OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wells Branch

Wells Branch és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 11.271 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wells Branch tenia 11.271 habitants, 5.490 habitatges, i 2.580 famílies. La densitat de població era de 1.720,1 habitants per km².
Dels 5.490 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,8% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 53% no eren unitats familiars. En el 40,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 14,4% entre 18 i 24, un 49,3% entre 25 i 44, un 14,2% de 45 a 60 i un 2,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.934 $ i la renda mediana per família de 60.530 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.645 $ mentre que les dones 32.063 $. La renda per capita de la població era de 27.664 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wells Branch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wells Branch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Neseblod Records

Neseblod Records és un segell independent que es va fundar l'any 2003 al local de Schweigaardsgate 56 d'Oslo on des de 1991 fins a 1993 va tenir la seu la botiga de música Helvete (infern en noruec) del guitarrista de Mayhem Euronymous, que també era propietari del segell discogràfic Deathlike Silence Productions, especialitzat en black metal.
El segell va ser fundat per Kenneth Anker Nilsen, cantant del grup de thrash metal Waklevören, i el nom del segell significa "epistaxi" o hemorràgia nasal. Dins de la botiga-empresa discogràfica hi ha el Black Metal Museum dedicat a la història de la música black metal.

## Discs publicats amb Neseblod Records

* Nocturnal Breed - Motörmouth (2004) - vinil de 7".
* Waklevören - Brutal Agenda (2006) - CD de demostració i LP
* Aura Noir - The Merciless (2007) - reedició
* Waklevören - Tiden Lager Alle Sår (2007) - EP
* Aura Noir - Black Thrash Attack (2008) - reedició
* Fuck You All - Fuck You All (2009)
* Aura Noir - Hades Rise (2010) - reedició
* Waklevören - De Dødes Arkiv (2010)
* Kreft - Lommemannen EP (2011)
* Carpathian Forest - Bloodlust And Perversion (2012) - reedició
* Regress FF - Regress FF (2015)
* Bjørn Erik Haugen - By the Road (2015) - vinil de 12"
* Enter Obscurity - Enter Obscurity (2015) - EP
* Barashi - Barashi (2015) - EP 7"

## Referències

* ↑ «The Reibuilding of Helvete».
* ↑ (anglès) Black Metal Museum

## Vegeu també

* Øystein Aarseth
* Mayhem

## Enllaços externs

* Neseblod Records - Lloc web oficial
# Teatro Eslava

El Teatro Eslava va ser una sala de teatre de Madrid, situada al carrer Arenal. Promogut per l'empresari Bonifacio Eslava, germà del músic Hilarión Eslava, va ser dissenyat i construït per l'arquitecte Bruno Fernández de los Ronderos. El Teatro Eslava va ser inaugurat el 30 de setembre de 1871. Tenia una capacitat de 1.200 espectadors.
Fou reformat el 1950 i 1979. Actualment, el teatre s'ha reconvertit en la discoteca Joy Eslava.
# Torrent de Comaerma

El Torrent de Comaerma és un afluent per l'esquerra del Cardener, al Bages. El curs del Torrent de Comaerma transcorre íntegrament pel terme municipal de Navars.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Comaerma està integrada per 3 cursos fluvials que sumen una longitud total de 2.907 m.

## Referències

* 1 2 3 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Serra de Can Guilera

La Serra de Can Guilera és una serra situada al municipi de Rubí a la comarca del Vallès Occidental, amb una elevació màxima de 327,5 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Luis Meliana Garrigues

Luis Meliana Garrigues (Carcaixent, c. 1837 - ?) fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Fou elegit diputat de la Diputació Provincial de València pel districte de Carcaixent en 1871 pel Partit Progressista, i en 1874 pel Partit Constitucional. En 1887 va substituir en el seu escó pel districte de Xàtiva al diputat conservador Ciril Amorós i Pastor, escollit a les eleccions generals espanyoles de 1886. Tanmateix l'elecció es va anul·lar i finalment fou elegit diputat per Xàtiva Francisco de Laiglesia y Auset.

## Referències

* ↑ Eleccions, partidos y políticos en la Valencia decimonónica
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Keilita

La keilita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom en honor del professor Klaus Keil de la Universitat de Hawaii a Honolulu.

## Característiques

La keilita és sulfur de ferro(II) de fórmula química FeS. Cristal·litza en el sistema isomètric en cristalls granulars de fins a centenars de micròmetres. És l'anàleg mineral amb ferro de la niningerita i un polimorf de la troilita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la keilita pertany a «02.CD - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Sn, Pb, Hg, etc.» juntament amb els següents minerals: herzenbergita, teal·lita, alabandita, altaïta, clausthalita, galena, niningerita, oldhamita, cinabri i hipercinabri.

## Formació i jaciments

La keilita apareix com un mineral accessori en condrites enstatítiques. Ha estat trobada en meteorits trobats a l'Antàrtida, el Canadà, França, el Pakistan, Polònia i el Sudan.
S'ha trobat associada amb altres minerals com: niningerita, enstatita, kamacita i troilita.

## Vegeu també

* Sulfur de ferro(II)

## Referències

* 1 2 3 4 «Keilite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Keilite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 14 febrer 2017].
# Wells (Nevada)

Wells és una població dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 1.346 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wells tenia 1.346 habitants, 525 habitatges, i 353 famílies La densitat de població era de 75,52 habitants per km².
Dels 525 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 25,0% de 45 a 64 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35,7 anys. Per cada 100 dones hi havia 107,72 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,51 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.870 $ i la renda mediana per família de 41.827 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 20.852 $. La renda per capita de la població era de 16.835 $. Aproximadament el 8,6% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 22 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Wells». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Neofundulus paraguayensis

Neofundulus paraguayensis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eigenmann, C. H. & C. H. Kennedy. 1903. On a collection of fishes from Paraguay, with a synopsis of the American genera of cichlids. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 55: 497-537.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# São José

«São José» té aquests significats:
* São José (São Tomé i Príncipe), localitat de São Tomé i Príncipe al districte de Lembá, al sud-oest de l'illa de São Tomé
* São José (Santa Maria), barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul
* São José (Santa Catarina), ciutat brasilera de l'estat de Santa Catarina.
* São José das Matas, comuna d'Angola que forma part del municipi de Dembos dins la província de Bengo
* São José do Rio Preto, ciutat brasilera en l'estat de São Paulo
* São José dos Campos, municipi brasiler a la Vall de Paraíba de l'Estat de São Paulo
* Fort de São José, fort abandonat de la ciutat de Vila do Maio, a la part sud de l'Illa de Maio de Cap Verd
* Sociedade Esportiva e Recreativa São José, club de futbol brasiler de la ciutat de Macapá a l'estat d'Amapá
# Schizothorax nepalensis

Schizothorax nepalensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Nepal.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1838. Fische aus Caschmir gesammelt und herausgegeben von Carl Freiherrn von Hügel, beschrieben von J. J. Heckel. Wien. Fische Caschmir. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Terashima, A., 1984. Three new species of the cyprinid genus Schizothorax from Lake Rara, northwestern Nepal. Jap. J. Ichthyol. 31(2):122-135.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Netta Barzilai

Netta Barzilai és una cantant israeliana de pop i beat-box. Va ser la guanyadora de Eurovision 2018 amb la cançó de “Toy”.

## Referències

* ↑ Quinn, Annalisa «Netta Barzilai of Israel Wins Eurovision With a Chicken Dance» (en anglès). The New York Times, 12-05-2018. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Aviv, Por Marcelo Raimon 13 de mayo de 2018 Desde Tel; Israel. «Quién es Netta Barzilai, la revelación israelí que ganó el festival Eurovisión 2018» (en espanyol europeu). [Consulta: 13 abril 2019].
# Keina Tito

Keina Tito és una exprimera dama de la República de Kiribati i una destacada portaveu del manteniment de les tradicions indígenes kiribatianes.
Tito és l'esposa de Teburoro Tito, que va ser president de Kiribati entre 1994 i 2003. Durant aquest temps, Keina Tito va acompanyar el seu marit en funcions oficials, on es va pronunciar sobre el tema de la preservació cultural. En una reunió subregional de Micronèsia al març de 2000, va demanar a les dones en particular que mantinguessin «els bons aspectes de les nostres tradicions i cultures que ens han reunit pacíficament durant centenars d'anys, i que ara estan sent amenaçades d'extinció per les marees radicals de canvis econòmics, socials i polítics mundial». La reunió va ser en ocasió de les celebracions del Dia Internacional de les Dones, i el tema, recolzat per la parella presidencial, va ser Dones per al manteniment i millora de la nostra cultura i de la pau.Keina Tito havia coescrit prèviament un capítol sobre «Tradition: Ancient Gilbertese Society» al llibre Kiribati: Aspects of History, un compendi d'articles sobre la història de Kiribati per acadèmics kiribatians.

## Referències

* ↑ «Women urged to hold fast to their traditions at the Micronesian sub-regional meeting in Kiribati» (en anglès). Secretariat of the Pacific Community, 10-03-2000. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ «Kiribati Celebrates International Women's Day» (en anglès). Secretariat of the Pacific Community, 09-03-2000. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ TALU, Alaima & al., Kiribati: Aspects of History, 1979, publicat junt amb l'Institut d'Estudis del Pacífic de la Universitat del Pacífic Sud i pel Ministre d'Educació de Kiribati
# Mulhacén

El Mulhacén, amb una altitud de 3.478,6 msnm, és el pic més alt de la península Ibèrica i el segon més alt d'Espanya després del Teide (Tenerife), de 3.718 msnm. És a Sierra Nevada (serralada Penibètica, Granada) i forma part del Parc Nacional de Sierra Nevada.
Al seu cim conflueixen els termes municipals de Güéjar Sierra al nord i Capileira i Trevélez al sud, així com els partits judicials de Granada i Órgiva. El seu nom ve de Muley Hacén, castellanització del nom de Mulay Hasan, antepenúltim rei nassarita de Granada al segle xv, del qual es diu que va ser enterrat en aquesta muntanya per estar més a prop del cel.
Hi ha una pista de terra que transcorre pel vessant sud fins a molt prop del cim, però el pas de vehicles està restringit a partir de l'Hoya del Portillo, a uns 2.150 metres d'altitud. El vessant nord és molt escarpat i s'hi pot practicar escalada.
Encara que la seva alçada no és excepcional, el Mulhacén és el pic més alt de la península Ibèrica, i d'Europa fora del Caucas i dels Alps, ja que les illes Canàries i Groenlàndia, amb pics més alts, pertanyen políticament a estats europeus però geogràficament són part de l'Àfrica i d'Amèrica del Nord, respectivament. El Mulhacén també és el segon cim més prominent d'Europa occidental (continental) després del mont Blanc, i ocupa el 64è lloc en la classificació mundial de prominència.
# Tariro, Tariro

Tariro, Tariro va ser un programa de televisió emès per la cadena espanyola TVE entre 1988 i 1989 i conduït pel grup musical La Trinca.

## Format

Conduït per Josep Maria Mainat, Toni Cruz i Miquel Àngel Pascual - integrants de la Trinca - l'espai era una adaptació per a TVE d'un espai que havien conduït els populars cantants a TV3 un parell d'anys abans sota el títol No passa res!
En el programa, els tres artistes explotaven la seva capacitat còmica amb esquetxos que s'intercalaven amb entrevistes a personatges populars i actuacions musicals, sota el típic format de magazine però sempre sota el motlle desenfadat i satíric de La Trinca. Al costat d'ells, van participar en els gags les actrius Mercè Arànega, Carme Conesa, Àngels Gonyalons i Inma Colomer.

## Invitats

Entre els invitats al programa figuren:
* Bertín Osborne.
* Concha Velasco.
* Joan Manuel Serrat
* Joaquín Sabina.
* Johan Cruyff.
* José Sacristán.
* Juan Barranco Gallardo, alcalde de Madrid.
* Julia Otero.
* Julio Anguita.
* Lola Flores.
* Manuel Fraga.
* Marcelino Oreja.
* Marta Sánchez.
* Martirio.
* Mary Santpere.
* Massiel.
* Mayra Gómez Kemp.
* Miguel Ríos.
* Narcís Serra (llavors Ministre de Defensa), que va respondre a les preguntes dels presentadors mentre interpretava Mozart al piano.
* Norma Duval.
* Pasqual Maragall.
* Pedro Ruiz Céspedes.
* Raphael.
* Rocío Dúrcal.
* Rosa Maria Sardà.
* Sara Montiel.
* Vaitiare.

## Cost

El cost total dels 26 programes per a les arques de TVE va ser de 312 milions de pessetes.

## Premis

* TP d'Or 1988 al Millor Programa d'Entreteniment.

## Referències

* ↑ 'Tariro, tariro', de La Trinca, comenzará el 18 de octubre El País. 24 de setembre de 1988.
* ↑ La Trinca ultima su nuevo programa para TV La Vanguardia. 16 d'octubre de 1988.
* ↑ "Tariro Tariro", el strip tease de La Trinca La Vanguardia. 3 de juliol de 1988.
* ↑ Narcís Serra inaugurará el programa de La Trinca interpretando a Mozart El País. 15 d'octubre de 1988.
* ↑ Guerrero, Enrique. El entretenimiento en la televisión española. Barcelona: Ediciones Deusto, 2008, p. 398. ISBN 978-84-234-2766-6.
# Eleccions legislatives romaneses de 1946

Les eleccions legislatives romaneses de 1946 se celebraren el 19 de novembre de 1946, i foren les primeres eleccions celebrades després de la fi de la Segona Guerra Mundial. Oficialment va vèncer el Partit Comunista Romanès i els seus aliats del Bloc de Partits Democràtics (Blocul Partidelor Democrate, BPD). L'efecte més immediat fou l'abolició de la monarquia romanesa, la destitució de Miquel I i la proclamació de la república. Petru Groza fou nomenat primer ministre de Romania i es va instaurar un règim comunista.
Resultats de les eleccions de 19 de novembre de 1946 al Parlament de Romania
| Partits i aliances | Vots | % | Escons | % |
| Bloc de Partits Democràtics Partit Comunista Romanès Partit Socialdemòcrata Front dels Llauradors Partit Nacional Liberal-Tătărescu Unió de Patriotes Partit Nacional dels Agricultors-Anton Alexandrescu Comitè Democràtic Jueu (Comitetul Democratic Evreiesc ) | 4,766,630¹ 4,773,689² | 68,7¹ | 347² 348¹ | 84.1¹ |
| Partit Nacional Agrari | 878,927¹ | 12.7¹ | 32¹/33² | 7.7¹ |
| Unió Popular Hongaresa | 568,862² 569,651¹ | 8.2¹ | 29 | 7 |
| Partit Nacional Liberal | 259,306¹ | 3.7¹ | 3 | 0.72 |
| Partit Democràtic Agrari-Nicolae L. Lupu | 156,775¹ | 2.3¹ | 2 | 0.48 |
| altres (7 independents, molts pro BPD)² | 303,294¹ | 4.4¹ | 0 a 7 | 0¹ |
| Total | 6,934,583¹ 6,955,668² | | 414 | |
| Fonts: ¹M. Ştefan, "În umbra Cortinei de Fier", a Magazin Istoric, Novembre de 1995, p.9; ²Petre Ţurlea, "Alegerile parlamentare din noiembrie '46...", a Dosarele Istoriei, 11 (51)/2000, p.35 |||||
# Scorpis aequipinnis

Scorpis aequipinnis és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 40 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: Austràlia (el sud d'Austràlia Occidental, Austràlia Meridional, Victòria i Tasmània).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1832. Histoire naturelle des poissons. Tome huitième. Livre neuvième. Des Scombéroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 8. i-xix + 5 pp. + 1-509.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Richardson, J., 1844-1848. Ichthyology of the voyage of H. M. S. Erebus & Terror,... A: J. Richardson & J. E. Gray. The zoology of the voyage of H. H. S. "Erebus & Terror," under the command of Captain Sir J. C. Ross ... during ... 1839-1843. Londres. Ichthy. Erebus & Terror v. 2 (2): i-viii + 1-139, Pls. 1-60.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* ↑ Russell, B. C., 1983. The food and feeding habits of rocky reef fish of north-eastern New Zealand. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 17(2):121-145.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Smith, P.J., B.A. Wood i P.G. Benson, 1980. Electrophoretic and meristic separation of blue maomao (Scorpis violaceus) and sweep (Scorpis aequipinnis). N. Z. J. Mar. Freshwat. Res. 13(4):549-551.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Nostra Senyora dels Miracles

Nostra Senyora dels Miracles és una capella prop del nucli de Sallent (Bages) catalogada l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Fou erigida el 1875 com a capella del mas Pujol. El 1936 resultà malmesa per la profanació i la restauració es feu en convertir-la en habitatge-magatzem. Actualment consta d'una planta baixa destinada a magatzem i garatge i un primer pis utilitzat com a habitatge, canviant l'antic portal i obrint diverses finestres, i la fesomia exterior.

## Notes

* 1 2 «Nostra Senyora dels Miracles de Sallent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Westlicher Bahnhofskanal

El Westlichter Bahnhofskanal és un canal navegable industrial al port d'Harburg a l'estat federal alemany d'Hamburg. Connecta el Lotsekanal i el Verkehrshafen. Es troba al costat occidental de l'estació de mercaderies - avui desapareguda. Fins a l'ocàs del port interior després de l'arribada del transport per contenidors per vaixells massa llargs, es considerava com un dels ports més moderns i eficaços de la regió, per la seva connexió ferroviària al mig de les dàrsenes: del westlichter i Östlicher Bahnhofskanal.
* Els antics Molins d'Harburg (avui un edifici de despatxos)
* El canal en direcció sud

## Referències

* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg, Hamburg, Editorial PAS Verlags GmbH, 2009, pàgina 72, ISBN 978-3-934272-92-7
* ↑ Katrin Meyer, Eine reise durch ein Schichtendenkmal – der Denkmalwert des Harburger Binnenhafens Arxivat 2008-10-10 a Wayback Machine., InternatIonale Bauausstellung Hamburg: Denkmalwelt Harburger Binnenhafen, Hamburg, Ajuntament d'Hamburg, Behörde für Kultur, Sport und Medien, 2008, pàgina 23 (traducció: Un viatge a un monument amb moltes capes - el valor monumental del port interior d'Harburg) (alemany)
* ↑ 800 neue Arbeitsplätze für Harburg, Hamburger Abendblatt, Hamburg, 23 de febrer de 2006, (traducció: 800 llocs de treball nous a Harburg) (alemany)