OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sisebut

Sisebut és el nom dels següents personatges:
* Sisebut (rei dels visigots) (?- 621, Toledo), rei dels visigots (612 -621) successor de Gundemar
* Sisebut (bisbe d'Urgell) (? — 840), bisbe d'Urgell (823-840)
* Sisebut de Cardeña (?- 1086, Cardeña), monjo benedictí castellà, abat del monestir de San Pedro de Cardeña, venerat com a sant a l'Església catòlica
# Sclerothorax hypselonotus

Sclerothorax hypselonotus és una espècie d'amfibi temnospòndil que va viure al Triàsic inferior en el que avui en dia és Alemanya. Es diferencia de la resta de temonspòndils pel seu crani curt i molt ample i per les apòfisis espinoses allargades que formaven una cresta al llarg de l'esquena. Sclerothorax és un membre basal dels capitosaures, un gran clade de temnospòndils que va viure durant tot el Triàsic.

## Referències

* ↑ Schoch, R.R., Fastnacht, M., Fichter, J., and Keller, T. (2007) Anatomy and relationship of the Triassic temnospondyl Sclerothorax. Acta Palaeontologica Polonica 52, 117–136.
# Falconet africà

El falconet africà (Polihierax semitorquatus) és un ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita sabanes i estepes d'Àfrica oriental, al sud-est del Sudan, Etiòpia, Somàlia, est d'Uganda, Kenya i Tanzània, i també a l'Àfrica Meridional, a Namíbia, sud-oest de Botswana i nord de Sud-àfrica. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falconet africà». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 354. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «African Pygmy-falcon. Polihierax semitorquatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 29 agost 2022].
# Àfrica Austral

L'Àfrica Austral és la part sud de l'Àfrica. Està constituïda pel conjunt de les terres situades al sud de la selva equatorial africana. Generalment es considera que formen part d'aquesta regió els estats i territoris següents:
* Angola
* Botswana
* Comores
* Lesotho
* Madagascar
* Malawi
* Maurici
* Mayotte (dependència francesa)
* Moçambic
* Namíbia
* Reunió (dependència francesa)
* Santa Helena (dependència britànica)
* Sud-àfrica
* Swazilàndia
* Zàmbia
* Zimbàbue
Primitivament ocupada pels pobles khoisan i després pels bantus, aquesta regió fou l'objecte de les potències colonials europees, que han deixat la seva empremta en el traçat de les fronteres polítiques actuals. La població blanca descendent d'aquells colonitzadors és la més nombrosa del continent.
La regió afronta problemes semblants a la resta del continent: les seqüeles que el colonialisme i el neocolonialisme han deixat, i deixen, en la vida i en l'economia d'aquests estats, juntament amb la corrupció i la prevalença enorme del VIH, són factors que frenen el desenvolupament. L'objectiu comú és la consecució de l'estabilitat econòmica i política; per facilitar la cooperació entre els diversos estats de la regió s'ha creat la Comunitat de Desenvolupament de l'Àfrica Austral.
El clima és favorable a l'agricultura i la indústria sud-africana actua com a motor econòmic de la regió.

## Referències

* ↑ Woodward, Hayes & Minkley. Deep Histories : gender and colonialism in Southern Africa. Amsterdam [u.a.]: Rodopi, 2002. ISBN 90-420-1229-3.
* ↑ Bauer & Taylor. Politics in Southern Africa : state and society in transition. Boulder [u.a.]: Rienner, 2005. ISBN 1-58826-332-0.

## Bibliografia

* LIVINGSTONE, David. Viajes y exploraciones en el África del Sur. Ediciones del Viento, 2008. 789 p. (Viento simún). ISBN 978-84-96964-34-1.
# Nervi facial

* Parells cranials
* I – Olfactori
* II – Òptic
* III – MOC
* IV – Patètic
* V – Trigemin
* VI – MOE
* VII – Facial
* VIII – Vestibulococlear
* IX – Glossofaringi
* X – Vague
* XI – Accessori
* XII – Hipoglòs
El nervi facial o setè parell cranial o nervi cranial VII és un nervi mixt que controla els músculs de l'expressió facial i el gust als dos terços anteriors de la llengua; també subministra fibres parasimpàtiques preganglionars al cap i ganglis del coll. Es desprèn del tronc cerebral entre la protuberància i la medul·la oblonga.
# Ptychadena harenna

Ptychadena harenna és una espècie de granota que viu a Etiòpia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Largen, M. 2004. Ptychadena harenna. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Chantal Baudaux

Chantal Baudaux (Caracas, 4 de gener de 1980) és una model, actriu de televisió i de teatre veneçolana. De pare francès i mare espanyola, ha participat en diverses sèries de televisió i telenovel·les de la cadena Ràdio Caracas Televisió (RCTV).

## Carrera professional

Després de diverses participacions en anuncis publicitaris, l'any 1998 va ser escollida com la protagonista de la sèrie juvenil Hoy te vi, juntament amb Sandy Olivares, iniciant la seva carrera a la televisió veneçolana.
Va participar en nombroses telenovel·les de RCTV amb gran èxit en la dècada del 2000. Va tenir una destacada actuació en l'any 2002 en la telenovel·la de misteri veneçolana La mujer de Judas, la qual va protagonitzar junt amb l'actor Juan Carlos García, amb nivells d'acceptació molt bons i retransmesa en diversos països, allà va interpretar a «Glòria Leal», una estudiant que podia veure el fantasma d'un sacerdot que li advertia sobre assassinats misteriosos. El 2009 va ser coprotagonista de Calle luna, Calle sol, compartint crèdits amb Mónica Spear i Manuel Sosa.
Entre 2007 i 2008 va participar en dues pel·lícules per a televisió, Señor Presidente i Pension Amalia, transmeses per la cadena RCTV Internacional.
El 2015 va protagonitzar el vídeo Se acabó de San Luis feat Chino y Nacho junt amb Yuvanna Montalvo i Sócrates Serrano, a més va tornar a la pantalla noia per a un episodi de Escándalos a Televen.
Al maig de 2016 va posar junt amb els seus fills Zoe i Luc per a la revista OK.

## Vida personal

Chantal Baudaux va néixer com Chantal Nathaly Baudaux Jiménez de mare espanyola i pare francès. El 2008 es va casar amb Alberto Morla, un empresari veneçolà. Baudaux va ser criada sense cap religió.

## Televisió

| Any | Títol | Paper | Episodi |
| 1998 | Hoy te vi | Jessica Linares Urdanet | |
| 2000 | Mis 3 hermanas | Beatriz Estrada Morandi «La Beba» | |
| 2001 | Carissima | Adriana Libordo | |
| 2002 | La Mujer de Judas | Gloria Leal | |
| 2003 | La Cuaima | Alfonsina Russo «La Nena» | |
| 2004 | Negra consentida | Viviana Altúnez Meaño | |
| 2005 | Amantes | Isabel Sarmiento de Bejerano | |
| 2006 | Dr. G y las mujeres | Susana «Susy» Andrade Niño | |
| 2009 | Calle luna, Calle sol | Gabriela «Gaby» Bustamante | |
| 2016 | Escándalos | Érika Montalbán | «El doble» |
| 2020 | Almas en Pena | La Planchada | «La Planchada» |

### Cinema

| Any | Títol | Paper |
| 2004 | Natalia de 8 a 9 | |
| 2007 | Señor Presidente | Camila Canales |
| 2008 | Pensión Amalia | Cristina |
| 2014 | Dos de trébol | |

## Referències

* 1 2 «Biografias: Chantal Baudaux». RCTV. Arxivat de l'original el 2010-07-06. [Consulta: 10 juliol 2020].
* 1 2 «No soy una malcriada» (en castellà). El Universal.
# Futbol a Eswatini

El futbol és l'esport més popular a Eswatini. És dirigit per l'Associació de Futbol d'Eswatini.

## Competicions

* Lligues:
** Premier eague
* Copes:
** Copa swazi de futbol
** Supercopa swazi de futbol

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2020.
* Mbabane Highlanders FC
* Mbabane Swallows FC
* Royal Leopards FC
* Manzini Wanderers FC
* Eleven Men in Flight FC
* Denver Sundowns FC
* Young Buffaloes FC
* Green Mamba FC

## Principals estadis

Font:
| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi Nacional Somhlolo | 20.000 | Lobamba |

## Vegeu també

* Associació de Futbol d'Eswatini
* Selecció de futbol d'Eswatini

## Referències

* ↑ Mapa Mundial
* ↑ «Times Of Swaziland». Times.co.sz.
* ↑ «The Swazi Observer». Observer.org.sz, 18-02-2012.
* ↑ «Swaziland (eSwatini) - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Swaziland (eSwatini) - List of Cup Winners». RSSSF.
* ↑ «Stadiums in Eswatini». worldstadiums.com. Arxivat de l'original el 2011-11-26. [Consulta: 9 febrer 2021].
# Soldàtskoie

«Soldàtskoie» té aquests significats:

## Crimea

* Soldàtske (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Soldàtskoie (Gorxétxnoie), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Soldàtskoie (Fatej), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Soldàtskoie (Stari Oskol), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Soldàtskoie (Rakítnoie), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Exèrcit de camp

Es denomina Exèrcit de camp (o simplement Exèrcit) la unitat militar formada per l'agrupació de diversos Cossos d'exèrcit, però que per mida no arriben a formar un Grup d'exèrcits.
# İrem Korkmaz

İrem Korkmaz (Balıkesir, 31 d'agost de 1998) és una judoka turca, campiona d'Europa en jóvens a Maribor el 2017, subcampiona d'Europa junior el 2016 a Màlaga i campiona de Turquia en 2017 i 2018 en 52 kg. Esportista del club Galatasaray SK, Korkmaz va ser portaveu, juntament amb la judoka Gülkader Şentürk, també de la selecció turca d'una campanya de "restar a casa" durant la lluita contra la Pandèmia de COVID-19a Turquia el 2020. İrem Korkmaz és una de les esportistes turques que van guanyar el dret de participar el els Jocs Olímpics d'Estiu de 2020.

## Referències

* ↑ «İrem Korkmaz altın madalya kazandı» (en turc). [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «Judoda İrem Korkmaz, Avrupa şampiyonu oldu!» (en turc). [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «Junior European Championships 2016. Spain, Malaga» (en anglès). International Judo Federation, 2016. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ fanatik. «Judoda İrem Korkmaz Türkiye şampiyonu». [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ «İREM KORKMAZ İSTANBUL GALATASARAY SPOR KULÜBÜ Türkiye Judo Federasyonu» (en turc). [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ fanatik. «Milli judoculardan Evde kal çağrısı». [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ fanatik. «İrem Korkmaz: İmkanlarımızı başarı ile taçlandırmak istiyoruz». [Consulta: 10 juny 2020].

## Enllaços externs

* İrem Korkmaz a Judoinside

## Vegeu també

* Derya Cıbır
* Melisa Çakmaklı
# Nervi motor ocular comú

* Parells cranials
* I – Olfactori
* II – Òptic
* III – MOC
* IV – Patètic
* V – Trigemin
* VI – MOE
* VII – Facial
* VIII – Vestibulococlear
* IX – Glossofaringi
* X – Vague
* XI – Accessori
* XII – Hipoglòs
El nervi motor ocular comú (MOC) o tercer parell cranial o nervi cranial III, és el que controla la major part dels moviments de l'ull, incloent la constricció de la pupil·la i manté l'ull obert, ja que innerva el múscul elevador de la parpella. Entra en l'òrbita a través de la fissura orbitària superior. El MOC deriva de la placa basal del mesencèfal embrionària. Els nervis cranials IV i VI, també participen en el control de moviment dels ulls.
# Segell editorial

Un segell editorial és un nom comercial amb el qual una editorial publica una obra. Una única empresa editorial pot tenir diversos segells editorials, sovint utilitzant diferents noms com a marques per comercialitzar obres a diversos segments demogràfics.

## Descripció

Un segell editorial d'una editorial és un nom comercial, nom que fa servir una empresa per comercialitzar productes o serveis comercials, sota el qual es publica una obra. Els segells editorials solen tenir un caràcter o missió definitoris. En alguns casos, la diversitat resulta de l'adquisició d'editorials més petites (o parts del seu negoci) per part d'una empresa més gran. En el cas de Barnes & Noble, els segells editorials s'han utilitzat per facilitar l'aventura d'un llibreter en l'edició.
A la indústria dels videojocs, algunes empreses de videojocs controlen diversos segells. Per exemple, Take-Two Interactive és acreditat com "el pare dels segells", i en el seu cas, els segells són entitats incorporades de propietat total amb la seva pròpia infraestructura de publicació i distribució, vendes i màrqueting i equips de gestió i les seves pròpies filials respectives també incorporades (Rockstar North Limited, 2K Vegas, Inc.). Aquest model ha influït en rivals com Activision Blizzard, ZeniMax, Electronic Arts del 2008 al 2018, Warner Bros. Interactive, Embracer Group i Koei Tecmo. Take-Two té aquests models en marxa des de 1997 a 1998, i es considera "un grup d'empreses de jocs amb filials autònomes de publicació i desenvolupament de jocs". Els distribuïdors de videojocs independents com Devolver Digital també utilitzen la paraula segell per descriure's.

## Ús

Una única empresa editorial pot tenir múltiples segells, que són utilitzats sovint per l'editorial per comercialitzar obres a diferents segments demogràfics. Per exemple, l'objectiu de Kaji Manga, un segell editorial del Grup Enciclopèdia, és publicar manga per als lectors joves i que s'introdueixen en aquest món, a més de publicar tot el seu catàleg en llengua catalana.

## Referències

* ↑ Friedlander, Joel. «A Quick Lesson About Publishers, Imprints, CreateSpace, and Bowker». The Book Designer, 09-02-2015. [Consulta: 29 juliol 2016].
* ↑ «Industry Overview: Journalism and Publishing». Wet Feet. Arxivat de l'original el 2016-08-17. [Consulta: 29 juliol 2016].
* ↑ «Take-Two CEO Strauss Zelnick: 'I'm charged with making hard decisions'», 18-06-2018.
* ↑ «EA CEO pledges freedom to Take-Two Interactive's developers», 03-03-2008.
* ↑ «El Grup Enciclopèdia llança Kaji Manga, un nou segell de manga en català», 07-05-2022. [Consulta: 3 novembre 2022].
# Àliga de La Bisbal d'Empordà

L’Àliga de la Bisbal és un element del seguici popular de la Bisbal d’Empordà. És l’àliga més antiga de Catalunya. Juntament amb el Drac de la Bisbal, les figures originals estan declarades Bé Cultural d’Interès Nacional (BCIN). Va ser construïda per una comunitat de frares i es va estrenar el 15 d’abril de 1619, segons el dietari de la família Anglada de Fonteta. La figura original es troba, juntament amb el Drac, en una capella de la Parròquia de Santa Maria de la Bisbal i que tot el públic pot visitar.
Es tracta d’una peça formada per una estructura de fusta i arpilleria, i revestida de petites peces de pell daurades a manera de plomes dentades. Com a element festiu de poder, ha estat tradicionalment l’encarregada d’honorar els visitants o autoritats.
Antigament la bèstia dansava en les principals festes de l’any, però el dia més solemne era el Corpus; era l’única figura que desfilava dintre de la processó amb la comitiva eucarística.
Fou restaurada a inicis de la dècada de 1980 i recuperada per a la Festa Major l'any 1997 amb la construcció d'una rèplica.
Cada 15 d’agost, l'Àliga balla als peus de l'altar de l'Església de Santa Maria per dedicar el seu ball a Maria, patrona de la Bisbal i a qui es deu la festivitat del municipi. Balla davant el mossèn, els membres de l'església, l'alcalde i els regidors de la ciutat.

## Referències

* ↑ «La processó de Corpus i l’Àliga de la Bisbal».
* ↑ J.Peña. «L'Àliga i el Drac de la Bisbal són declarats Bé Cultural d'Interès Nacional - 14 març 2023», 29-10-2023.
# Muntanyes Bonai

Les muntanyes Bonai (Bonai Hills) són unes serralades que sobrepassen els 1000 metres d'altura situades al districte de Sundargarh, a Orissa, Índia. Els cims principals eren el Mankarnacha (1.128 metres), el Badamgarh (1.093 metres), el Kumritar (1.082 metres) el Cheliakota i el Kondadhar. Antigament formaven el límit nord de l'estat de Bonai amb l'estat de Gangpur. El riu Brahmani corre per aquestes muntanyes.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Qays Aylan

Els Qays Aylan foren un grup àrab, una de les dues subdivisions dels Múdar. Junt amb els Rabia, els Múdar eren considerats descendents d'Adnan o àrabs del nord. Tot i que podria ser que Aylan fos el pare de Qays, és probable que el nom signifiqui «Qays (propietari) d'Aylan», i Aylan seria el nom d'un cavall, un gos o un esclau.
En la reagrupació de grups que es va fer sota els musulmans, en temps de Muàwiya I havien quedat establerts dos grups principals, els kalbites o iemenites (àrabs del sud) i els qaysites o també Qays Aylan, o àrabs del nord. Muàwiya tenia el suport dels Banu Kalb o kalbites i el seu fill Yazid I tenia una mare d'aquest grup, de manera que els qaysites van donar suport a Ibn az-Zubayr. L'oposició qaysites-iemenites va dominar la política omeia; mentre els kaysites eren partidaris d'una política expansiva els iemenites ho eren de fronteres estables.
La rivalitat va desaparèixer amb l'arribada al poder dels abbàssides però va ressorgir en alguns moments i llocs concrets i així al Líban les faccions que lluitaven pel poder en temps dels otomans s'anomenaven Qays i Yaman però en aquest temps moltes de les famílies dirigents d'un o altre bàndol no eren àrabs (eren kurds, turcmans o circassians) i els que ho eren podien passar a un o altre bàndol sense tenir en compte el seu origen o dividir-se en dos grups familiars, un per cada part. La facció iemenita estava dirigida pels Alam al-Din i la qaysita pels Buhtur; el 1585 hi va haver una conspiració iemenita contra l'emir mànida Korkamz i van tenir el poder, però el seu fill Fakhr-ad-Din II va restablir la supremacia qaysita. A la caiguda de Fakhra-ad-Din el 1633 els iemenites van tenir altre cop el poder breument però després de la guerra civil, del 1635, al final del segle els qaysites tornaren a dominar. Amb els xihàbides, successors dels mànides, els iemenites van exercir el poder (1709) però foren derrotats totalment a la batalla d'Ayn Dara el 1711 i la família Alam al-Din fou totalment exterminada. Després d'això les faccions ja no s'anomenen més qaysites i iemenites sinó pel nom de la família dominant.
Aquesta divisió a Palestina es va mantenir viva; els qaysites dominaven al sud de Nablús i els iemenites al nord; hi havia rivalitat i encara al segle xvi es produïen combats aïllats. Als segles xviii i xix es van fer guerres locals en nom d'aquestes faccions a Nablús i Jerusalem, al Djabal Nablús entre les famílies Tukan o Nimr (1704-1823 o 1840-1850). A Judea els qaysites estaven dirigits per les famílies Samhan, Lahham, Amr i Bayhuti i els iemenites pel clan Abu Ghosh; els cristians de Betlem eren iemenites i els cristians i musulmans d'Hebron eren qaysites. Generalment els otomans donaven suport a la facció més dèbil contra l'altra. Aquestes lluites es van extingir a la segona meitat del segle xix.
El color de la facció qaysita era el vermell (els iemenites tenien el blanc) i s'utilitzava en les banderes, els vestits, i els vels de les dones. Una dona casada qaysita no podia entrar en territori iemenita vestida de vermell.

## Bibliografia

M. Hoexter, The role of the Qays and Yaman factions in local political divisions, Jerusalem 1973
# Chantal Delsol

Chantal Delsol (París, 16 d'abril de 1947) és una filòsofa, historiadora política, assagista, professora universitària i novel·lista francesa.
Deixebla del filòsof Julien Freund, Chantal Delsol és una de les ments més destacades dins del pensament actual. Sobretot, dins dels corrents intel·lectuals cristians. Des de 1993 és professora a la Universitat Paris-Est-Marne-la-Vallée, on va crear i dirigir el Centre d'Estudis Europeus, actualment anomenat Institut Hannah Arendt, especialitzat en relacions Est-Oest. La seva docència abasta l'àmbit de la filosofia pràctica, i ético-política. Se centra més especialment en les relacions internacionals i la geopolítica europea. La recerca de Chantal Delsol abasta des de la filosofia jurídicopolítica, la ciència política, la geopolítica i la sociologia de les mentalitats. Autora d'un grapat de novel·les i d'una trentena de llibres d'assaig, com El crepuscle universal, La identitat d'Europa, o La fi de la cristiandat, que han estat traduides a molts idiomes, és membre de l'Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. Casada amb Charles Millon, exdiputat i ministre de Defensa de Jacques Chirac, Chantal Delsol és col·laboradora habitual a Le Figaro i a Valeurs Actuelles. L'any 2015 va aparèixer a Espanya, traduït al castellà, l'assaig "Populismos. Una defensa de lo indefendible".

## Publicacions

* L'État subsidiaire (1993)
* Le souci contemporain (1994)
* Histoire des idées politiques de l’ Europe centrale (1998)
* Éloge de la singularité (2000)
* Les Deux Europes (2007)

## Referències

* ↑ «Chantal Delsol (1947-)». Biblioteca Nacional d'Israel. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ Sánchez Galera, José María «Chantal Delsol: «El ecologismo es una nueva religión, una forma de paganismo» La filósofa Chantal Delsol columbra un cristianismo en minoría que deberá ser apostólico no a base de discursos, sino de ejemplo y virtud. Conversamos con ella a propósito del Congreso Internacional». El Debate, 06-03-2022 [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Chantal Delsol: «La ecología se ha convertido en una religión para sustituir al cristianismo»». Religión en libertad, 28-10-2021 [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ Cantón, Eva «Filósofa a historiadora de las ideas, Chantal Delsol: «Las élites nos quieren hacer creer que no tenemos identidad»». El Periódico, 04-09-2015 [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «Chantal Delsol». Hungarian Review, 06-05-2012 [Consulta: 3 octubre 2022].
# Gai Hirri

Gai Hirri, en llatí Caius Hirrius, era el possible fill d'un Hirrius que apareix com a pretor l'any 88 aC.
Gai Hirri fou recordat per ser la primera persona privada que va tenir una granja de llamprees. N'estava tant orgullós que no venia els peixos a qualsevol preu, però en va oferir alguns milers a Juli Cèsar pels seus banquets triomfals els anys 46 i 45 aC. Va invertir en les factories uns dotze milions de sestercis i va vendre una granja molt ben proveïda per 400.000 sestercis. Ciceró esmenta un Caius Herrius Postumius que és probablement el mateix personatge.

## Referències

* ↑ Hirrius, C.. William Smit (editor). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 496
# Solduga i Espluga

Solduga i Espluga, o, a l'inrevés, Espluga i Solduga, fou un terme municipal format a ran de la Constitució de Cadis (1812) i de la creació dels ajuntaments moderns. Subsistí fins al 1847, quan fou agregat al terme de Baén en no assolir els trenta veïns (caps de casa) exigits en la reforma municipal d'aquest any. Estava constituït pels pobles de Cuberes, d'Espluga de Solduga i de Solduga.
Des del 1969, tots aquests antics municipis estan integrats al terme de Baix Pallars, al sud del Pallars Sobirà. El 2013 només hi havia 1 habitant a Solduga.

## Referències

* ↑ Dades de població a www.municat.gencat.cat.
# Segellat per compressió

* No s'ha de confondre amb Estopada (armes).
El sistema de segellat per compressió , també anomenat segellat mitjançant Gland, permet realitzar el segellat d'algun tipus d'element (com ara: sensor de temperatura, cables, conductors, canonades, canons, cable de fibra òptica) quan l'element ha de passar a través d'una paret que reté un gas, líquid o material contaminant. Un sistema de segellat mitjançant compressió, pot tenir els següents objectius:
* Evitar que l'element es desplaci empès pel diferencial de pressió que actua sobre ell.
* Evitar la fuita de gas o líquid a través de l'orifici en el qual està situat l'element
* En alguns casos proveeir aïllament elèctric a l'element respecte al material del recinte en què aquesta fixat.
A diferència d'un segell epoxy o una volandera de goma, un sistema de segellat per compressió, utilitza components mecànics i una força axial per comprimir un anell tou dins d'un allotjament creant així un segell. En contraposició un segell epoxi es forma mitjançant el bolcat d'un compost en un motlle o reservori per així generar un segell.

## Usos

Usos típics inclouen un recipient de pressió, autoclaus, tancs d'emmagatzematge, canonades, forns, o tot altre dispositiu en el qual cables o sensors hagin de passar des del costat interior a l'exterior d'un recipient o paret sobre la qual hi ha diferents pressions de cada costat o mitjans contaminants.

## Enllaços externs

* http://www.conaxbuffalo.com/sg_intro.shtml Arxivat 2008-01-03 a Wayback Machine. Sistema de segellat per compressió