OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setembre etern

Setembre etern (originalment Eternal September o September that never ended, en anglès) és argot de Usenet que fa referència a un període que va començar a mitjans de 1993, quan diferents proveïdors d'internet van oferir accés a Usenet a una gran quantitat d'usuaris nous. Això va crear una onada que va fer impossible transmetre la netiqueta, cultura i les normes existents dels fòrums de la xarxa als usuaris novells. AOL va continuar oferint aquest accés a Usenet el març de 1994, cosa que va obrir l'aixeta a un degoteig constant d'usuaris nous. Com a resultat, als ulls dels antics usuaris de Usenet, el flux d'usuaris nous que havia començat el setembre de 1993 no es va acabar mai.

## Història

Durant la dècada dels 80 i principis dels 90, Usenet i internet eren, com a norma general, territori de professionals de la informàtica i d'aficionats entusiastes. Els usuaris nous apareixien a poc a poc i molt dispersadament. Això els permetia aprendre la manera d'interactuar en línia sense causar problemes. L'única excepció a això passava durant el mes de setembre de cada any, quan una gran quantitat de nous estudiants universitaris obtenien accés a internet i Usenet des de les universitats. Aquests nous grups d'usuaris que encara no coneixien els estàndards de conducta de la xarxa importunaven els usuaris de més experiència fins al punt que setembre es va convertir en un mes temut a la xarxa. Un cop els proveïdors d'internet com AOL van començar a fer més fàcil l'accés a internet per al públic, es va generar una afluència d'usuaris nous que continua fins a l'actualitat. Per tant, des del punt de vista de la primera Usenet, la sensació va ser d'un setembre permanent.
Sembla que Dave Fischer va encunyar el terme en una publicació de gener de 1994 a alt.folklore.computers: «Ara és discutible. El setembre de 1993 passarà a la història com el setembre que mai no va acabar».
AOL va suspendre el seu servei Usenet el 25 de gener de 2005.

## Referències

* ↑ «September that never ended». [Consulta: 26 juliol 2022].
* 1 2 «NYU Press Electronic Title: NET.WARS by Wendy Grossman; ch01; pg01», 26-06-2006. Arxivat de l'original el 2006-06-26. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «NYU Press Electronic Titles: NET.WARS, ch03; pg01», 05-05-2011. Arxivat de l'original el 2011-05-05. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «It's September, Forever» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2022].
# Paul Symphor

Paul Symphor (Le Robert, 1893 – París, 1968) fou un polític martiniquès. Es graduà en magisteri i el 1910 ingressà a la SFIO, de la que en serà secretari de la secció martiniquesa. Fou president d'una cooperativa agrícola i participà en la fundació d'un sindicat de mestres. Fou elegit regidor (1935) i alcalde (1937) de le Robert i conseller general del cantó de Le Robert-1 (1937). Hostil a la França de Vichy, el 1940 fou obligat a dimitir dels seus càrrecs i participà en la resistència clandestina.
El 1945 fou reescollit alcalde de Le Robert i conseller general, càrrecs que mantindrà fins a 1965 i 1967 respectivament. El 1947 fou nomenat president del Consell General de Martinica, càrrec que abandonà quan fou escollit senador de Martinica el 1948-1958. El 1951 fou nomenat secretari de la comissió de marina (1949-1955) i vicepresident del Consell General (1956-1958)

## Enllaços externs

* Fitxe de Paul Symphor al Senat francès
| Precedit per: Georges Gratiant | President del Consell General de Martinica 1947 - 1948 | Succeït per: François Duval |
# Diputació Foral

Diputació Foral (en basc Foru aldundi) és el nom amb què es coneix des de mitjan segle xix les Diputacions provincials d'Àlaba, Guipúscoa, Navarra i Biscaia, per raó de llurs règims forals o règims especials d'autonomia administrativa que van conservar després de la Primera Guerra Carlina com a excepció al sistema centralista propi de l'Estat liberal establert des de 1836 en Espanya.
A les tres diputacions basques (i anteriorment també a la Diputació del Regne de Navarra) se les hi coneix amb el nom de Diputació Foral, ja que aquests quatre territoris àdhuc conserven llurs furs. La Diputació Foral és un òrgan executiu que depèn de les Juntes Generals (l'òrgan legislatiu). Les Juntes Generals són els parlaments de cada Territori històric els membres del qual (apoderats, junteros o procuradors) són escollits per votació popular, que coincideix amb les eleccions municipals.
Les diputacions basques gaudeixen d'alta autonomia i poder d'acció, ja que entre les seves competències es troba la recaptació d'impostos, totes les infraestructures de carreteres, benestar social...
La Diputació Foral de Navarra, que havia estat la Diputació del Regne fins a 1839 en què pas a ser una província, després de la reforma de Javier de Burgos de 1833, que es va ratificar amb la llei Paccionada Navarresa. A partir de 1982, rep el nom de Govern de Navarra, en convertir-se l'anterior província foral en comunitat autònoma amb un règim particular sota la denominació de "Comunitat Foral de Navarra".

## Vegeu també

* Diputació Foral d'Àlaba
* Diputació Foral de Biscaia
* Diputació Foral de Guipúscoa
* Diputació Foral de Navarra (avui Govern de Navarra)
# Glacera del Géant

La glacera del Géant és una glacera del vessant francès del Massís del Mont Blanc, als Alps. És el principal proveïdor de gel del Mer de Glace. La seva superfície és de 1.719 ha. comptant la de la vall Blanche.
És possible agafar el Telecabina Panoràmic del Mont Blanc que puja sobre la glacera del Géant, des de l'Aiguille du Midi a França, fins a Punta Helbronner a la frontera franco-italiana.
Els esquiadors experimentats també tenen una "atracció especial" en el desafiament de la cursa de l'Aiguille des de l'estació de Midi, baixant la Vallée Blanche i després a la glacera Géant, evitant els seracs del Géant, que es fusionen al Mer de Glace per assolir Montenvers
El 1862, el físic i alpinista John Tyndall va donar una sèrie de conferències a la Royal Institution of Great Britain on va informar que la calor era una forma de moviment. Col·locant línies d'estaques al gel, va fer nombroses mides del flux de gel de la glacera Géant i altres glaceres circumdants al Mer de Glace. Després ho va publicar en el seu Glaciers of the Alps.
Al setembre 2015 la instal·lació, per l'alcalde de Chamonix, d'una barrera de seguretat sobre la glacera del Géant ha despertat el conflicte fronterer.

## Referències

* ↑ «Glacier du Géant - Chamonix-Mont-Blanc - El Mont Blanc y su panorama Chamonix-Mont-Blanc». [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Glacier du Géant (Haute-Savoie, France)». [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ Lieberman, Marcia; Thompson, Tim. The Outdoor Traveler's Guide: the Alps. Nova York: Stewart, Tabori & Chang, 1991, p. 68-69. ISBN 1556701772. OCLC 23386544.
* ↑ Dumler, Helmut; Burkhardt, Willi P. (Willi Paul), 1922-. The High Mountains of the Alps. Londres: Diadem, 1993, p. 165. ISBN 0906371430. OCLC 29668950.
* ↑ Tyndall, John. Heat Considered as a Mode of Motion: being a course of 12 lectures delivered at the Royal Institution in the season of 1862. (en anglès). Cambridge University Press, 2014, p. 195. ISBN 9781108068901.
* ↑ Bargel, Lucie «Une carte, trois communes et deux États. Conflits pour l’appropriation institutionnelle de pâturages alpins frontaliers» (en francès). Norois. Environnement, aménagement, société, 238-239, 17-10-2016, pàg. 85–95. DOI: 10.4000/norois.5884. ISSN: 0029-182X.
# Haldighati

Haldighati és un poble del Rajasthan, a l'antic principat de Mewar i avui al districte d'Udaipur, es troba al nord-est d'Udaipur i a pocs quilòmetres (uns 6) al sud de Nathdwara, no lluny del poble de Khamnor. Haldighati vol dir Vall Groga, pel color del terreny. El poble és conegut per la batalla de Haldighati lliurada allí el 18 de juny de 1576. El rana Pratap Singh de Mewar (Udaipur) va refusar reconèixer a l'emperador Akbar i aquest el va voler castigar enviant un fort exèrcit dirigit per Man Singh d'Amer. El 31 de maig de 1576 els dos exèrcits van agafar posicions a Haldighati. Inicialment els mewaris van derrotar les forces imperials, però finalment foren derrotats el dia 18 de juny. Pratap es va salvar mercès a Chetak o Shakti Singh. Al proper llogaret de Badshahi Bagh creix la rosa anomenada Chaitri Gulab i els petals Gulkand, d'efectes medicinals. A 2 km es troba la tomba de Chetak.
# Raúl Gorriti

Raúl Enrique Gorriti Drago (Camaná, 10 d'octubre de 1956 - Camaná, 2 d'abril de 2015) fou un futbolista peruà de la dècada de 1980.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1978.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sporting Cristal.

## Referències

* ↑ Obituary (in Spanish)
* ↑ Pierrend, José Luis. «Peru - Record International Players». RSSSF, 28-05-2009.
* ↑ Raúl Gorriti a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sheila Jackson Lee

Sheila Jackson Lee (Queens, 12 de gener de 1950 - Houston, 19 de juliol de 2024) va ser una advocada i política estatunidenca. Membre del Partit Demòcrata, va ser d'ençà del 1995, la representant del 18è districte de Texas (que inclou la major part del centre de la ciutat de Houston).
Juntament amb el senador demòcrata de Massachusetts Edward Markey, va ser impulsora a partir del 2020 del projecte de llei que va fer del Juneteenth, commemoració de la fi de l'esclavitud als Estats Units, un dia de festa federal el 17 de juny del 2021.

## Referències

* ↑ Shen, Michelle. «Sheila Jackson Lee, long-serving Democratic congresswoman and advocate for Black Americans, dies at 74 | CNN Politics» (en anglès), 20-07-2024. [Consulta: 21 juliol 2024].
# Stabio

Stabio és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Mendrisio.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Glacera del Miage

La glacera del Miage es troba al sud del Mont Blanc. Desemboca a la vall de Vény, que queda bloquejada per la morrena Visaille, formant el llac Combal, que ara està ple. És la glacera més gran de la vall d'Aosta i la més gran de la part italiana del massís del Mont Blanc. Té una longitud de més de 10 km.
La part inferior de la glacera està íntegrament recoberta de restes rocoses que li donen el seu color negre i contribueix a la construcció d'un notable sistema de morrenes.
En el seu recorregut, s'uneix amb la glacera de Bionnassay, a continuació amb la glacera del Dôme i finalment per la glacera del mont Blanc.
* Desembocadura de la glacera del Miage a la Vall Vény. S'observa a l'esquerra la morrena lateral, alta d'un centenar de metres, que barra el Llac de Combal.
* Vista de morrenes laterals de la glacera del Miage
* El Llac del Miage
* Morrena de la Visaille vista des del Llac de Combal

## Referències

* ↑ «Camptocamp.org». [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Glaciers Italiens du Mont Blanc, Brenva, du Miage...». [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Glacier Du Miage: Imatges, fotos de stock i vectors | Shutterstock». [Consulta: 3 agost 2020].
# Hendersonville (Carolina del Nord)

Hendersonville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 10.420 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hendersonville tenia 10.421 habitants, 4.579 habitatges i 2.555 famílies. La densitat de població era de 675 habitants per km².
Dels 4.579 habitatges en un 20,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,6% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 44,2% no eren unitats familiars. En el 40,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 31,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.357 $ i la renda mediana per família de 39.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.458 $ mentre que les dones 22.770 $. La renda per capita de la població era de 19.926 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hendersonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hendersonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Isoperla laucki

Isoperla laucki és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Etimologia

El seu nom científic honora la figura de David R. Lauck, professor durant molts anys a la Humboldt State University (Arcata, Califòrnia).

## Descripció

* El mascle adult fa entre 9 i 10 mm de llargària corporal (entre 10-11 a les ales anteriors), és de color groc daurat amb el cap groc, la base de les antenes groga, les ales lleugerament grogues hialines amb la nervadura marró, els cercs marrons daurats, l'abdomen groc brillant i les potes de color groc i cobertes amb espines curtes.
* La femella adulta és similar al mascle pel que fa a la coloració i fa entre 10 i 11 mm de llargada corporal, i 11,5-12,5 a les ales anteriors.
* L'ou és de color marró clar i gairebé transparent.
* La nimfa fa entre 9 i 10 mm de longitud i és de color marró amb pèls foscos i el dors del cap marró.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a quatre petits rierols al comtat de Humboldt (Califòrnia) entre 400 i 900 m d'altitud i amb una temperatura de l'aigua a l'estiu entre 8 °C i 12 °C (la de l'aire, durant la mateixa estació, és de 27 °C), mentre que com a adult és terrestre i volador. Les femelles amb ous madurs apareixen entre el juny i l'octubre. Comparteix el seu hàbitat amb Salmoperla sylvanica, Chernokrilus misnomus i Calliperla luctuosa.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Califòrnia (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 5 Baumann, R.W. i J.J. Lee, 2009. Two interesting new species of Isoperla from northern California (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia 5(1):1-10. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Sandberg, John B., 2011. The Isoperla of California (Plecoptera: Perlodidae); larval descriptions and a key to 17 western Nearctic species. Illiesia, 7(22):202-258. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Regne de Gauda

El Regne de Gauda (bengali গৌড় রাজ্য, Gāur Rājya) fou un estat hindú durant el període clàssic tardà al subcontinent indi que es va originar en la regió de Bengala.

## Ubicació i extensió

El rei Shashanka (bengali শশাঙ্ক Shôshangko) és sovint acreditat com el creador de la primera entitat política separada en una Bengala unificada anomenada Gauda. Va regnar al segle vii, i alguns historiadors col·loquen el seu govern aproximadament entre 590 i 625. La seva capital fou a Karnasubarna, 9,6 quilòmetres al sud-oest de Baharampur, seu del districte de Murshidabad.
El monjo xinès, Xuanzang (Hiuen Tsang) va viatjar pel país de Karnasubarna fins a una regió d'Orissa governada per Shashanka. S'esmenta Pundravardhana com a part del regne de Gauda en alguns rècords antics.
L'evidència sembla ser discrepant en relació a la relació de Gauda amb la regio de Rarh. Mentre Krishna Mishra (segle XI o XII), en el seu Prabodha-chandrodaya, esmenta que Gauda raixtra inclou Rarh (o Rarhpuri) i Bhurishreshthika, que identifica amb Bhurshut, als districtes de Hooghly i Howrah, la inscripció de Managoli del rei Yadava Jaitugi distingeix Lala (Rarh) de Gaula (Gauda).
Segons els escriptors jainistes dels segles xiii i xiv, Gauda va incloure Lakshmanavati en el modern districte de Malda.
Després de la seva mort, Shashanka va ser succeït pel seu fill, Manava, qui va governar el regne per vuit mesos. Gauda fou aviat dividida entre Harshavardhana i Bhaskarvarmana de Kamarupa, l'últim fins i tot va aconseguir conquerir Karnasuvarna.
Els reis Pales van ser esmentats com a Vangapatis (Senyor de Vanga) i Gaudesvara (Senyor de Gauda). Els reis Sena també es van anomenar Gaudesvara. Des de llavors Gauda i Vanga sembla noms intercanviables amb Bengala.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Majumdar, Dr. R.C., History of Ancient Bengal, first published 1971, reprint 2005, pp. 5-6, Tulshi Prakashani, Kolkata, ISBN 81-89118-01-3
* 1 2 Ghosh, Suchandra. «Gauda, Janapada». A: Banglapedia: National Encyclopedia of Bangladesh. Second. Asiatic Society of Bangladesh, 2012.
* ↑ Bandopadhyay, Rakhaldas, Bangalar Itihas, (Bengali), first published 1928, revised edition 1971, vol I, p 101, Nababharat Publishers, 72 Mahatma Gandhi Road, Kolkata.
# París-Tours 2002

La París-Tours 2002 fou la 96a edició de la clàssica París-Tours. Es disputà el 6 d'octubre de 2002 i el vencedor final fou el danès Jakob Piil de l'equip Team CSC-Tiscali.
Va ser la novena cursa de la Copa del Món de ciclisme de 2002.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Jakob Piil | CSC-Tiscali | 5h39'11" |
| 2 | Jacky Durand | Française des Jeux | m. t. |
| 3 | Erik Zabel | Team Deutsche Telekom | + 20" |
| 4 | René Haselbacher | Team Gerolsteiner | m. t. |
| 5 | Romāns Vainšteins | Domo-Farm Frites | m. t. |
| 6 | José Enrique Gutiérrez | Kelme-Costa Blanca | m. t. |
| 7 | Igor Astarloa | Mercatone Uno-Stream TV | m. t. |
| 8 | Jo Planckaert | Cofidis | m. t. |
| 9 | Fabio Sacchi | Saeco | m. t. |
| 10 | Julian Dean | US Postal | m. t. |

## Referències

* ↑ «Triumfo de Piil tras 252 km de fuga». Mundo Deportivo, 07-10-2002 [Consulta: 12 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Resultats a les-sports.info
# Dominant secundària

En l'harmonia tonal s'anomena Dominant secundària a un tipus d'acord de préstec consistent en un acord de sèptima o novena de dominant, estrany a la tonalitat del fragment, que s'encadena excepcionalment sobre un acord que sí que pertany a aquesta tonalitat.
Com que la dominant secundària no és de la tonalitat del fragment, es posa momentàniament per provocar un canvi de color a l'oïda.
Una dominant secundària és doncs un acord de dominant col·locat en un lloc diferent al cinquè grau (V), que fa un encadenament natural - per pas de quarta ascendent - sobre un grau de la tonalitat, sense que l'oient percebi aquest encadenament com una modulació transitòria.
* Una dominant secundària es pot utilitzar amb fonamental o sense, i la seva quinta pot ser opcionalment alterada.
* Pel fet que aquest encadenament deriva de la cadència perfecta, la quinta de l'acord produït per la dominant secundària ha de ser una quinta justa: en conseqüència, l'acord col·locat sobre el segon grau (II) del mode menor pot ser introduït per una dominant secundària.
* La diferència entre una modulació transitòria i l'encadenament d'una dominant secundària sobre un grau no alterat no és sempre fàcil de discernir. No obstant això, la dominant secundària es troba generalment sobre un temps o part de temps feble i no té una altra funció que la de posar en relleu el grau següent. Una dominant secundària situada en un temps fort es percebria de fet com una modulació transitòria, llevat que formés part d'una successió de quintes.
# Gregorio Fernández

Gregorio Fernández (Sarria, 1576 - Valladolid, 22 de gener de 1636) fou un escultor gallec, considerat un dels màxims exponents del barroc castellà del segle xvii.
D'origen gallec, s'establí a Valladolid, ciutat des de la qual desenvolupà una intensa activitat fomentada per la demanda d'una àmplia clientela, procedent tant del medi popular com del culte (monarquia, noblesa, ordes religiosos, confraries...).
L'abundant obra que realitzà al llarg de la seva vida reflectí estilísticament un procés evolutiu que arrencant del refinament i l'elegància del manierisme cortesà el conduirà gradualment cap al naturalisme barroc que caracteritza tota la seva producció posterior, com el seu treball en el retaule de la Capella Major de la Catedral de Plasència.
Gregorio Fernández fou un magnífic coneixedor del seu ofici que exerceix amb gran perfecció tècnica. El seu domini del cos humà el condueix a detallar les anatomies, matisant la duresa dels ossos, la tensió dels músculs o la suavitat de la pell. Davant la gran plasticitat dels cossos, les seves robes són, al contrari, pesades i encartonades, disposades en plecs rígids i anguloses que produeixen forts contrasts de llums i ombres.

## Referències

* ↑ Fulletó del Capítol de la Santa Església Catedral del Bisbat de Plasencia.

## Vegeu també

* Sant Antoni de Pàdua (Gregorio Fernández), obra conservada al Museu Marès
# Harry Nyquist

Harry Nyquist (pron. [nʏ:kvɪst], no [naɪkwɪst]) (Nilsby, Värmland, 7 de febrer de 1889 - Harlingen, Texas, 4 d'abril de 1976) fou un enginyer nord-americà d'origen suec que va contribuir de forma important al desenvolupament de la teoria de la informació.

## Biografia

Tot i néixer a Suècia va emigrar als Estats Units d'Amèrica el 1907. Va començar els seus estudis a la Universitat de Dakota del Nord el 1912. Va realitzar un doctorat en Física a la Universitat Yale el 1917. Va treballar per a AT&T des del 1917 fins al 1934 i després va passar a Bell Telephone Laboratories.
Com a enginyer en els laboratoris de Bell, va descriure el soroll de Johnson-Nyquist i va desenvolupar la teoria matemàtica de l'estabilitat dels amplificadors realimentats.
Juntament amb Herbert E. Ives, va ajudar a desenvolupar les primeres màquines facsímil d'AT&T que es van fer públiques el 1924. El 1932, va publicar un article clàssic sobre l'estabilitat dels amplificadors de retroalimentació. El criteri d'estabilitat de Nyquist ara es pot trobar en molts llibres de text sobre teoria de control de retroalimentació.
El seu treball teòric en la determinació dels requeriments de l'amplada de banda per a la transmissió de la informació, va ser publicat a "Certain factors affecting telegraph speed" (Bell System Technical Journal, 3, 324-346, 1924), va contribuir a la fundació dels avenços posteriors realitzats per Claude Shannon, el qual va conduir al desenvolupament de la Teoria de la Informació.
El 1927, Nyquist va determinar que un senyal analògic limitat en banda hauria de ser mostrejat com a mínim amb una freqüència doble que l'amplada de banda del senyal per a ser convertit en una representació adequada en forma digital. Nyquist va publicar els seus resultats a l'article "Certain temes en Telegraph Transmission Theory" (1928). Aquesta regla ara és coneguda com el Teorema de mostreig de Nyquist-Shannon.
Es va retirar de Bell Labs a 1954 i va morir a Harlingen, Texas.

## Referències

* ↑ Markowsky, George. «Harry Nyquist» (en anglès). Encyclopaedia .Britannica, 03-02-2023. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ «Harry Nyquist». Physics Today, 29, 6, 01-06-1976, pàg. 64–64. DOI: 10.1063/1.3023534. ISSN: 0031-9228.
* ↑ Nyquist, H. «Thermal Agitation of Electric Charge in Conductors». Physical Review, 32, 1, 01-07-1928, pàg. 110–113. DOI: 10.1103/PhysRev.32.110.
* 1 2 Nyquist, H. «Regeneration theory». The Bell System Technical Journal, 11, 1, 01-01-1932, pàg. 126–147. DOI: 10.1002/j.1538-7305.1932.tb02344.x. ISSN: 0005-8580.
* ↑ Sengupta, Debapriya «Review of Modern Sampling Theory». Sankhyā: The Indian Journal of Statistics (2003-2007), 65, 4, 2003, pàg. 849–851. ISSN: 0972-7671.
* ↑ Danesi, Marcel. Encyclopedia of Media and Communication (en anglès). University of Toronto Press, 2013, p. 351. ISBN 978-1-4426-1169-6.
* ↑ Tzafestas, Spyros G. Energy, Information, Feedback, Adaptation, and Self-organization: The Fundamental Elements of Life and Society (en anglès). Springer, 2018-01-03, p. 205. ISBN 978-3-319-66999-1.

## Vegeu també

* Criteri de Nyquist