer governador de Nou Mèxic; se li atorgà el nom La Villa Real de Santa Fe de San Francisco de Asís. És la més antiga entre totes les ciutats capitals dels Estats Units, i la segona més antiga entre totes les ciutats encara habitades de l'època colonial (després de San Agustín (Florida), que fou fundada el 1565.
Santa Fe va ser seu provincial espanyola fins al principi de la Guerra de la Independència de Mèxic el 1810. El 1824 es formalitzà el seu estatus de capital del territori mexicà de Santa Fe de Nuevo México. Després de la declaració de guerra el 1847, les tropes encapçalades per Stephen W. Kearny van ocupar la ciutat de Santa Fe,
Al carrer de San Francisco, hi ha la Catedral de Sant Francesc d'Assís. Dins la qual es troba la Capilla de Loretto, construïda entre 1873 i 1878. Consta d'una escala miraculosa coneguda com a escala de Santa Fe.

## Referències

* ↑ Fredriksen, John C. The United States Army: A Chronology, 1775 to the Present (en anglès). ABC-CLIO, 2010, p.113. ISBN 1598843443.
Capitals d'estat dels Estats Units :
ALMontgomery
AKJuneau
AZPhoenix
ARLittle Rock
CASacramento
CODenver
CTHartford
DEDover
FLTallahassee
GAAtlanta
HIHonolulu
IDBoise
ILSpringfield
INIndianapolis
IADes Moines
KSTopeka
KYFrankfort
LABaton Rouge
MEAugusta
MDAnnapolis
MABoston
MILansing
MNSaint Paul
MSJackson
MOJefferson City
MTHelena
NELincoln
NVCarson City
NHConcord
NJTrenton
NMSanta Fe
NYAlbany
NCRaleigh
NDBismarck
OHColumbus
OKOklahoma City
ORSalem
PAHarrisburg
RIProvidence
SCColumbia
SDPierre
TNNashville
TXAustin
UTSalt Lake City
VTMontpelier
VARichmond
WAOlympia
WVCharleston
WIMadison
WYCheyenne
DCWashington$^1$ Territoris:
ASPago Pago
GUHagåtña
MPSaipan
PRSan Juan
VICharlotte Amalie :
$^1$ Capital federal. :
# Santiago Monreal Casado

Santiago Monreal Casado (L'Hospitalet de Llobregat, 6 d'agost de 1969) és un actor català.
Biòleg de formació, va estudiar interpretació a l'extinta Escola de Teatre La Casona del barri de Sants i a l'Institut del Teatre. Ha actuat en peces de teatre que s'han pogut veure en sales com la Beckett o el Teatre Nacional de Catalunya, així com en festivals com el Grec o el Temporada Alta. És membre fundador de la companyia Parking Shakespeare (2009), que adapta els textos del dramaturg anglès. A més d'actuar, també ha dirigit obres teatrals.
Monreal ha participat en diverses sèries de televisió catalanes (El cor de la ciutat, 2009; o La Riera, 2013) i també d'espanyoles (La Señora, 2008; El secreto de Puente Viejo, 2015; o Els hereus de la terra, 2022). Al cinema, ha intervingut en llargmetratges com Diari d'una nimfòmana, de 2008; o No mataràs, de 2020; i en curts com Ghost, també de 2020.
També ha explorat altres facetes artístiques, com el dibuix de còmics.

## Referències

* 1 2 «Actor: Santi Monreal» (issuu). Molt soroll per res - Dossier de l'espectacle. Temporada Alta, 01-10-2014, pàg. 9. Arxivat de l'original el 2023-07-07 [Consulta: 6 juliol 2023].
* 1 2 «Pep Muñoz i Santi Monreal reten homenatge al poeta suís Robert Walser». La Ciutat, 23-04-2021. Arxivat de l'original el 2023-07-07. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ Folch Singer, Olivia. «Santi Monreal: “Em sento còmode ‘mutilant’ els textos originals de Shakespeare en favor de reflectir realitats actuals”». Districte 7, 29-07-2022. Arxivat de l'original el 2023-07-07. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «Santi Monreal: entrades, biografia, fotos i notícies». Teatre Barcelona, 26-10-2022. Arxivat de l'original el 2023-07-07. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «L'actor hospitalenc Santi Monreal es passa al còmic». L'H Digital, 16-10-2014. Arxivat de l'original el 2023-07-07. [Consulta: 6 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a l'Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya
* Perfil a Núvol
* El niño Jarrý, web del còmic creat per Santi Monreal
# Sauli

Sauli (en grec antic: Σαύλιος) va ser un rei dels escites que va viure al segle vi aC.
Era fill de Gnur i d'una dona grega, germà del filòsof Anacarsis i pare d'Idantirs que també va ser rei dels escites. Heròdot explica que quan Anacarsis va tornar al seu país ha va entrar per la zona d'Hilea, un lloc boscós, i allà va celebrar diversos rituals en honor a Cíbele, amb un timbal a la mà i amb imatges sagrades penjades al cos. Un escita el va veure i va informar al rei Sauli, que va anar cap aquell lloc i va matar el seu germà Anacarsis amb una fletxa, perquè creia que volia introduir al país els costums estrangers.
Heròdot també fa saber que els escites diuen que no coneixen Anacarsis, perquè va anar a un país estranger i va adoptar costums forans.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, IV, 76, 4-6
# San Emiliano (Allande)

San Emiliano, o Santo Miyao en asturià, és una parròquia del conceyu asturià d'Allande. Té una superfície de 25,34 km² i una població de 63 habitants (INE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., 2011) repartides en els 10 nuclis que la formen.
El seu codi postal és el 33885.

## Entitats de població

* San Emiliano: es troba a 320 msnm en el vessant oest del pic Valongo i a una distància de 37 quilòmetres de Pola de Allande. Té una població de 20 persones.
* Bevarasao
* Bojo (Boxo)
* Buslavín (Busllavín)
* Ema
* Fresnedo de San Emiliano (Freisnedo)
* Murias
* La Quintana (A Quintá)
* Vallinas (Vallías)
* Villadecabo
# San Esteban de Gormaz

San Esteban de Gormaz és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Divisió

Està format pels pobles d'Aldea de San Esteban, Atauta, Ines, Matanza de Soria, Morcuera, Olmillos, Pedraja de San Esteban, Peñalba de San Esteban, Piquera de San Esteban, Quintanas Rubias de Abajo, Quintanas Rubias de Arriba, Quintanilla de Tres Barrios, Rejas de San Esteban, Soto de San Esteban, Torraño, Torremocha de Ayllón, Velilla de San Esteban y Villálvaro.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | Vidal (CDS) | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | José Antonio Alcala Carralcazar | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Millan Miguel Roman | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Sant Salvador del Canadell

L'ermita de Sant Salvador del Canadell és una petita capella d'origen romànic, pràcticament refeta amb tradició gòtica, situada al terme municipal de Calders (Moianès), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És de planta rectangular i una sola nau acabada amb absis orientat a llevant, coberta amb volta de canó. Les parets estan fetes de filades de carreus més o menys quadrats. Té dos finestrells poc vistents i, a la façana principal, un portal adovellat, amb una senzilla motlluració que té dos carreus a la base. Té l'inici d'una espadanya damunt la façana de ponent. Adossats a la banda de migdia, es conserven els fonaments d'una construcció romànica anterior (mur, enllosat i absis). La capella que actualment es conserva sencera és d'obra gòtica de tradició romànica.

## Història

Està documentada des del 1206, i el segle xiv (entre 1361 i 1438, com a mínim) apareix com a parroquial, tot i que la resta de documentació existent la situa de sufragània de Sant Pere de Viladecavalls.
Altres notícies són de visites Pastorals (1523-1652), publicades per A. Pladevall, en les quals dona notícia que Joan Canadell hi va fundar una caritat de pa cuit, i en les quals es diu que s'anomeni entre els feligresos de Viladecavalls a dos administradors per tenir cura de la capella.
El 1743 es pagava un retaule nou, que s'havia fet per la capella. Es conserva una campana de bronze amb la data de 1703, que es troba al mas del Canadell. El 1936 fou profanada, i des d'aleshores no s'ha obert al culte.
El 1999 s'hi ha realitzat una intervenció arqueològica posant al descobert els fonaments i l'enllosat de la construcció romànica primitiva i s'ha excavat el subsòl interior. Material escadusser aparegut entre l'arrebossat del mur de la capella actual podria indicar una cronologia al voltant del segle xvii.

## Referències

* 1 2 «Capella de Sant Salvador del Canadell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].

## Bibliografia

* BENET I CLARÀ, Albert, JUNYENT I MAYDEU, Francesc i MAZCUÑAN I BOIX, Alexandre. "Sant Salvador de Canadell". A Catalunya romànica. XI. El Bages. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1984. ISBN 84-85194-57-8
* GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6.
# Sarus

Sarus (en llatí: Sarus; en grec antic: Σάρος, Saros) fou un militar got de l'exèrcit romà en temps dels emperadors Arcadi i Honori.
Era germà de Sigeric (efímer rei dels visigots), i va servir a l'Imperi on va gaudir de gran popularitat entre els soldats per la seva força i coratge. Durant anys va servir lleialment al costat d'Estilicó; el 406 va lluitar (en) junt amb Uldes (en), general d'origen hun, contra Radagais, que després d'assolar la Gàl·lia es dirigia a Itàlia, i fou derrotat a Fèsoles (en).
El 407 va agafar el comandament d'un exèrcit a Ravenna per ordre d'Estilicó i va anar cap a la Gàl·lia per combatre Constantí, usurpador del tron. Va obtenir dues victòries sobre els seus generals, fins que va assetjar l'usurpador a Valença, setge que no va reeixir per l'arribada de reforços dirigits per Edobic (en) i pel magister militum Geronci. Sarus es va retirar cap als Alps, on va haver de pagar el dret de pas als bagaudes.
Junt amb altres generals, es va declarar en contra d'Estilicó el 408; es trobava a Ravenna amb un exèrcit disposat a tornar a la Gàl·lia, i va decidir capturar viu o mort al general, i amb grup de gots va atacar el campament d'Estilicó. Malgrat que Estilicó va aconseguir fugir cap a Ravenna, finalment va morir assassinat per orde d'Honori el 22 d'agost del 408. Sarus esdevingué el favorit de la cort, i va ser nomenat magister militum, amb l'oposició d'Alaric I i Ataülf, els caps gots de la casa dels balts i enemics hereditaris de Sarus.
Quan Alaric es va acostar a la ben fortificada Ravenna on es trobava Honori, Sarus el va derrotar amb només 300 guerrers i va declarar a Alaric traïdor a l'emperador i a Roma. Llavors, Alaric es va dirigir contra la ciutat eterna i la va saquejar (410).
El 411, mort Constantí, a la Gàl·lia es va aixecar un nou usurpador, Joví, que tenia el suport dels burgundis i alans, i que es va saber atreure a Sarus, nomenant-lo el seu magister militum. El 412, els visigots, dirigits ara per Ataülf, successor d'Alaric, van entrar a la Gàl·lia per eliminar a Joví. Ataülf va atreure Sarus (amb un grup reduït de soldats) a una emboscada, el va atacar i el va matar (412). Joví va haver de fugir, però fou assetjat i capturat a Valença i executat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Smith, William. «Sarus». A: A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Boston: Little, Brown and co., 1867, p. 713.
# Sarudemo Kakeru Manga Kyoushitsu

Sarudemo Kakeru Manga Kyoushitsu (el títol significa Fins i tot un mico pot dibuixar manga) és un manga creat per Kentaro Takekuma i Koji Aihara que paròdia el món del manga i dels llibres de com dibuixar manga. Segons Jason Thompson hui en dia segueix sent encertat en les seues receptes.
Tracta sobre dos homes que volen dibuixar manga. Comença amb Kentaro Takekuma mateix que agafa un manga per a llegir i s'indigna de la mala qualitat del manga. Per a salvar el manga crida a Koji Aihara. Es desenvolupa amb capítols que tracten cada aspecte del manga: des de dibuixar les línies fins a cada gènere, amb interaccions entre Aihara i Takekuma a l'estil de comèdia manzai, fent el primer de l'estúpid.
Als Estats Units fou publicat a la revista Pulp des de maig de 2001 fins a agost de 2002, publicada per Viz. El 2002 la mateixa editorial publicà el primer volum.
El còmic tingué una influència per a Bryan Lee O'Malley en el seu còmic Scott Pilgrim.

## Rebuda

Carlos Santos, d'Anime News Network el criticà positivament. Jason Thompson considera una gran obra manga. Pat King de la revista Animefringe aprecia positivament el manga considerant-la una paròdia excel·lent de la indústria del manga.

## Referències

* ↑ Masanao i Wiedmann, 2004, p. 16.
* ↑ Masanao i Wiedmann, 2004, p. 18.
* 1 2 Thompson, Jason «Jason Thompson's House of 1000 Manga - Even A Monkey Can Draw Manga!». Anime News Network, 05-07-2010 [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ «Viz PR for May '01». Anime News Network, 21-01-2001 [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ «Pulp ends in August». Anime News Network, 11-04-2002 [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ Sherman, Jennifer. «Even a Monkey Can Draw Manga's Aihara Starts New Manga» (en anglès). Anime News Network, 20-12-2011. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ Hudson, Laura. «Bryan Lee O'Malley Talks 'Monkey Manga' with the Men Who Influenced 'Scott Pilgrim' Exclusive». Comics Alliance, 14-07-2011. Arxivat de l'original el 18 d’agost 2011. [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ Santos, Carlos «RIGHT TURN ONLY!! - Kingdoms' Heart». Anime News Network, 06-03-2007 [Consulta: 25 juliol 2017].
* ↑ King, Pat «Animefringe Reviews: Even a Monkey Can Draw Manga Vol.1». Animefringe, 01-02-2003 [Consulta: 25 juliol 2017].

## Bibliografia

* Masanao, Amano; Wiedemann, Julius. Manga design. Madrid: Taschen, 2004. ISBN 3-8228-3124-7.
# Sebastián Pascual Rambert

Sebastián Rambert (Bernal, 30 de gener de 1974) és un exfutbolista argentí, que ocupava la plaça de davanter.
Va destacar a l'Independiente. Després d'unes breu estades per Itàlia i Espanya, retorna al seu país per jugar amb tres grans argentins: Boca, River i Independiente. Posteriorment va jugar a l'Iraklis grec i a l'Arsenal de Sarandí, on es va retirar el 2003.
Rambert va ser 8 vegades internacional amb la selecció argentina de futbol, tot marcant fins a 4 gols. Va participar en els Jocs Panamericans de 1995.

## Títols

* Clausura 1994
* Medalla d'or Jocs Panamericans 1995
* Clausura 1997
* Supercopa sud-americana 1997
* Apertura 1997
* Apertura 1999
* Clausura 2000
# Schöpstal

Schöpstal és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba vora la ciutat de Görlitz i és format pels llogarets d'Ebersbach, Girbigsdorf, Kunnersdorf i Liebstein.
# Schüpfen

Schüpfen és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat a l'antic districte d'Aarberg i a l'actual de Seeland.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Selecció catalana de touch rugbi mixta

La selecció catalana de touch rugbi mixta és el combinat esportiu de touch rugbi en categoria mixta (homes i dones) que disputa competicions internacionals oficials sota la jurisdicció de l'Associació Catalana de Touch (ACT), entitat reconeguda per la Federació Internacional de Touch (FIT) des del setembre de 2009.

## Copa del Món 2011

El debut de la selecció catalana es va produir a la Copa del Món de touch rugbi de 2011, disputada a Edimburg (Escòcia), en la categoria mixta oberta, aconseguint la dissetena posició. En van formar part jugadors dels quatre clubs de l'Associació Catalana de Touch: Touch Barcelona, Touch Cornellà, Touch Sitges i Touch Poblenou, així com jugadors de rugbi VII, XIII i XV.
En aquest campionat hi van participar 26 seleccions en el conjunt de categories: Alemanya, Anglaterra, Austràlia, Àustria, Bèlgica, Catalunya, Escòcia, Espanya, Estats Units, Fiji, França, Gal·les, Guernsey, Hongria, Illes Cook, Irlanda, Itàlia, Japó, Jersey, Luxemburg, Niue, Nova Zelanda, Països Baixos, Singapur, Sud Àfrica i Suïssa.
Abans del viatge a Edimburg, el secretari general de l'esport de la Generalitat de Catalunya, Ivan Tibau, va rebre el combinat català per desitjar-li molta sort i esperonar-lo a «representar Catalunya el millor possible» en el campionat.

## Referències

* ↑ «Un toc de reconeixement». Avui, 08-09-2009 [Consulta: 23 desembre 2013]. Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-05. [Consulta: 23 desembre 2013].
* ↑ «La selecció catalana de rugbi touch rep el reconeixement per poder competir a nivell internacional». Esport3, 08-09-2009.
* ↑ «El rugbi touch, divuitè reconeixement internacional». Esport Català, 08-09-2009 [Consulta: 23 desembre 2013]. Arxivat 2013-12-24 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 23 desembre 2013].
* ↑ «Lloc web del Campionat del Món 2011». Arxivat de l'original el 2011-08-13. [Consulta: 23 desembre 2013].
* ↑ «Catalunya participarà en la Copa del Món de Touch Rugby». VilaWeb, 20-06-2011.
* 1 2 «El secretari general de l'Esport rep la selecció catalana de touch rugby abans de debutar internacionalment a la Copa del Món d'Edimburg». Gencat.cat, 20-06-2011. Arxivat de l'original el 2013-12-26. [Consulta: 25 desembre 2013].
# Selecció d'handbol de Montenegro

La selecció masculina d'handbol de Montenegro representa Montenegro a les competicions internacionals d'handbol. L'equip nacional masculí es va constituir l'any 2006, poc després que el país aconseguís la seva independència.
La seva millor classificació en un gran torneig fou l'onzè lloc aconseguit en el Campionat d'Europa d'Hongria i Eslovàquia de 2022.

## Historial
### Campionat del Món

| Edició | Any | Seu | Posició |
| XX | 2007 | Alemanya | No va participar |
| XXI | 2009 | Croàcia | No va participar |
| XXII | 2011 | Suècia | No va participar |
| XXIII | 2013 | Espanya | 22a posició |
| XXIV | 2015 | Qatar | No va participar |
| XXV | 2017 | França | No va participar |
| XXVI | 2019 | Dinamarca, Alemanya | No va participar |
| XXVII | 2021 | Egipte | No va participar |
| XXVIII | 2023 | Polònia, Suècia | 18a posició |

### Campionat d'Europa

| Edició | Any | Seu | Posició |
| VIII | 2008 | Noruega | 12a posició |
| IX | 2010 | Àustria | No va participar |
| X | 2012 | Sèrbia | No va participar |
| XI | 2014 | Dinamarca | 16a posició |
| XII | 2016 | Polònia | 16a posició |
| XIII | 2018 | Croàcia | 16a posició |
| XIV | 2020 | Àustria, Noruega, Suècia | 18a posició |
| XV | 2022 | Hongria, Eslovàquia | 11a posició |
| XVI | 2024 | Alemanya | |

## Referències

* ↑ «Perfil de selecció» (en anglès). IHF. [Consulta: 7 gener 2023].
# Selecció d'handbol del Canadà

La selecció d'handbol del Canadà és l'equip format per jugadors d'handbol del Canadà per representar la Federació d'handbol del Canadà en les competicions internacionals organitzades per la Federació Internacional d'Handbol o pel Comitè Olímpic Internacional. Un dels èxits més grans d'aquesta selecció va ser el 1979 al Campionat Panamericà. Va participar en el Campionat Mundial d'Handbol Masculí de 2005.

## Historial
### Jocs Olímpics;

* 1936 - no va participar-hi
* 1972 - no va participar-hi
* 1976 - 11a posició
* 1980 - no va participar-hi
* 1984 - no va participar-hi
* 1988 - no va participar-hi
* 1992 - no va participar-hi
* 1996 - no va participar-hi
* 2000 - no va participar-hi
* 2004 - no va participar-hi
* 2008 - no va participar-hi

### Campionats del Món

* 1938 - no va participar-hi
* 1954 - no va participar-hi
* 1958 - no va participar-hi
* 1961 - no va participar-hi
* 1964 - no va participar-hi
* 1967 - 16a posició
* 1970 - no va participar-hi
* 1974 - no va participar-hi
* 1978 - 15a posició
* 1982 - no va participar-hi
* 1986 - no va participar-hi
* 1990 - no va participar-hi
* 1993 - no va participar-hi
* 1995 - No va participar-hi
* 1997 - no va participar-hi
* 1999 - no va participar-hi
* 2001 - no va participar-hi
* 2003 - no va participar-hi
* 2005 - 23a posició
* 2007 - no va participar-hi
* 2009 - no va participar-hi

### Campionats d'Amèrica

* 1979 - Subcampiona
* 1981 - no va participar-hi
* 1983 - Tercera
* 1985 - 6a posició
* 1989 - 4a posició
* 1994 - no va participar-hi
* 1996 - 5a posició
* 1998 - 6a posició
* 2000 - no va participar-hi
* 2002 - no va participar-hi
* 2004 - Tercera
* 2006 - no va participar-hi
* 2008 - 7a posició

## Referències

* ↑ «Previous Men's World Champions. Indoor/en salle/Halle – 1995 — AUT / HUN. 5.-17.12-1995». International Handball Federation. Arxivat de l'original el 30 d’octubre 2007. [Consulta: 18 desembre 2010].
* ↑ «Previous Men's World Champions. Indoor/en salle/Halle – 1997 — GER. 30.11-14.12-1997». International Handball Federation. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2007. [Consulta: 18 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Perfil a la Federació Internacional de Handbol
# Sebastià Junqueras Delpueyo

Sebastià Junqueras Delpueyo (Barcelona, 3 de desembre de 1927 – Barcelona, 3 de juny de 2013) fou un atleta català especialitzat en proves de tanques i salts.
Pel que fa a clubs, va pertànyer al FC Barcelona, al CN Barcelona i al CA Stadium. Fou vuit cops campió d'Espanya en quatre proves diferents, la seva principal prova els 110 metres tanques, a més de 400 m tanques, salt de llargada i decatló. També fou catorze vegades campió de Catalunya, en 110 m tanques, 100 m llisos, 200 m llisos, salt de llargada i relleus. Va batre deu vegades el rècord d'Espanya de 110 m tanques i un el de 400 m tanques. A nivell català va batre els rècords de 200 m, 110 m tanques, 400 m tanques, salt d'alçada i relleus 4 × 100 m i 4 × 400 m.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* 110 metres tanques: 1946, 1947, 1951, 1952, 1955
* 100 metres llisos: 1947, 1950
* 200 metres llisos: 1955
* salt de llargada: 1951, 1952
* 4 × 100 metres llisos: 1946, 1951
* 4 × 400 metres llisos: 1947, 1951

### Campió Espanya

* 110 m tanques: 1946, 1950, 1951, 1952
* 400 m tanques: 1950
* salt de llargada: 1951, 1952
* decatló: 1950

## Referències

* ↑ «Falleció Sebastián Junqueras». RFEA, 10-06-2013. Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 4 5 6 «Sebastià Junqueras Delpueyo». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-04-2013. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Semeini

Semeini - Семейный (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 274 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].