OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santillana de Campos

Santillana de Campos és una localitat espanyola de la província de Palència (comunitat autònoma de Castella i Lleó). Pertany al municipi de Osorno la Mayor, a l'est de la província.
Es troba a la carretera N-611 que enllaça Palència amb Santander, a 6 km d'Osorno, capital del municipi, i a 45 km de Palència.
Limita al N amb l'esmentat Osorno, a l'E amb Osornillo, al SE amb Las Cabañas de Castilla, al S amb Marcilla de Campos, al SO amb Arconada, a l'O amb Villaherreros i al NO amb Villadiezma.

## Evolució demogràfica

La població de Santillana de Campos era de 120 habitants a 3 d'octubre de 2015, segons l'Institut Nacional d'Estadística.
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2015 |
| 137 | 133 | 127 | 123 | 120 | 110 | 114 | 108 | 103 | 103 | 94 | 90 | 120 |

## Història i monuments

L'església parroquial de Santillana de Campos està dedicada a Santa Juliana.
El nom de Santillana deriva com el de la seva germana càntabra de l'evolució de la paraula Sancta Iuliana.
És de suposar que l'origen de la vila està vinculat al Marqués de Santillana.
És etapa d'un dels ramals del Camí de Santiago que discorria per l'antiga calçada romana Via Aquitània actualment recuperat com a Camí a Santiago Via Aquitània. En el tram de Dessobriga (Osorno), i Lacobriga (Carrión dels Comtes), entre les dues mansions romanes, el camí es denomina en tot el seu recorregut Camí Francès o Carrera Francesa, nom aquest d'origen medieval habitual per al Camí que seguien els pelegrins francesos a Santiago.

## Referències

* ↑ Instituto Geográfico Nacional-Centro Nacional de Información Geográfica. Mapa 1:50,000. Hoja nº 199 edición 1937

## Bibliografia

* Raymond Chevallier: Las vias romanas (1972) Armand Colin
* Bru Gall Isaac: Descripción de la Vía Romana de Italia a Hispania en las provincias de Burgos y Palencia (2000) ISBN 84-86841-86-0

## Enllaços externs

* http://www.viasromanas.net/pdf/01_via_romana_cerezo_de_riotiron_a_leon.pdf Arxivat 2018-04-29 a Wayback Machine. (castellà)
* https://www.condadodecastilla.es/blog/via-de-hispania-in-aquitania-por-el-condado-de-castilla/ (castellà)
* Localització de Deobrigula en l'atles de l'Imperi Romà Arxivat 2017-09-01 a Wayback Machine. (anglès)
* Localització de Dessobriga en l'atles de l'Imperi Romà Arxivat 2018-04-30 a Wayback Machine. (anglès)
# Demòstenes Filaletes

Demòstenes Filaletes (en llatí Demosthenes Philalethes, en grec antic Δημοσθένης ὁ Φιλαλήθης) era un metge grec deixeble d'Alexandre Filaletes, que va pertànyer a l'escola de medicina fundada per Heròfil de Calcedònia. Probablement va viure al segle i i era especialment famós pels seus èxits com oculista. Va escriure un treball sobre el pols que és esmentat per Galè, i un altre sobre infeccions als ulls que es va conservar fins a l'edat mitjana, però que actualment només es coneix per extractes d'Aeci, Paule Egineta i altres.

## Referències

* ↑ W.A.G., Demosthenes Philaletes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, pàgina 991.
# Mehmet Scholl

Mehmet Tobias Scholl (Karlsruhe, Alemanya Occidental, el 16 d'octubre del 1970) i nascut amb el nom de Mehmet Tobias Yüksel va ser un futbolista turcoalemany. El seu pare és turc i la seva mare alemanya. (Scholl és el cognom del seu padrastre.) Durant tota la seua trajectòria només va jugar en dos equips, el Karlsruher SC i el FC Bayern de Múnic on arribà a ser tot un ídol. Ha estat internacional amb Alemanya.
# Intel 8088

El Intel 8088 (conegut també com a i8088) és un microprocessador fabricat per Intel. Presentat l'1 de juliol de 1979, es tractava d'una versió del 8086 amb un bus extern de 8 bits, i estava pensat per ser ofert en el mercat d'ordinadors de baix cost. Va ser usat en el primer IBM PC i va deixar-se de produir-se el 1982.
Basat amb el disseny del Intel 8080 i 8085, de fet eren compatibles a nivell d'ensamblador amb el 8080; també emprava 4 registres generals de 16 bits i 8 registres de 8 bits del 8086, incloent també suport al co-processador numèric 8087.
El processador NEC V20 era compatible amb l'encapsulat del 8088, que oferia un 20% més de rendiment.

## Especificacions

Aquest està basat en el 8086, però presenta les següents peculiaritats:
* El bus extern de dades era de 8 bits (i no 16 com el 8086).
* El bus intern era de 16 bits.
* El bus de direccions era de 20 bits.
* Podia gestionar fins a 1 Mb de memòria.
* Podia dirigir directament 64 kb de memòria
* La velocitat variava dels 5 MHz als 10 MHz (el 8088-1 en HMOS i el 80C88-2 en CMOS podien treballar fins a 10 Mhz). En l'IBM PC era a 4,77 Mhz.
* Depenent de què model, el nombre d'instruccions varia de 0,33 a 0,75 MIPS.
* L'encapsulat era de 40 pin.
* Usava el set d'instruccions x86.

## Enllaços externs

* Informació del Intel 8088 Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine. (anglès)
* Museu d'Intel (anglès)
# Mas del Carbo

El mas del Carbo o el Carbo és una pedania del terme municipal de Vilafermosa, a la comarca de l'Alt Millars, País Valencià.
L'indret es compon d'un seguit de masies disseminades situades a l'extrem nord del terme, a tocar de la província de Terol i a uns deu quilòmetres en del nucli municipal. L'any 2014 tenia 12 habitants.

## Referències

* «Mas del Carbo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Leporillus conditor

Leporillus conditor és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia (Nova Gal·les del Sud i Queensland). El seu hàbitat natural són els matollars de plantes suculentes i semisuculentes perennifòlies. Està amenaçat per la depredació per gats i guineus. El seu nom específic, conditor, significa 'preservador' en llatí.

## Referències

* ↑ Woinarski, J.; Burbidge, A. A. Leporillus conditor. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 22 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Leporillus» d'Animalia (en anglès).
# Raúl Ibáñez Galdón

Raúl Ibáñez (Tous, 10 de novembre de 1972) és un exfutbolista valencià, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Després de militar a l'Alcúdia, l'Alzira i el Tomelloso, Raúl va entrar al planter del València CF, on va arribar a debutar al primer equip a la temporada 94/95, tot marcant un gol en quatre partits. Però, no va tenir continuïtat a l'esquadra de Mestalla per culpa de les lesions i a l'any següent recala al Reial Valladolid.
Al conjunt castellà va ser el davanter de refresc durant dos anys, fins que a la tercera la seua aportació es va resumir en sis partits. La temporada 98/99 busca oportunitats al Llevant UE i després al Puebla mexicà.
Retorna al País Valencià per a la campanya 99/00, tot jugant 12 partits i marcant un gol per a l'Elx CF. A la campanya següent retorna al Valladolid, però no compta en cap moment per als tècnics i recala a la Cultural Leonesa.
A partir d'ací i fins a la seua retirada, l'antiga promesa valencianista va jugar en diversos equips de Segona B i Tercera, com Tomelloso, Borriana, Burjassot i Olímpic de Xàtiva.
# Sant Llorenç de Castellnou

L'església de Sant Llorenç de Castellnou és una capella de la parròquia de Sant Salvador de Toló que consta en una visita pastoral del 1758 com a tal església depenent. És a la caseria de Castellnou.
Actualment, en queden algunes restes: era un edifici d'una sola nau, amb absis semicircular, datable, per l'aparell de carreus regulars i ben tallats, en el segle xi. Tanmateix, només es conserven algunes filades, de totes les parets que, això sí, en permeten de veure la planta.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Llorenç de Castellnou", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8) ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Demó

Demó és el nom dels següents personatges:
* Demó, historiador grec
* Demó de Peània, orador grec
# Ministre d'Afers Exteriors de São Tomé i Príncipe

El càrrec de Ministre d'afers exteriors de São Tomé i Príncipe ha estat ocupat des de 1975 fins avui per:
* 1975: Miguel Trovoada
* 1975–1978: Leonel Mário d'Alva
* 1978–1985: Maria do Nascimento da Graça Amorim
* 1985–1986: Manuel Pinto da Costa
* 1986–1987: Fradique de Menezes
* 1987–1988: Guilherme Posser da Costa
* 1988–1990: Carlos Graça
* 1990–1991: Guilherme Posser da Costa
* 1991–1993: Alda Bandeira
* 1993–1994: Albertino Bragança
* 1994: Alberto Ferreira Chong
* 1994–1996: Guilherme Posser da Costa
* 1996–1999: Homero Jeronimo Salvaterra
* 1999: Alberto Paulino
* 1999–2000: Paulo Jorge Espirito Santo
* 2000–2001: Joaquim Rafael Branco
* 2001–2002: Patrice Trovoada
* 2002: Mateus Meira Rita
* 2002: Alda Bandeira
* 2002–2004: Mateus Meira Rita
* 2004: Óscar Sousa
* 2004–2006: Ovídio Manuel Barbosa Pequeno
* 2006: Óscar Sousa
* 2006–2007: Carlos Gustavo dos Anjos
* 2007–2008: Ovídio Manuel Barbosa Pequeno
* 2008–2010: Carlos Tiny
* 2010–2012: Manuel Salvador dos Ramos
* 2012–2014: Natália Pedro da Costa Umbelina Neto
* 2014–????: Manuel Salvador dos Ramos
* ????–18 octobre 2016: Armindo Ramos
* 18 octobre 2016–present: Urbino Botelho

## Referències

* 1 2 http://rulers.org/2016-10.html

## Vegeu també

* São Tomé i Príncipe
** President de São Tomé i Príncipe
** Primer ministre de São Tomé i Príncipe
** President del govern regional de Príncipe
** Llista de governadors de São Tomé i Príncipe

## Enllaços externs

* Rulers.org – Foreign ministers S–Z
# Intel 8255

El Intel 8255 (o i8255) Programmable Peripheral Interface (PPI: Interfície Programable de Perifèrics) és un xip controlador de perifèrics desenvolupat originalment per al microprocessador Intel 8085, i com tal membre d'una gran llista de xips coneguda com la Família MCS-85. Aquest xip va ser utilitzat posteriorment amb el Intel 8086 i els seus successors. Va ser fabricat (clonat) més tard per molts altres fabricants. Es presenta en un encapsulat DIP de 40 pins (o patilles), i una versió del 82C55A en encapsulat PLCC (Plastic Leaded Chip Carrier) de 44 pins.
Aquest xip s'utilitza perquè la UCP accedeixi al port paral·lel programable d'E/S, i és molt similar a altres xips com el Motorola 6520 PIA (Peripheral Interface Adapter), el MOS Technology 6522 (Versatile Interface Adapter) i el MOS Technology CIA (Complex Interface Adapter), tots desenvolupats per a la família d'UCPs 6502. Altres xips similars són el 2655 Programmable Peripheral Interface per la família d'UCPs Signetics 2650, el 6820 PIO (Peripheral I/O) per al Motorola 6800, el Western Digital WDC 65C21 (un 6520 millorat), i molts altres.
El 8255 es va utilitzar en els ordinadors domèstics Spectravideo SVI-318, Spectravideo SVI-328 i en totes les generacions MSX, però és potser més conegut pel seu ús en el port paral·lel d'impressora original de l'IBM PC (avui substituït en els ordinadors personals per l'USB, i considerat un legacy port).
No obstant això, en la majoria dels casos la funcionalitat que ofereix el 8255 no está implementat mitjançant el mateix xip, sinó encastast en xips de circuits integrats a molt gran escala com una de les seves funcions. El xip 8255 encara es fabrica, i s'utilitza juntament amb un microcontrolador per a expandir les capacitats d'entrada/eixida d'est.
El 8255 disposa d'un buffer bidireccional triestat de 8 bits que utilitza per a interaccionar amb el bus de dades del sistema. Les dades són transmesos o rebuts pel buffer després de l'execució d'instruccions d'entrada o eixida per la UCP. Les paraules de control i la informació d'estat també són transferits a través del buffer.
El 8255 conté tres ports de 8 bits (A, B i C). Tots pot configurar-se en una àmplia varietat de característiques funcionals pel programari del sistema, però cadascun té les seves pròpies característiques especials o personalitat per a millorar encara més el poder i la flexibilitat del 8255.

## Enllaços externs

* Perifèrics Arxivat 2004-09-25 a Wayback Machine. PDF
* David Cuesta Frau, Rubén Pérez Lloréns, David Cuesta Frau, Rubén Pérez Lloréns. El PC: Entrada i eixida, p. 207. Ed. Univ. Politéc. Valencia. ISBN 8497057929
# Leporinus acutidens

Leporinus acutidens és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 33 cm de llargària total.

## Reproducció

Els mascles són sexualment madurs quan assoleixen un any d'edat, mentre que les femelles ho són als 2. La reproducció té lloc entre novembre i març, i la femella pon entre 100.000 i 200.000 ous.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones, la Guaiana i l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Leporinus acutidens». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996.
* ↑ Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Baensch, H.A. i R. Riehl 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J., P. Planquette i P.-Y. Le Bail 1991. Faune characoïde (poissons ostariophysaires) de l'Oyapock, l'Approuague et la rivière de Kaw (Guyane Française). Cybium 15 (1, supplement):1-69.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Regne de Garhwal

El regne de Garhwal fou un territori de l'actual Índia que durà de l'any 823 fins al 1949, quan s'integrà al Domini de l'Índia.
La zona estava dividida entres diversos monarques a l'inici de l'edat mitjana fins que la filla d'un príncep de Malwa es va casar amb el cap d'una fortalesa local i van proclamar el naixement d'una nova dinastia. Els seus descendents van anar conquerint progressivament la regió, derrotant els caps de les fortaleses que actuaven com a nuclis de poder en una població fortament atomitzada. Al segle xiv es va declarar oficialment la ciutat de Devalgarh com a capital del regne. Malgrat les pressions dels veïns, el regne romangué en mans del llinatge fundador fins a la invasió per part del regne dels Gorkha, a principis del segle xix. Posteriorment es convertí en part de les possessions britàniques al subcontinent indi, dins una regió més àmplia amb la capital a Tehri. Els habitants de Garhwal es manifestaren activament a favor de la independència en el marc del moviment Quit India i rebutjaren el domini del príncep local. Posteriorment formaren part de Tehri-Garhwal fins a assolir l'estatus actual de Divisió de Garhwal.

## Referències

* ↑ Atul Saklani, The History of a Himalayan princely state: Change, conflicts, and awakening : an interpretative history of Princely State of Tehri Garhwal, U.P., A.D. 1815 to 1949 A.D., Delhi : Durga Publications, 1987
# Illes Ninigo

Les illes Ninigo són un grup d'atols illes de les illes Occidentals de l'arxipèlag de Bismarck, a Papua Nova Guinea. Administrativament pertanyen a la província de Manus. El grup està format per tres grans atols: Ninigo, d'uns 34 km de llargada i 18 km d'amplada; Pelleluhu, de 9 km de llarg i 8 km d'amplada; i Heina, i cinc atols més petits, Liot', Sama, Sumusama, Awin i Manu.

## Història

Els primers pobladors de les illes Nínigo van ser els melanesis. Posteriorment les illes van ser poblades per polinesis i controlades pels alemanys. Aquestes illes pertanyen a la Paramicronèsia.
El primer albirament per part dels europeus el va fer l'explorador i navegant castellà Iñigo Órtiz de Retes el 27 de juliol de 1545 quan a bord de la carraca San Juan va intentava tornar de Tidore cap a Nova Espanya. Les va anomenar La Barbada.

## Referències

* ↑ The Wuvulu Web Site - Geographical Names in the Western Islands
* ↑ «Arts of Micronesia», 19-05-2015. [Consulta: 20 novembre 2023]..
* ↑ Coello, Francisco "Conflicto hispano-alemán" Boletín de Sociedad Geográfica de Madrid, t.XIX. 2º semestre 1885, Madrid, p.317.
* ↑ Sharp, Andrew The discovery of the Pacific Islands Clarendon Press, Oxford, 1960, p.31.
* ↑ Quanchi, Max; Robson, John. Historical dictionary of the discovery and exploration of the Pacific islands. Lanham, Md: Scarecrow Press, 2005, p. 180. ISBN 978-0-8108-5395-9.
# Max Lemcke

Max Lemcke (Madrid, 1966) és un guionista i director de cinema espanyol.
Llicenciat en Comunicació Audiovisual per la Universidad Complutense de Madrid. El 1996 va dirigir el seu primer curtmetratge La vida imposible i el 1998 el seu segon curtmetratge, Todos os llamáis Mohamed va rebre el premi Jinete Ibérico al Festival Internacional de Cinema d'Osca. El 2004 va dirigir el seu primer llargmetratge, Mundo fantástico, que fou seleccionat al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary, a la Mostra Internacional de Cinema de São Paulo i al Festival Internacional de Cinema de Ginebra. El 2008 va dirigir el seu segon llargmetratge, Casual Day, amb el qual fou guardonat a la Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics al millor director de 2008, així com tres altres guardons. El 2011 va dirigir Cinco metros cuadrados, que va guanyar la Bisnaga d'Or a la millor pel·lícula i quatre bisnagues de plata (millor actor, guió, actor de repartiment i premi de la crítica) al Festival de Màlaga i els premis al millor actor, millor actriu i millor nou director als XXI Premis Turia. Entre 2011 i 2013 ha dirigit episodis de sèries com Gran Reserva, Gran Hotel o Isabel.

## Filmografia

* La vida imposible (curtmetratge, 1996)
* Todos os llamáis Mohamed (curtmetratge, 1998)
* Paleópolis (curtmetratge, 1999)
* Pequeñas historias entre ventanas y teléfonos (curtmetratge, 2001)
* Mundo fantástico (2004)
* Casual Day (2008)
* Cinco metros cuadrados (2011)
* El alma de un violín (documental, 2017)
* Best Seller (curtmetratge, 2019)

## Referències

* ↑ Max Lemcke a marvinwayne.com
* ↑ Max Lemcke Arxivat 2020-09-26 a Wayback Machine. a historianuevosrealizadores.es
* ↑ "Casual Day" triunfa en los premios de los escritores cinematográficos, Público, 26 de gener de 2009
* ↑ 'Cinco metros cuadrados', de Max Lemcke, consigue la Biznaga de Oro del Festival, Europa Press, 2 d'abril de 2011
* ↑ Coronado, Urbizu, Clara Sánchez, Bromera y Nacho Vidal serán galardonados en la XXI edición de los Premios Turia 2012, Europa Press, 28 de juny de 2012
* ↑ Max Lemcke Arxivat 2020-10-30 a Wayback Machine. al web del Festival de Cinema d'Aguilar
# Lepori

Lepori (Leporius) fou un eclesiàstic gal, de la primera meitat del segle v, que va abraçar la vida monàstica sota els auspicis de Cassià, a Marsella.
Va gaudir de gran reputació per la seva santedat fins que va esdevenir partidari d'una heretgia que establia que els homes no necessitaven estar sempre en gràcia divina, i que Crist va néixer amb naturalessa humana solament. Per defensar aquestes doctrines fou excomunicat i va anar a Àfrica on va esdevenir amic d'Aureli i Sant Agustí, fins que va quedar convençut que estava equivocat i va dirigir una carta de penediment dirigida a Pròcul bisbe de Marsella, i una altra a Cil·lí, bisbe d'Ais de Provença. Quatre bisbes africans van testimoniar la sinceritat del seu penediment i van intercedir per la recuperació dels seus beneficis eclesiàstics.
Lepori no va retornar al seu país i va romandre a Àfrica on Sant Agustí el va ordenar com a prevere vers el 435. Es creu que fou l'autor del discurs De Vita et Moribus Clericorum. Encara vivia el 430.

## Referències

* 1 2 3 Ramsay, William. «Leporius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Redwood Falls

Redwood Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 5.459 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Redwood Falls tenia 5.459 habitants, 2.266 habitatges, i 1.389 famílies. La densitat de població era de 450,4 habitants per km².
Dels 2.266 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 38,7% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.812 $ i la renda mediana per família de 52.589 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.776 $ mentre que les dones 24.085 $. La renda per capita de la població era de 22.279 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 7,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Redwood Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Redwood Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].