OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hypsiboas roraima

Hypsiboas roraima és una espècie de granota que viu a Guyana i, possiblement també, al Brasil i Veneçuela.

## Referències

* Reynolds, R., Hoogmoed, M., MacCulloch, R. & Gaucher, P. 2004. Hypsiboas roraima. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 de gener de 2008.
# Hyperolius pictus

Hyperolius pictus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Malawi, Tanzània i Zàmbia.

## Referències

* Schiøtz, A., Poynton, J.C. & Howell, K. 2004. Hyperolius pictus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hyperolius ocellatus

Hyperolius ocellatus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola, Camerun, República Centreafricana, República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Nigèria, Uganda i, possiblement també, Ruanda.

## Referències

* Schiøtz, A., Amiet, J.-L., Burger, M. & Howell, K. 2004. Hyperolius ocellatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hyperolius parkeri

Hyperolius parkeri és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Kenya, Moçambic i Tanzània.

## Referències

* Schiøtz, A., Poynton, J.C. & Howell, K. 2004. Hyperolius parkeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Hípica als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Salts d'obstacles individual

Hípica als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Doma clàssica | Individual |
| Concurs complet | Individual | Equips |
| Salts d'obstacles | Individual | Equips |
| Volteig | Individual | Equips |
| < 1912 1924> |||||
Els salts d'obstacles individual van ser una de les set proves d'hípica que es van disputar als Jocs Olímpics d'Estiu de 1920, a Anvers. La competició es va disputar el 12 de setembre de 1920, amb la participació de 25 gents procedents de 6 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Tommaso di Assaba i Trebecco | Alessandro Valerio i Cento | Carl Lewenhaupt i Mon Coeur |

## Classificació final

| Pos. | Binomi | Binomi | Nació | Penalitacions |
| Pos. | Genet | Cavall | Nació | Penalitacions |
| | Tommaso Lequio di Assaba | Trebecco | Itàlia | 2,00 |
| | Alessandro Valerio | Cento | Itàlia | 3,00 |
| | Carl Gustaf Lewenhaupt | Mon Coeur | Suècia | 4,00 |
| 4 | Paul Michelet | Raven | Noruega | 5,00 |
| 5 | Ferdinand de la Serna | Arsinoe | Bèlgica | 6,00 |
| 5 | Lars von Stockenström | Reward | Suècia | 6,00 |
| 7 | Henry Allen | Don | Estats Units | 7,00 |
| 7 | Santorre de Rossi di Santa Rosa | Neruccio | Itàlia | 7,00 |
| 7 | Roger Moeremans d'Emaüs | Sweet Girl | Bèlgica | 7,00 |
| 10 | Garibaldi Spighi | Virginia | Itàlia | 8,00 |
| 10 | Edmond L'Hotte | Kabyle | França | 8,00 |
| 12 | John Downer | Dick | Estats Units | 8,50 |
| 13 | Eugen Johansen | Nökken | Noruega | 9,00 |
| 14 | Åge Lundström | Eros | Suècia | 9,75 |
| 15 | Gustaf Kilman | Irving | Suècia | 10,00 |
| 15 | Jules Bonvalet | Weppelghem | Bèlgica | 10,00 |
| 17 | Ruggero Ubertalli | Proton | Itàlia | 10,25 |
| 18 | William West | Prince | Estats Units | 12,00 |
| 19 | Emilio Benini | Passero | Itàlia | 13,00 |
| 20 | Jacques Alquir-Bouffard | Dahlia | França | 13,25 |
| 21 | Ghislain de Briey | Perfect Gentleman | Bèlgica | 13,50 |
| 22 | Franck Tisnés | Ugolin | França | 17,00 |
| 23 | Nils Åkerblom | Heikki | Suècia | 19,50 |
| 24 | Allan Ekman | Tagore | Suècia | 21,50 |
| 25 | Jacques Misonne | Gaucho | Bèlgica | 23,25 |

## Referències

* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 febrer 2009. [Consulta: 28 agost 2007].
# Hermenegild Arruga i Liró

El Doctor Hermenegild Arruga i Liró (Barcelona, 15 de març de 1886 - Barcelona, 17 de maig de 1972) va ser un oftalmòleg i retinòleg català.

## Biografia

La seva família paterna provenia de l'Aragó. El seu pare, Eduard Arruga i Coromines, va néixer a Arenys de Mar, i la seva mare, Dolors Liró i Font, era natural de Barcelona. Hermenegild va néixer al carrer Casp de Barcelona i fou el segon de quatre generacions de cirurgians oftalmòlegs. Es va graduar el 1908 en Medicina a la Universitat de Barcelona i posteriorment va anar a estudiar al Hospital de Berlín Königliche Charité, al costat de l'oftalmòleg Julius Hirschberg (1843-1925), i més tard es va traslladar a París, a l'Hôtel-Dieu, on van ser mentors seus Edmund Landolt (1846-1926) i Félix de Lapersonne (1853-1937). De tornada a Barcelona rebé formació del doctor Manuel Menacho i Peiróin (1860-1934), passant a ser el seu adjunt en el període 1901-1908.
Es va traslladar a Amèrica del Sud durant la guerra civil.
Al llarg de la seva carrera professional va introduir notables avanços en la tècnica quirúrgica oftalmològica, entre elles "la pinça d'Arruga" per l'operació de cataractes. Entre les seves nombroses publicacions destaca Etiologia i patogenia del despreniment de la retina (1933). Precisament en el tractament d'aquesta afecció, el Dr. Arruga va obtenir un gran renom internacional. També destaca la seva obra del 1948 Cirurgia ocular que ha estat traduïda a diversos idiomes. Membre honorífic de mig centenar d'acadèmies i societats oftalmològiques, va rebre nombrosos guardons, entre ells el Premi Gonin l'any 1950, la Creu d'Alfons X el Savi i el títol de Comte d'Arruga.
El seu fill Alfred (1920-2008) va ser també un oftalmòleg de renom. El fill d'Alfred, Jordi Arruga i Ginebreda, forma part de la quarta generació familiar dedicada a l'oftalmologia.

## Referències

* 1 2 «Afred Arruga i Forgas». Galeria de Metges Catalans. [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ «Obituary. Hermenegildo Arruga, 1886-1972.». British Journal of Ophthalmology, 56, 6, 1972, pàg. 509. DOI: 10.1136/bjo.56.6.509 [Consulta: 26 novembre 2015].
* 1 2 «Hermenegild Arruga i Liró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Dr. Hermenegild Arruga i Liró - Galeria de Metges Catalans del COMB
* Biografia als Annals de Medicina
* Museu d'Història de la Medicina de Catalunya
# Ian Smith

Ian Douglas Smith (8 d'abril de 1919 - 20 de novembre de 2007), va ser un polític rhodesià actiu als governs de Rhodèsia del Sud, la Federació de Rhodèsia i Nyasalàndia, Rhodèsia, Zimbabwe-Rhodèsia i Zimbàbue entre 1948-1987, sobretot com a primer ministre de Rhodèsia a partir del 13 d'abril de 1964 fins a l'1 de juny de 1979. Nascut i criat a Selukwe, un petit poble rural a la colònia britànica autònoma de Rhodèsia del Sud, Smith va servir a la Royal Air Force britànica durant la Segona Guerra Mundial i, després de graduar-se a la Universitat de Rhodes a Sud-àfrica, va comprar una granja a la seva ciutat natal el 1948. Alhora, va ser triat com a representant de Selukwe a l'assemblea legislativa, dins del Partit Liberal de Rhodèsia del Sud, esdevenint el membre més jove de Rhodèsia al parlament.
Smith va donar suport a la creació de la Federació de Rhodèsia i Nyasalàndia el 1953, i va guanyar la circumscripció federal Midlands del Partit Federal Unit (UFP) en les primeres eleccions federals de 1953; després d'aquesta elecció a nivell federal va renunciar e l'escó territorial de Selukwe. Va exercir de líder del UFP a l'Assemblea Federal de 1958 a 1962 abans de dimitir per ajudar a formar el pro-independentista Partit Reformista de Rhodèsia, que al cap de poc es va fusionar amb el Partit Dominion per formar el Front de Rhodèsia (RF). Després de la victòria del RF a les eleccions generals de Rhodèsia del Sud de 1962, Smith es va convertir en viceprimer ministre i ministre d'Hisenda amb Winston Field com a primer ministre.
# Ian St John

Ian St John (7 de juny de 1938 - 1 de març de 2021) fou un futbolista escocès de la dècada de 1960.
Fou 21 cops internacional amb la selecció d'Escòcia. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Motherwell, Liverpool FC, Coventry City FC i Tranmere Rovers.

## Palmarès
### Liverpool

* Football League First Division (2): 1963-64, 1965-66
* Football League Second Division (1): 1961-62
* FA Cup (1): 1964-65
* FA Charity Shield (3): 1964, 1965, 1966

## Referències

* ↑ «Ian St John (1938-2021) – a life in pictures Ian St John lifts the FA Cup for Liverpool in 1965. Photograph: PA Photos/PA Shares 45 Ian St John has died aged 82. Bought from Motherwell in 1961, he was a key player in the great Liverpool team assembled in the 1960s by Bill Shankly, which rose from the second division to win two English league titles and an FA Cup in 1965, secured by St John’s winning goal in the final. We take a look back at his career Ian St John: former Liverpool forward dies aged 82». The Guardian, 02-03-2021 [Consulta: 2 març 2021].
* ↑ «A los 82 años falleció Ian St John, el escocés que le dio al Liverpool su primera FA Cup en 1965». ADN Ràdio, 02-03-2021 [Consulta: 2 març 2021].
* ↑ «BBC - Beginning a football revolution». BBC News, 30-11-2009 [Consulta: 16 novembre 2013].
* ↑ Official past players at Liverpoolfc.tv
* ↑ Player profile at LFChistory.net
* ↑ Perfil a hugmansfootballers
# His Hero Is Gone

His Hero Is Gone va ser un influent grup de crust punk de Memphis. Es va formar el 1995 a partir de membres de Copout, Man With Gun Lives Here, Union of Uranus i FaceDown, i es va dissoldre el 1999 realitzant el seu últim concert a Memphis. His Hero is Gone es va caracteritzar pel so pesat de les guitarres distorsionades i les lletres de caràcter social amb missatges anticonsumistes. Al llarg de la seva carrera va girar pels Estats Units, Europa i Japó.
Després de la dissolució, o simultàniament, els membres de His Hero Is Gone van tocar en grups com Deathreat, Severed Head of State, Call The Police, Dimlaia, Warcry, Union of Uranus, i Todd Burdette, Paul Burdette i Yannick Lorrain van formar, posteriorment, Tragedy.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Fifteen Counts of Arson LP (1996, Prank)
* Monuments to Thieves LP (1997, Prank)
* The Plot Sickens LP (1998, The Great American Steak Religion)

### EP

* Medicine of Thieves (maqueta, 1995, Partners on Crime)
* The Dead of Night in Eight Movements 7" (1996, Prank)
* Split E.P. 12" amb Union Of Uranus (1998, The Great American Steak Religion)
* Fools Gold 7" (1998, The Great American Steak Religion)

## Referències

* ↑ Julien, Alexandre. «Union of Uranus» (en anglès americà). Abridged Pause Blog, August 3, 2009. Arxivat de l'original el January 5, 2020. [Consulta: September 6, 2020].
* ↑ «interview with HeartattaCk magazine». Arxivat de l'original el 2009-12-22. [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ «interview with Dominik Gerszberg». Arxivat de l'original el 2011-08-15. [Consulta: 15 setembre 2011].
# Ibn Harma

Ibn Harma (709 $^{(Gregorià)}$ - 786 $^{(Gregorià)}$) Abu-Ishaq Ibrahim ibn Abi-Alí ibn Sàlama ibn Harma al-Fihrí fou un poeta àrab, suposadament un quraixita. Era un alida que des de 757 va intentar recuperar el favor dels abbàssides. La seva obra, important, només es conserva en una petita part.

## Referències

* ↑ Pellat, C. «Ibn Harma» (en anglès). Encyclopédie de l'Islam en ligne (EI-2 French). Brill.. Ibn Harma. In P. Bearman (ed.), 2010. [Consulta: 15 juny 2024].
# Cases porticades de la plaça de la Vila (l'Arboç)

La Plaça de la Vila és una obra del municipi de l'Arboç protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La plaça de la vila era anteriorment tota porticada, però avui dia tan sols en queden uns quants porxos bastant malmesos. Aquests edificis porticats tenen uns trets comuns que ens permet d'analitzar-los plegats. Generalment acostumen a ser de tres plantes. Els baixos, ocupats majoritàriament per comerços presenten un porxo, els arcs del qual són rebaixats i sostinguts per columnes a bombades de capitells dòrics; el sostre de les voltes és embigat. La planta noble acostuma a tenir un balcó, o dues portes balconeres, o bé dues finestres. Generalment són rematats per una barana de pedra.

## Història

Aquesta plaça, coneguda al llarg dels temps amb diversos noms (plaça del Blat, plaça de la Constitució...), presenta, encara, restes dels antics porxos. A causa de la construcció de la Caixa d'Estalvis Provincial de Tarragona la part dels porxos s'han vist desfigurats. La majoria dels habitatges que tenen porxos són datats cap a finals del segle xix. Hom pot llegir la corresponent data a la façana.

## Referències

* 1 2 «Plaça de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Alan MacDiarmid

Alan Graham MacDiarmid (Masterton, Nova Zelanda 1927 - 7 de febrer de 2007) va ser un químic i professor universitari nord-americà, d'origen neozelandès, guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 2000.

## Biografia

Va néixer el 14 d'abril de 1927 a la ciutat de Masterton, situada a l'Illa del Nord. Va estudiar química a la Universitat Victòria de Wellington, on es va llicenciar el 1951. Gràcies a una beca va poder fer estudis de doctorat a la Universitat de Wisconsin als Estats Units l'any 1953 i a la Universitat de Cambridge el 1955. Aquest mateix any va ingressar com a professor associat a la Universitat de Pennsilvània i, l'any 1964, va obtenir la seva plaça de professor numerari. Era titular de la càtedra Blanchart de Química en aquesta mateixa universitat, càrrec que ocupava des de 1988.
Va tenir quatre fills del seu primer matrimoni amb Marian, morta el 1990. MacDiarmid es va casar després amb Gayl Gentile. Finalment va morir el 7 de febrer de 2007 a causa d'una síndrome mielodisplàstica a casa seva a Drexel Hill, a Pennsilvània.

## Recerca científica

Els seus estudis sobre els polímers orgànics conductors van iniciar-se l'any 1975, any en el qual va contactar amb el doctor Hideki Shirakawa, de l'Institut Tecnològic de Tòquio. Des de llavors ha mantingut una estreta col·laboració amb ell, així com amb el físic Alan J. Heeger de la Universitat de Pennsilvània.
Els seus interessos científics se centraven en el polímer conductor més important des del punt de vista tecnològic, la polianilina, així com en els polímers orgànics fotoemissius. Ha publicat més de 600 articles científics en les més prestigioses revistes i és posseïdor de més de vint patents en el camp dels polímers orgànics conductors, especialment del poliacetilè i la polianilina.
L'any 2000 va ser guardonat amb el Premi Nobel de Química pel descobriment i desenvolupament dels polímers conductors, premi que fou compartit amb els seus col·laboradors Alan Heeger i Hideki Shirakawa.

## Referències

* ↑ Holmes, Andrew «Alan Graham MacDiarmid (1927–2007)» (en anglès). Nature, 446, 7134, 01-03-2007, pàg. 390–390. DOI: 10.1038/446390a. ISSN: 1476-4687.
* ↑ Read "Memorial Tributes: Volume 15" at NAP.edu (en anglès).
* ↑ «Gazette | Gazetteer: News & Sports». [Consulta: 18 desembre 2021].
* 1 2 «Alan G. MacDiarmid - Autobiography», 10-07-2007. Arxivat de l'original el 2007-07-10. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ Shirakawa, Hideki; Louis, Edwin J.; MacDiarmid, Alan G.; Chiang, Chwan K.; Heeger, Alan J. «Synthesis of electrically conducting organic polymers: halogen derivatives of polyacetylene, (CH)x» (en anglès). Journal of the Chemical Society, Chemical Communications, 16, 01-01-1977, pàg. 578–580. DOI: 10.1039/C39770000578. ISSN: 0022-4936.
* ↑ «The Long and Winding Road to the Nobel Prize for Alan MacDiarmid - Almanac, Vol. 47, No. 8, 10/17/2000». [Consulta: 18 desembre 2021].

## Enllaços externs

* «Alan MacDiarmid» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Hıdırellez

Hıdırellez o hidrellez és una antiga festa turca d'origen pre-islàmic que celebra l'arribada de la primavera, i sempre se celebra el 6 de maig. El mot hidirellez està format a partir dels noms de Hizir i d'Ilyas. Pel que fa a fonts religioses, hi ha força informació sobre Ilyas, però no pas sobre Hizir. El dia dels sants profetes Hizir i Ilyas (Elies) és el primer dia de l'estació de calor anomenada "dies de Hizir", que dura 186 dies, fins al 18 de novembre. L'estació freda, anomenada "dies de kasim (novembre)" s'allarga 179 dies, des del 18 de novembre al 6 de maig. Durant la dominació turca, el festival va estendre's a la zona dels Balcans, on la festa s'anomena amb altres noms, com ederlezi, erdelezi, hedrelezi, đurđevdan (festa de Sant Jordi).

## Referències

* ↑ Hande Sözer. Managing Invisibility: Dissimulation and Identity Maintenance among Alevi Bulgarian Turks. BRILL, 25 juliol 2014, p. 121–. ISBN 978-90-04-27919-3.
# Marc Valeri Publícola

Marc Valeri Publícola (en llatí: Marcus Valerius Publicola) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Valèria i portava el cognomen de Publícola.
Va ser magister equitum del dictador Gai Sulpici Pètic l'any 358 aC, quan els gals van entrar pel territori de Praeneste fins a Pedum. Pètic es va fortificar però els soldats van començar a murmurar perquè volien combatre. Finalment va lliurar la batalla i els romans van obtenir la victòria.
Després va ser elegit dues vegades cònsol, L'any 355 aC amb Gai Sulpici Pètic, cosa que significava que els dos cònsols eren patricis violant així la llei Licínia) i el 353 aC amb el mateix col·lega, repetint la violació de la llei.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 602.
# Codis Reed-Muller

Els codis Reed-Muller són codis de correcció d'errors que s'utilitzen en aplicacions de comunicacions sense fil, especialment en comunicacions a l'espai profund. A més, l'estàndard 5G proposat es basa en els codis polars estretament relacionats per a la correcció d'errors al canal de control. A causa de les seves propietats teòriques i matemàtiques favorables, els codis de Reed-Muller també han estat àmpliament estudiats en informàtica teòrica.
Els codis Reed–Muller generalitzen els codis Reed–Solomon i el codi Walsh–Hadamard. Els codis Reed-Muller són codis de blocs lineals que es poden provar localment, descodificables localment i descodificables per llista. Aquestes propietats els fan especialment útils en el disseny de proves verificables probabilísticament.
Els codis tradicionals de Reed-Muller són codis binaris, el que significa que els missatges i les paraules de codi són cadenes binaris. Quan r i m són nombres enters amb 0 ≤ r ≤ m, el codi Reed-Muller amb els paràmetres r i m es denota com a RM(r, m). Quan se li demana que codifiqueu un missatge que consta de k bits, on $\textstyle k=\sum _{i=0}^{r}{\binom {m}{i}}$ manté, el RM(r, m) el codi produeix una paraula de codi que consta de 2 $^m$ bits.
Els codis Reed-Muller reben el nom de David E. Muller, que va descobrir els codis el 1954, i Irving S. Reed, que va proposar el primer algorisme de descodificació eficient.

## Referències

* ↑ Advanced Methods for Satellite and Deep Space Communications. Springer-Verlag. DOI 10.1007/bfb0036046. ISBN 978-3540558514. pdf
* ↑ «3GPP RAN1 meeting #87 final report» (en anglès). 3GPP. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ Arikan, Erdal (en anglès) IEEE Transactions on Information Theory, 55, 7, 2009, pàg. 3051–3073. arXiv: 0807.3917. DOI: 10.1109/TIT.2009.2021379.
* ↑ Muller, David E. (en anglès) Transactions of the I.R.E. Professional Group on Electronic Computers, EC-3, 3, 1954, pàg. 6–12. DOI: 10.1109/irepgelc.1954.6499441. ISSN: 2168-1740.
* ↑ Reed, Irving S. (en anglès) Transactions of the IRE Professional Group on Information Theory, 4, 4, 1954, pàg. 38–49. DOI: 10.1109/tit.1954.1057465. ISSN: 2168-2690.
# Guatlla cul-roja

La guatlla cul-roja (Perdicula asiatica) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita zones de matoll i arbusts de l'Índia i Sri Lanka.
# Jordi Masferrer Puig

Jordi Masferrer Puig (Badalona, 15 d'octubre de 1935) és un exjugador de bàsquet català.
Masferrer es formà al Joventut de Badalona. Debutà a la màxima categoria del bàsquet nacional en la temporada 1951-52, equip amb el qual jugà fins a la temporada 53-54. En aquests anys a Badalona va guanyar el Campionat d'Espanya de bàsquet el 1953, i es va proclamar campió del Campionat de Catalunya tres temporades seguides. Aleshores s'incorporà al Futbol Club Barcelona i el 1957 retornà a Badalona. En el seu retorn a la Penya va tornar a guanyar el Campionat d'Espanya, i va ser subcampió de Lliga dues de les tres temporades que s'hi va estar. Finalment, l'any 1960 fitxà per l'Orillo Verde de Sabadell. Fou diverses vegades internacional amb la selecció espanyola absoluta.

## Referències

* ↑ Buj Canadell, A. «Jorge Masferrer, nos dice». La Voz de Badalona, 11-04-1958, p. 10 [Consulta: 1r setembre 2018].

## Enllaços externs

* «Jordi Masferrer Puig». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jesús Mauri Mur

Jesús Maria Mauri Mur, més conegut com a Jesús Mauri (Lleida, 1956 - 23 gener 2018) fou un artista i docent català.
Format a l'Escola Sant Jordi de Barcelona, destacà en el panorama artístic lleidatà dels anys vuitanta del segle xx, erigint-se com un membre destacat de la generació d'artistes actius a la ciutat poc després de la Transició i essent un dels principals impulsors de l'Escola Municipal de Belles Arts de Lleida.
Artista marcadament sensible i minimalista, la seva pintura ha estat qualificada de reduccionista, d'abstracció pura, amb interès en el color per ell mateix, així com pel suport i la superfície. Cap a finals del segle xx, Mauri es va incorporar al cos docent de la Universitat de Lleida, exercint com a professor de la Facultat de Ciències de l'Educació.
Una mostra de la seva obra forma part de la col·lecció del Museu d'Art Jaume Morera. Mauri també és l'autor, junt amb Carles Delclaux, del tapís commemoratiu del 700 aniversari de la creació de la Universitat de Lleida que presideix la Sala Víctor Siurana de l'edifici del Rectorat.

## Referències

* ↑ SEGRE. «Jesús Maria Mauri Mur». [Consulta: 24 gener 2018].
* 1 2 Nadal Gaya, Juan Manuel. Diccionari de pintors, escultors, gravadors i dibuixants : l'art a la Lleida del segle XX. 1. ed. Lleida: Pagès Editors, 2003, p. 209. ISBN 8479359986.
* ↑ «Jesús Mauri - Col·lecció Gelonch-Viladegut» (en castellà). Col·lecció Gelonch-Viladegut.
* ↑ «Museu d'Art Jaume Morera - Mauri Mur, Jesús». Arxivat de l'original el 2018-01-25. [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ diversos, Autors. La Universitat de Lleida, història i present. Universitat de Lleida, 2009, p. 10. ISBN 9788484095811.