OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Handbook of the Mammals of the World

El Handbook of the Mammals of the World (HMW) és un projecte editorial en llengua anglesa i 8 volums de Lynx Edicions, en col·laboració amb Conservation International i la UICN, que es publicarà entre 2009 i 2016, i que pretén cobrir 5.000 espècies de mamífers, de manera similar al Handbook of the Birds of the World per a les aus.
El primer volum, amb una introducció als mamífers a càrrec de Don E. Wilson, fou publicat el maig de 2009. Dedicat als carnívors, tracta sobre els felins, cànids, ossos, vivèrrids i mustèlids, entre d'altres, fins a un total de 13 famílies, i n'ofereix dades sobre la taxonomia, distribució, hàbitat, reproducció, comportament i estat de conservació. Cobreix un total de 245 espècies, i inclou més de 400 fotografies en color i 257 mapes de distribució, com també 33 làmines en color realitzades per l'artista català Toni Llobet.
La resta de volums tractaran sobre els mamífers següents:
* Volum 2: Ungulats
* Volum 3: Primats
* Volum 4: Mamífers marins
* Volum 5: Marsupials
* Volum 6: Rosegadors
* Volum 7: Insectívors
* Volum 8: Quiròpters

## Enllaços externs

* Lloc web de l'obra (anglès)
# Cuitzeo

El Llac Cuitzeo és un llac, de 300-400 km² i amb una fondària de 27 m, situat a la part central de Mèxic a l'estat de Michoacán. El seu volum d'aigua fluctua freqüentment. És el segon llac d'aigua dolça més gran de Mèxic.
El llac Cuitzeo té una conca endorreica.
És de forma irregular i no té una sortida natural però s'ha excavat un canal artificial de drenatge al nord.
Les tres entrades principals són els rius el Viejo de Morelia, Grande de Morelia, i Querendaro.

## Referències

* USDA: Growing Demand For Mexico Water Resources Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Galindo de Obario, Marcela. "Water Quality and its Spatial Variability in Lake Cuitzeo, Mexico" 2005. International Institute for Geo-Information Science and Earth Observation, Enschede, Netherlands.
* ↑ Alcocer, Javier (2003). "The future of salt lakes: the case of Mexico". Abstract, "Environmental Future of Aquatic Ecosystems," 5th International Conference on Environmental Future, 23–27 March 2003, Zurich. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# El Torrent (Viladrau)

El Torrent és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (12x8) coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a ponent, presentant petits ràfecs amb rajoleta i teula. Consta de planta, primer pis i golfes. La façana principal presenta a la planta un portal rectangular central de gres vermell motllurat amb llinda datada (1750), un portal estret sota el cos de porxos, i dues finestres amb forjat. Al primer pis tres finestres amb ampit motllurat, la central escripturada i els laterall motllurats; el cos de porxos presenta una finestra d'arc escarser de totxo. A les golfes hi ha una finestra. La façana S presenta a la planta, dues finestretes, i al primer pis, dos portals que donen al porxo; entre el cos del porxo i el contrafort situat en l'escaire de la casa, hi ha dues finestres tapiades a la planta, una de gres treballat al primer pis, i una altra a les golfes. La façana E presenta a la planta dos contraforts, un al centre i l'altre desplaçat a l'escaire nord, idues finestretes al primer pis de gres groc i llinda de totxo. La façana N presenta una finestreta amb llangardaix a la planta, i dues finestres tapiades a les golfes.

## Història

Masia del segle XXIII pertanyent a l'antic mas Rosquelles que probablement formava part dels 82 masos que existien en els municipis pels volts de 1340, segons consta en els documents del'època. El trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes, on consta un tal "Joan Rosquelles". Els actuals propietaris no mantenen la cognominació d'origen

## Referències

* 1 2 «El Torrent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Tiaa

Tiaa o Tia'a (en egipci, 𓍘𓉼𓁗 tjꜥꜣ) va ser una reina consort egípcia de la XVIII Dinastia. Va ser la Gran Esposa Reial del faraó Amenofis II i la mare de Tuthmosis IV.

## Biografia

Tiaa mai no apareix referenciada amb l'apel·latiu "la filla del rei" i, per tant, se'n desconeix el llinatge. S'ha especulat que era la germana o mitja germana d'Amenofis, però només és una conjectura.
Tiaa en jeroglífic :
Durant el regnat del seu marit les dones de la família reial van perdre pes en les representacions, segurament degut al fet que el faraó Amenofis II no volia que cap d'elles usurpés el poder, tal com havia passat amb Hatxepsut només unes dècades abans. Tiaa és l'única dona coneguda d'Amenofis, i el seu nom només el coneixem perquè va ser la mare del següent faraó, Tuthmosis IV. Va rebre el títol de Gran Esposa Reial durant el regnat del seu fill; durant la vida del seu marit, aquest títol el va ostentar la mare d'Amenofis, Merit-Ra Hatxepsut.
Tiaa no apareix en cap monument durant el regnat del seu marit, les representacions que ens han pervingut doncs són les que apareix amb el seu fill. Durant el regnat de Tuthmosis IV Tiaa va guanyar protagonisme; juntament amb el títol de Gran Esposa Reial, també va rebre els títols Mare del Rei i Esposa de Déu. En moltes estàtues ella i l'esposa principal de Tuthmosis, Nefertari, acompanyen el faraó. Diverses representacions de Merit-Ra Hatxepsut van ser alterades per a representar a Tiaa. És probable que una de les filles de Tuthmosis, anomenada també Tiaa, rebés aquest nom en honor seu.

## Mort i enterrament

Tiaa va ser enterrada a la tomba KV32 a la Vall dels Reis, on es van trobar fragments del seu aixovar funerari, inclòs un cofre canopi. Les inundacions van desplaçar algunes d'aquestes restes a la tomba KV47, la tomba adjacent del faraó Siptah de la dinastia XIX, i va fer creure als egiptòlegs que pertanyien a una mare de Siptah. Posteriorment la mare de Siptah va ser identificada com una concubina siriana, anomenada Sutailja.

## Referències

* 1 2 Dodson i Hilton, 2004, p. 140.
* ↑ Manuelian, 1987, p. 171.
* ↑ Shaw, 2004.
* ↑ Shaw, 2004, p. 275.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 139.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 181.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Manuelian, Peter Der. Studies in the Reign of Amenophis II (en anglès). Gerstenberg, 1987. ISBN 9783806781052.
* Shaw, Ian. The Oxford History of Ancient Egypt (en anglès). OUP Oxford, 2004. ISBN 978-0192804587.
# Pigazzano

Pigazzano és una frazione del municipi de Travo, situat a la província de Piacenza, a la regió de la Emilia Romagna, (Itàlia). Està situada a uns 24 km del sud-oest de Piacenza.

## Galeria de fotos

* Monte Pillerone
* Paisatge
* Vista panoràmica

## Enllaços externs

* La frazione de Pigazzano
# Herbert Feigl

Herbert Feigl (14 desembre 1902 - 1 de juny de 1988), va ser un filòsof austríac membre del Cercle de Viena. Fill d'una teixidora, Feigl neix a Liberec (Bohèmia), i es matricula a la Universitat de Viena el 1922. Estudia Físiques i Filosofia amb Moritz Schlick, fundador del Cercle de Viena, i es doctora en 1927 amb el seu assaig Atzar i Llei : una Anàlisi epistemològic sobre les Regles de la Probabilitat i Inducció en les Ciències Naturals, publicant el seu primer llibre (Teoria i Experiència en Físiques), el 1929. Durant aquesta època es converteix en un membre actiu del Cercle de Viena, sent un dels pocs membres d'aquest moviment (juntament amb Schlick i Friedrich Waismann), que va poder conversar diverses vegades amb Ludwig Wittgenstein i Karl Popper.
El 1930, gràcies a una Beca Internacional del Rockefeller a la Universitat Harvard, Feigl coneix al físic Percy Williams Bridgman, al filòsof Willard van Orman Quine i al psicòleg Stanley Smith Stevens, considerant a tots la seva ànima bessona. En un text de 1931 escrit amb Albert Blumberg i titulat Positivisme Lògic : Un Nou Moviment Europeu, exposa que el Positivisme Lògic hauria de denominar Empirisme lògic basant-se en les diferències existents entre la Filosofia de la Ciència contemporània i l'antic Positivisme.
El 1931 es casa amb Maria Kaspar i junts emigren als Estats Units, assentant-se en Iowa perquè Feigl treballi en el departament de Filosofia de la universitat d'aquest mateix estat. El seu fill, Eric Otto, neix el 1933. El 1940 Feigl accepta un lloc com a professor de Filosofia a la Universitat de Minnesota, posició en la qual romandrà 31 anys. La seva relació professional i personal amb Wilfrid Sellars produeix múltiples projectes en col·laboració, incloent el llibre de text Lectures sobre l'Anàlisi Filosòfic i el diari Estudis Filosòfics, que juntament amb Sellars funda en 1949. En 1953, amb una beca de la Fundació Hill, funda el Centre de Minnesota per a la Filosofia de la Ciència, i el 1967 se li designa Professor Regent de la universitat d'aquest mateix Estat.
Feigl creia que l'empirisme era l'única filosofia adequada per a la ciència experimental, i encara que es converteix en filòsof en lloc de químic, mai perd la perspectiva ni el sentit comú d'un científic pràctic. Ell va ser, en sentit paradigmàtic, un filòsof de la ciència. Es retira en 1971 i mor de càncer l'1 de juny de 1988 a Minnesota.

## Enllaços externs

* Biografia de Feigl
* Fitxa de Feigl a l'Enciclopèdia Britannica
# Variable RS Canum Venaticorum

Les Variables RS Canum Venaticorum són un tipus d'estrelles binàries que tenen una cromosfera activa que comporta variacions en la lluminositat observada. El període de les seves variacions, en general, depèn del període de rotació del sistema binari. Les variacions de la lluminositat poden ser degudes també al fet que qualque sistema és una binària eclipsant. El seu esclat té una fluctuació típica de 0,2 magnituds.

## Referències

* Samus N.N., Durlevich O.V., i cols. Combined General Catalog of Variable Stars (GCVS4.2, 2004 Ed.)
# Tecoma stans

Tecoma stans és una espècie d'arbust de flor perenne del gènere Tecoma i de la família de les bignoniàcies, que és nativa d'Amèrica. Tecoma stans és la flor oficial Illes Verges Nord-americanes i l'emblema floral de les Bahames.

## Distribució

Tecoma stans és una planta àmpliament distribuïda pels tròpics i subtròpics del hemisferi oest tot i que és comercialitzada com a planta ornamental en la majoria de regions tropicals. Els seus límits de distribució es troben acotats segons la temperatura mínima hivernal. L'espècie es característica de vessants rocalloses, sovint calcàries però també por trobar-se en substrats al·luvials si el drenatge es bo. En zones àrides sol créixer de manera aïllada mentre que en zones humides po créixer també en zones deforestades. Les seves flors solen ser pol·linitzades per colibrís.

## Descripció

Es un arbust o arbre petit, perenne, hermafrodita, de fusta dura i fulles compostes i oposades, de vores serrades. El fruit és una beina allargada (7-21 cm) de color verd-marró. La principal característica és la flor, una corol·la tubular-acampanada (3-5 cm) i color groc viu.
Les branques, i també el tronc, s'esquincen longitudinalment amb molta facilitat, provocant la seva caiguda. És comú veure branques seques penjant de l'arbre, i també branques que s'han esquinçat i segueixen vivint. En aquest últim cas, la branca forma una essa poc marcada.

## Referències

* 1 2 3 «Tecoma stans» (en castellà). Govern de Mèxic. [Consulta: 22 juny 2020].
* ↑ «The Yellow Elder - National Flower of The Bahamas». Govern de les Bahames. [Consulta: 22 juny 2020].
* 1 2 PELTON, JOHN «A SURVEY OF THE ECOLOGY OF TECOMA STANS». Butler University Botanical Studies, 14, 2, 1964, pàg. 53–88. ISSN: 0096-4336.
# Darijo Srna

Darijo Srna (Metković, 1 de maig de 1982) és un exfutbolista professional croata. Podia jugar tant de Defensa com de centrecampista, però sempre per la banda dreta, i era conegut per la seva habilitat fent retallades i en els xuts a pilota aturada.
Va iniciar la seva carrera al Hajduk Split, i el 2003 va passar al Shakhtar Donetsk, a Ucraïna, club amb el qual ha obtingut una Copa de la UEFA (2009), sis títols de la Lliga ucraïnesa de futbol, quatre copes i quatre supercopes. També era capità de la selecció de futbol de Croàcia.
Darijo Srna amb Croàcia - plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Croàcia – Copa del Món de Futbol de 2006
1 Pletikosa •
2 Srna •
3 Šimunić •
4 R. Kovač •
5 Tudor •
6 Vranješ •
7 Šimić •
8 Babić •
9 Pršo •
10 N. Kovač •
11 Tokić •
12 Didulica •
13 Tomas •
14 Modrić •
15 I. Leko •
16 J. Leko •
17 Klasnić •
18 Olić •
19 N. Kranjčar •
20 Šerić •
21 Balaban •
22 Bošnjak •
23 Butina •
Seleccionador: Z. Kranjčar
Selecció de futbol de Croàcia – Eurocopa 2008
1 Pletikosa •
2 Šimić •
3 Šimunić •
4 R. Kovač •
5 Ćorluka •
6 Vejić •
7 Rakitić •
8 Vukojević •
9 Kalinić •
10 N. Kovač •
11 Srna •
12 Galinović •
13 Pokrivač •
14 Modrić •
15 Knežević •
16 Leko •
17 Klasnić •
18 Olić •
19 Kranjčar •
20 Budan •
21 Petrić •
22 Pranjić •
23 Runje •
Entrenador: Bilić
Selecció de futbol de Croàcia – Eurocopa 2012
1 Pletikosa •
2 Strinić •
3 Šimunić •
4 Buljat •
5 Ćorluka •
6 Pranjić •
7 Rakitić •
8 Vukojević •
9 Jelavić •
10 Modrić •
11 Srna •
12 Kelava •
13 Schildenfeld •
14 Badelj •
15 Vrsaljko •
16 Dujmović •
17 Mandžukić •
18 Kalinić •
19 Kranjčar •
20 Perišić •
21 Vida •
22 Eduardo •
23 Subašić •
Entrenador: Bilić
Selecció de futbol de Croàcia – Copa del Món de futbol 2014
1 Pletikosa •
2 Vrsaljko •
3 Pranjić •
4 Perišić •
5 Ćorluka •
6 Lovren •
7 Rakitić •
8 Vukojević •
9 Jelavić •
10 Modrić •
11 Srna  •
12 Zelenika •
13 Schildenfeld •
14 Brozović •
15 Badelj •
16 Rebić •
17 Mandžukić •
18 Olić •
19 Sammir •
20 Kovačić •
21 Vida •
22 Eduardo •
23 Subašić •
Entrenador: Kovač
Selecció de futbol de Croàcia – Eurocopa 2016
1 Vargić •
2 Vrsaljko •
3 Strinić •
4 Perišić •
5 Ćorluka •
6 Jedvaj •
7 Rakitić •
8 Kovačić •
9 Kramarić •
10 Modrić •
11 Srna (c) •
12 L. Kalinić •
13 Schildenfeld •
14 Brozović •
15 Ćorić •
16 N. Kalinić •
17 Mandžukić •
18 Rog •
19 Badelj •
20 Pjaca •
21 Vida •
22 Čop •
23 Subašić •
Entrenador: Čačić :
# Copa del Món de Futbol de 1974 - Fase final

Després de disputar la segona fase de la Copa del Món de Futbol 1974, organitzada a l'Alemanya Occidental, dos equips es classificaren per la final, i dos equips més van jugar el partit pel tercer lloc.

## Partit pel tercer lloc

| Brasil | 0–1 | Polònia |
| | Informe | Lato 76' |
| Brasil | Polònia |
Leão :
| DEF | 3 | Marinho Peres |
| DEF | 4 | Zé Maria |
| DEF | 6 | Marinho Chagas |
| DEF | 15 | Alfredo |
| MIG | 10 | Rivelino |
| MIG | 17 | Carpegiani |
| DEF | 18 | Ademir da Guia | | 66' |
| MIG | 7 | Jairzinho | 76' |
| DAV | 13 | Valdomiro |
| DAV | 21 | Dirceu |
| Substitucions: |||
| DAV | 19 | Mirandinha | | 66' |
| Entrenador: |||
| Mário Zagallo ||||
Jan Tomaszewski :
| DEF | 4 | Antoni Szymanowski |
| DEF | 6 | Jerzy Gorgoń |
| DEF | 9 | Władysław Żmuda |
| DEF | 10 | Adam Musiał |
| MIG | 12 | Kazimierz Deyna |
| MIG | 13 | Henryk Kasperczak | 71' | 73' |
| MIG | 14 | Zygmunt Maszczyk |
| MIG | 16 | Grzegorz Lato |
| DAV | 17 | Andrzej Szarmach | | 75' |
| DAV | 18 | Robert Gadocha |
| Substitucions: |||
| MIG | 11 | Lesław Ćmikiewicz | | 73' |
| DAV | 20 | Zdzisław Kapka | | 75' |
| Entrenador: |||
| Kazimierz Górski ||||

## Final

| Països Baixos | 1–2 | Alemanya Occidental |
| Neeskens 2' (p.) | Informe | Breitner 25' (p.) Müller 43' |
| Països Baixos | Alemanya Occidental |
| POR | 8 | Jan Jongbloed |
| DEF | 20 | Wim Suurbier |
| DEF | 17 | Wim Rijsbergen | | 69' |
| DEF | 2 | Arie Haan |
| DEF | 12 | Ruud Krol |
| MIG | 6 | Wim Jansen |
| MIG | 13 | Johan Neeskens | 40' |
| MIG | 3 | Willem van Hanegem | 23' |
| DAV | 16 | Johnny Rep |
| DAV | 15 | Rob Rensenbrink | | 46' |
| DAV | 14 | Johan Cruyff (c) | 45' |
| Banqueta: ||
| POR | 18 | Piet Schrijvers |
| DEF | 5 | Rinus Israël |
| MIG | 7 | Theo de Jong | | 69' |
| MIG | 10 | René van de Kerkhof | | 46' |
| DAV | 9 | Piet Keizer |
| Entrenador: ||
| Rinus Michels ||
| POR | 1 | Sepp Maier |
| DEF | 2 | Berti Vogts | 4' |
| DEF | 5 | Franz Beckenbauer (c) |
| DEF | 4 | Hans-Georg Schwarzenbeck |
| DEF | 3 | Paul Breitner |
| MIG | 16 | Rainer Bonhof |
| MIG | 12 | Wolfgang Overath |
| MIG | 14 | Uli Hoeneß |
| DAV | 9 | Jürgen Grabowski |
| DAV | 17 | Bernd Hölzenbein |
| DAV | 13 | Gerd Müller |
| Banqueta: ||
| POR | 21 | Norbert Nigbur |
| DEF | 6 | Horst-Dieter Höttges |
| MIG | 8 | Bernhard Cullmann |
| MIG | 15 | Heinz Flohe |
| DAV | 11 | Jupp Heynckes |
| Entrenador: ||
| Helmut Schön ||
# El Verano

El Verano és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 3.954 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, El Verano tenia 3.954 habitants, 1.461 habitatges, i 981 famílies. La densitat de població era de 1.339,2 habitants/km².
Dels 1.461 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.400 $ i la renda mediana per família de 60.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.142 $ mentre que les dones 31.528 $. La renda per capita de la població era de 28.292 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- El Verano». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- El Verano». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Toixó oriental

El toixó oriental (Melogale orientalis) és una espècie de mamífer de la família dels mustèlids endèmica de Java (Indonèsia). A vegades s'hi inclou una o més de les altres espècies del gènere Melogale com a subespècies.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Eki

L'Eki és una llengua que es parla a l'estat de Cross River, al sud-est de Nigèria. Es parla al nord-est d'Efik i al sud d'Idere.
L'eki és una llengua de la subfamília lingüística de les llengües del baix Cross, que formen part de les llengües Benué-Congo. Crozier and Blench van llistar-la com una llengua independent. Està relacionada amb l'anaang i amb l'idere.
L'etnologue xifra que el 1988 hi ha 5.000 parlants d'ibuoro.
El 95% dels eki-parlants són seguidors de les religions cristianes: el 2,5% pertanyen a esglésies evangèliques, el 65% són protestants i el 35% són catòlics. El 5% restant són seguidors de religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 Eki al joshuaproject
* 1 2 3 eki a l'ethnologue
# Ekhbi

Ekhbi (en rus: Эхбы) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que el 2015 no tenia cap habitant. El seu nom ve del del curs d'aigua homònim, que alhora deriva de la frase russa Эх, найти бы хорошую россыпь! (‘Oh, tant de bo trobem un bon placer!’), pronunciada una vegada i una altra per un miner que prospectava la zona a la cerca d'or.

## Referències

* ↑ «Посёлок Эхбы» (en rus). [Consulta: 9 març 2024].
# Eduard Prades i Reverter

Eduard Prades i Reverter (Alcanar, 9 d'agost de 1987) és un ciclista català, professional des del 2009 i actualment a les files de l'equip Caja Rural-Seguros RGA.
El seus majors èxits han estat la victòria al Trofeu Joaquim Agostinho del 2013, la Copa Sabatini de 2015, la Philadelphia Cycling Classic de 2016, la Volta a Noruega de 2018 i la Volta a Turquia del mateix 2018, en categoria World Tour.
Gràcies als bons resultats obtinguts el 2018 amb l'equip basc Euskadi-Murias fitxà pel Movistar Team de cara a les següents temporades.
El seu germà Benjamí també es dedica al ciclisme professionalment.

## Palmarès

* 2010
** 1r al Gran Premi Macario
** 1r a la Santikutz Klasika
* 2011
** 1r a l'Aiztondo Klasika
** 1r a la Santikutz Klasika
** Vencedor d'una etapa al Cinturó de l'Empordà
* 2012
** 1r a la Copa d'Espanya de ciclisme
** 1r al Memorial Valenciaga
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de València
* 2013
** 1r al Trofeu Joaquim Agostinho i vencedor d'una etapa
* 2014
** 1r al Gran Premi Abimota i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Alentejo
* 2015
** 1r a la Coppa Sabatini
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2016
** 1r a la Philadelphia Cycling Classic
** Vencedor d'una etapa a la Volta Internacional Cova da Beira
* 2018
** 1r a la Volta a Noruega
** 1r a la Volta a Turquia
* 2019
** 1r de la Volta a Aragó
** Vencedor d'una etapa al Tour La Provence
* 2024
** 1r a la Volta a l'Alentejo i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 127è de la classificació general
* 2018. 68è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Caja Rural-Seguros RGA». UCI.org. Union Cycliste Internationale. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «Eduard Prades conquista la Copa Sabatini». Marca.com, 08-10-2015 [Consulta: 8 octubre 2015].
* ↑ «Eduard Prades, vencedor a Filadèlfia». lesportiudecatalunya.cat, 07-06-2016 [Consulta: 8 juny 2016].
* ↑ «Eduard Prades se adjudica el Tour de Noruega». El Mundo Deportivo, 20-05-2018 [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ «Eduard Prades gana para el Euskadi Murias el Tour de Turquía». El Mundo Deportivo, 16-10-2018 [Consulta: 27 octubre 2018].
* ↑ «Edu Prades deja el Euskadi Murias y se va al Movistar». El Mundo Deportivo, 20-10-2018 [Consulta: 27 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Trichoglossus

Trichoglossus és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids.

## Llista d'espècies

Aquest gènere està format per 14 espècies:
* lori pitgroc (Trichoglossus capistratus).
* lori de pit escatós (Trichoglossus chlorolepidotus).
* lori de cap olivaci (Trichoglossus euteles).
* lori verd-i-groc (Trichoglossus flavoviridis).
* lori de Forsten (Trichoglossus forsteni).
* lori dels cocoters (Trichoglossus haematodus).
* lori de Mindanao (Trichoglossus johnstoniae).
* lori de Sulawesi (Trichoglossus meyeri).
* lori irisat (Trichoglossus moluccanus).
* lori ornat (Trichoglossus ornatus).
* lori de Biak (Trichoglossus rosenbergii).
* lori de Pohnpei (Trichoglossus rubiginosus).
* lori de collar vermell (Trichoglossus rubritorquis).
* lori de Weber (Trichoglossus weberi).

## Referències

* ↑ N. Collar (2017). Parrots (Psittacidae). J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana. (eds.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.