OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guillem Caçador (bisbe de l'Alguer)

Guillem Caçador (Vic, c. 1477 - Roma, 1527) fou bisbe de l'Alguer entre 1525 i 1527.

## Biografia

Fill de Wilhelm Jäger (Guillem Caçador), sabater de Basel (Basilea), que després fou mercader a Vic, i de la seva segona esposa Angelina. Eclesiàstic i canonista, estudià a Roma (1502) i a Viena. Capellà de Juli II, aquest l'envià el 1511 com a legat apostòlic prop de Ferran II de Catalunya-Aragó i dels reis de Navarra i Portugal per la celebració del concili Laterà V. Des del 1511 fou auditor de la Rota, el 1513 renuncià en favor del seu germà, Jaume Caçador, la canongia de Vic. i el 1525 fou nomenat bisbe de l'Alguer, diòcesi que no regí personalment.
Morí a Roma i fou enterrat a l'Església de la Mare de Déu de Montserrat d'aquesta ciutat. La localització de la tomba no és segura, però darrera l'altar major, en el paviment, s'ha trobat una lauda sepulcral amb un escut episcopal de la familia Caçador, com el que feia servir el bisbe; la inscripció queda oculta pel cadirat del cor.

## Obres

Recollí les seves decisions a Rota en tres volums
* Decisiones aureae
* Curiae Romanae concernentes
* Decisiones ac intelligente ad regulas cancelleriae diligenter collectae
Aquestes obres tingueren una gran repercussió en la producció jurídica posterior. El seu criteri, basat en el seu coneixement de la doctrina i en el fet de donar valor determinant a l'equitat i a la raó natural, s'imposà sovint al dels altres auditors.

## Referències

* 1 2 3 «Guillem Caçador (bisbe de l'Alguer)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Salarich i Torrents, Miquel. «Guillem Caçador». A: Vigatans il·lustres. Vic: Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs, 1983, p. 47-54. ISBN 84-398-0654-X.
* ↑ Garcia Espuche, Albert. La gent del carrer Montcada. Ajuntament de Barcelona, 2020, p. 147.
* ↑ Antoni Nughes. El sínode del bisbe baccallar: l'Alguer, església i societat al segle XVI. Institut d'Estudis Catalans, 1991, p. 42–. ISBN 978-84-7283-181-0.
* ↑ P. 52
* ↑ Indice Historico Espanol. Edicions Universitat Barcelona, p. 195–. GGKEY:YFGTC1JYQ71.
# Panamá Viejo Fútbol Club

El Panamá Viejo Fútbol Club fou un club panameny de futbol de la ciutat de Panamà.

## Història

Va ser fundat l'any 1978. Es proclamà campió panameny la temporada 2000-01, quan vencé el Tauro F.C. a la final per 4-3. Malauradament el 2001 patí problemes financers i fou forçat a unir-se al Tauro F.C., deixant d'existir.

## Palmarès

* Lliga panamenya de futbol: 1
** 2000-01

## Futbolistes destacats

* Óscar McFarlane
* Ricardo Phillips
* Blas Pérez
* Juan de Dios Pérez
* Victor Herrera
* Anel Canales
* Rodney Ramos
* Gary Ramos
* J. J. Julio

## Entrenadors destacats

* Gary Stempel
# Geocrinia vitellina

Geocrinia vitellina és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural a causa del foc i per la depredació per part de porcs salvatges.

## Referències

* Roberts, D. & Hero, J.-M. (2004). Geocrinia vitellina. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 24 d'abril del 2008 (en anglès). IUCN
# Peep Lassmann

Peep Lassmann (Tartu, 19 de març de 1948) és un pianista estonià.
Format al Conservatori de Moscou sota Emil Guílels que ha ocupat el càrrec de rector de l'"Acadèmia Estònia de Música i Teatre" des de 1992. Ha exercit les estrenes a Estònia de Olivier Messiaen com Vingt Regards sur l'enfant-Jésus i al Catàleg d'oiseaux.

## Referències

* ↑ Association of Estonian Professional Musicians. "Peep Lassmann, klaver". Archived from the original on 2007-01-11.
* ↑ Centre de Nova Música de la Universitat d'Iowa. "Un concert amb música contemporània d'Estònia i noves obres ..." Arxivat des de l'original el 02-02-2009.
# Sant Nazari de les Olives

Sant Nazari de les Olives és una església del municipi de Peralada (Alt Empordà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Nazari està situada a l'agregat de les Olives, uns dos quilòmetres al nord-oest de la vila de Peralada. És un edifici aïllat, d'una nau amb absis semicircular, que ha experimentat nombroses modificacions al llarg dels anys. La porta d'accés està situada al mur lateral de migdia; és una obertura allindanada, molt senzilla. A l'absis, que conserva una antiga coberta de lloses, hi ha una finestra d'arc de mig punt, i al frontis una petita obertura allargada. La nau, amb els murs amagats per l'arrebossat, és coberta amb volta de maó de pla, i l'absis amb volta de quart d'esfera. L'arc triomfal és de mig punt. El campanar de cadireta, que s'eleva a la part dreta del frontis, és d'una sola obertura.

## Història

El temple de Sant Nazari és un edifici romànic, probablement dels segles XII-XIII, encara que ha experimentat nombroses modificacions en diversos períodes. Les restes de la primitiva construcció es troben a la capçalera; la nau no conserva cap element corresponent a l'època medieval.

## Referències

* 1 2 «Sant Nazari de les Olives». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Sainte-Marie (Ille i Vilaine)

Sainte-Marie (en bretó Lokmaria-Redon) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 2.100 habitants. Limita amb els municipis de Redon, Bains-sur-Oust i Renac a Ille i Vilaine, Avessac i Saint-Nicolas-de-Redon a Loira Atlàntic.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.181 | 1.228 | 1.224 | 1.323 | 1.322 | 1.760 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Guy Theude | |
| 2008- | Françoise Boussekey | UMP |
# Mare de Déu dels Esclopets

Mare de Déu dels Esclopets és una ermita del municipi de Vilanova de l'Aguda (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una ermita de planta rectangular, d'una nau. A la part exterior del mur presenta dos contraforts. A la façana hi ha un porxo que uneix l'ermita amb una casa de pagès annexa, i un petit òcul circular. La porta de l'ermita, de petites dimensions, presenta al capdamunt la data 1781. La part superior de la façana es troba rematada per una cornisa decorativa, a la part superior de la qual hi ha una petita espadanya sense campana.

## Història

L'ermita de la Mare de Déu dels Esclopets es troba a prop del poble de Ribelles, fou construïda l'any 1781 amb l'ajuda dels veïns del poble i també d'alguns veïns dels pobles de Vilalta, Alzina i Cabanabona. Fou refeta en bona part al segle xix.
A l'ermita s'hi va tres vegades l'any, 25 de març el 23 d'abril (per demanar per la collita), i 27 de setembre (en acció de gràcies).

## Referències

* 1 2 3 «Mare de Déu dels Esclopets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Sant Nazari de Vilalta

Sant Nazari de Vilalta és la capella de la masia de Vilalta o Vilalta de Rodors, del terme municipal de Moià, a la comarca del Moianès.
És una capella petita, d'una sola nau.

## Referències

* ↑ GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
# Panaque bathyphilus

Panaque bathyphilus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lujan N.K. & C.C. Chamon. 2008. Two new species of Loricariidae (Teleostei: Siluriformes) from main channels of the upper and middle Amazon Basin, with discussion of deep water specialization in loricariids. Ichthyol. Explor. Freshwaters, Vol. 19, Núm. 3, pp. 271-282.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gert Bongers

Gert Bongers (Voorst, Gelderland, 22 d'agost de 1946) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1968 i 1969. Especialista en el ciclisme en pista, va guanyar una medalla d'or com amateur, al Campionat del món en Persecució.

## Palmarès en pista

* 1967
** Campió del món amateur en persecució
* 1969
** Campió dels Països Baixos en persecució

## Palmarès en ruta

* 1967
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Sant Mori de Llefià

Sant Mori de Llefià és un barri de Badalona (Barcelonès) que forma part del Districte IV juntament amb Sant Antoni de Llefià, Sant Joan de Llefià i La Salut. Limita amb Sant Adrià de Besòs, Artigues, Sant Roc i amb els altres tres barris que conformen el districte. En el reglament de població i demarcació territorial de l'any 1952 el barri estava dividit en dos: Sant Mori i Pi i Gibert.
Amb les dades del padró de 2012, el barri de Sant Mori de Llefià té 15.511 habitants, dels quals 7.684 (el 49,5%) són homes i 7.827 (el 50,5%) són dones. La població del barri representa al 7% d'habitants de tota la ciutat. El barri celebra les seves festes en la primera setmana del mes de juny.
Al barri de Sant Mori de Llefià trobem una de les entrades a l'estació de metro d'Artigues - Sant Adrià, que va entrar en funcionament l'any 1985 com a part de la línia 4, però que des del 2002 pertany a la línia 2.

## Referències

* ↑ «Els 35 barris de Badalona». Revista de Badalona, 04-07-1979, p. 10-11 [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Padró d'Habitants 01/01/2012». Ajuntament de Badalona, 13-06-2009. Arxivat de l'original el 2014-09-03. [Consulta: 12 agost 2013].
* ↑ «Festes Populars AVV Sant Mori de Llefià». Ajuntament de Badalona. [Consulta: 12 agost 2013].
* ↑ «Cartell de les festes 2013». Ajuntament de Badalona. Arxivat de l'original el 2020-11-23. [Consulta: 12 agost 2013].
* ↑ «Cambio de línea» (PDF) (en castellà). La Vanguardia, 01-10-2002. [Consulta: 21 setembre 2010].

## Vegeu també

* Escola Arrels Esperança
# Sant Muç de Cànoves

Sant Muç de Cànoves és una església de Cànoves i Samalús, al Vallès Oriental. És d'estil romànic amb elements gòtics. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una nau i quatre capelles laterals, dos per banda. La nau està coberta per volta de canó que es fa més estreta als peus de l'església. L'absis és semicircular i està cobert per un petit tram de voltes de llunetes damunt d'una estructura romànica. Tant l'absis com la nau tenen espitlleres. D'època romànica queden dues finestres absidals de doble esqueixada i la portalada d'una arcada amb arquivolta, propis del segle xiii. El campanar és una torre quadrada formada per dos cossos dividits per una cornisa i coronats per merlets, en el segon pis té quatre obertures d'arc de mig punt.

## Història

El primer cop que s'esmenta la parròquia és l'any 1077, en una deixa testamentària d'Ermengol Samarell, i apareix de nou els anys 1098 i 1123. L'església és d'estil romànic, probablement del segle XII; la part més antiga és l'absis el qual l'any 1757 es va reformar. La parròquia va començar a créixer al segle xvi que és quan es van construir les capelles laterals. A les visites parroquials del segle xiv s'esmenten els altars de Santa Maria i Sant Joan. El retaule de l'altar major es va finalitzar el 1591 i, en el mateix segle, es va ampliar amb les capelles laterals dedicades al Roser, sant Isidre, sant Seforen i sant Sebastià. El campanar es va acabar de fer l'any 1629.

## Referències

* 1 2 Pladevall i Font, Antoni [et al.].. Catalunya Romànica - Vallès Oriental i Occidental. Enciclopèdia Catalana, 1991. ISBN 84-7739-271-4 [Consulta: 19 juliol 2015]. , pàg.325-326
* 1 2 3 4 «Església parroquial de Sant Muç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Sant Vicenç de Planoles

Sant Vicenç de Planoles és una obra del municipi de Planoles (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Enmig del nucli de Planoles hi ha l'església de Sant Vicenç que és un notable edifici romànic restaurat a les darreries del segle xx. Inicialment era una esglesiola d'una nau, amb un absis semicircular ornat amb un fris d'arcuacions de tipus llombard, sense lesenes. La volta de canó és reforçada amb cinc arcs torals i l'absis és cobert en quart d'esfera. Conserva dues finestres absidals de doble esqueixada, la de migjorn cegada per l'afegit del cos de la sagristia que fa de base al campanar de torre d'estil barroc. Al segle xviii es va ampliar amb una segona nau, part de la qual correspon a un antic atri de l'església romànica que, amb l'última restauració, s'ha recuperat, tot i que sembla que desvirtuant-ne les característiques de l'original. Una de les columnes del porxo és romànica i les altres dues han estat fetes imitant-ne l'estil.

## Història

L'església és esmentada per primer cop l'any 1141, però del lloc de Planoles es tenen notícies des de l'any 938.
Amb l'última restauració s'ha recuperat l'atri romànic que havia estat cegat per l'ampliació barroca amb una segona nau.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Vicenç de Planoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Sant Vicenç de Planoles». ArtMedieval.net. [Consulta: 10 febrer 2016].

### Bibliografia

* Vigué, Jordi, dir.; Catalunya Romànica. Ripollès, 1987
# Sarcolita

La sarcolita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom del grec Sarka, "carn", referent al seu color vermell carn.

## Característiques

La sarcolita és un silicat de fórmula química Na₄Ca₁₂Al₈Si₁₂O$_{46}$(SiO₄,PO₄)(OH,H₂O)₄(CO₃,Cl). Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sarcolita pertany a «09.EH - Estructures transicionals entre fil·losilicats i altres unitats de silicat» juntament amb els següents minerals: manganoneptunita, neptunita, watatsumiïta, magnesioneptunita, grumantita, ussinguita, leifita, teliuixenkoïta, eirikita i nafertisita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Somma, dins el complex volcànic Somma-Vesuvi, a la província de Nàpols (Campània, Itàlia). També ha estat descrita a les regions italianes del Laci i Trentino-Alto Adige, així com als estats nord-americans de Connecticut i Nevada.

## Referències

* ↑ «Sarcolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Salvador Cañellas (desambiguació)

«Salvador Cañellas» té aquests significats:
* Salvador Cañellas i Gual, motociclista i automobilista nascut a Santa Oliva, Baix Penedès, el 1944
* Salvador Cañellas i Pujals, automobilista nascut a Barcelona el 1974, fill de Salvador Cañellas i Gual
# Columbia Falls

* Per a altres significats, vegeu «Columbia Falls (Maine)».
Columbia Falls (salish: nq̓éyɫkʷm) és una població del Comtat de Flathead (Montana) als Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 3.645 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Columbia Falls tenia 3.645 habitants, 1.400 habitatges, i 966 famílies. La densitat de població era de 925,9 habitants per km².
Dels 1.400 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.128 $ i la renda mediana per família de 40.794 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.109 $ mentre que les dones 20.023 $. La renda per capita de la població era de 14.355 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Tachini, Pete; Louie Adams, Sophie Mays, Mary Lucy Parker, Johnny Arlee, Frances Vanderburg, Lucy Vanderburg, Diana Christopher-Cote. nyoʻnuntn q̓éymin, Flathead Nation Salish dictionary. Pablo, MT: Bilingual Education Department, Salish Kootenai College, 1998, p. 31.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Columbia Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Columbia Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Secció de Bàsquet del Futbol Club Barcelona Plantilla 2004-2005

La temporada 2004-2005, la plantilla del primer equip de bàsquet del Futbol Club Barcelona era formada pels següents jugadors:
| 6 Vlado Ilievski 7 Gregor Fucka 8 Jordi Trias (tallat després de 17 partits) 9 Christian Drejer 10 Dejan Bodiroga 11 Juan Carlos Navarro 12 Roberto Dueñas 14 Rodrigo de la Fuente | 18 Ramon Espuña 25 Andrija Zizic (incorporat a partir del 21 de gener) 32 Remon Van de Hare 32 Víctor Sada 33 Marc Gasol 42 Devin Davis (incorporat a partir del 7 de gener) 44 Roger Grimau |
Entrenador:
* Manolo Flores
* Joan Montes (cessat l'1 de març)
# Secció de beisbol del Futbol Club Barcelona

Seccions esportives del Futbol Club Barcelona :
| Futbol (masc.) | Futbol (fem.) | Atletisme | Bàsquet (masc.) | Bàsquet (fem.)* |
| Bàsquet (fem.)* | Bàsquet Cadira* | Beisbol | Ciclisme | Futbol americà* |
| Futbol indoor | Futbol platja | Futbol sala | Gimnàstica | Handbol |
| Handbol a 11 | Hoquei gel | Hoquei herba | Hoquei patins | Judo |
| Lluita | Natació | Patí artístic | Patí artístic sobre rodes | Rugbi a 13 |
| Rugbi a 15 | Tennis | Voleibol (masc.) | Voleibol (fem.)* | eSports |
(*) Equips associats :
La secció de beisbol del Futbol Club Barcelona fou un club català de beisbol de la ciutat de Barcelona.

## Història

La secció es va crear el 1931, essent refundada més tard el 1941, jugant a la Divisió d'honor de la lliga espanyola, amb diversos equips filials en diverses categories.
Degut a motius econòmics, l'1 de juny de 2011 la junta directiva del club va decidir dissoldre aquesta secció, tot i que en la temporada 2010/11 la secció guanyà la quarta Lliga espanyola de beisbol del seu palmarès. Aprofitant l'estructura de la secció i amb la majoria de jugadors el febrer 2012 es fundà el Club Beisbol Barcelona, entitat que recollí els drets federatius de la secció desapareguda.

## Palmarès

* Copes de la CEB: 2007, 2008
* Lliga espanyola de beisbol: 2011
* Copa espanyola de beisbol: 1945, 1947, 1956
* Campionat de Catalunya de beisbol: 1933, 1947, 1952, 1955, 1975, 1996, 1998, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011
* Supercopa de Catalunya: 2006
* Europa Eurocup: 2008

## Referències

* ↑ «El antiguo Barça de béisbol se reinventa». Mundo Deportivo, 21-02-2012.
* ↑ El País, El club azulgrana aprieta a sus secciones. El béisbol se elimina y se reduce la actividad de los equipos no profesionales
* ↑ El Barça de beisbol es proclama campió de Lliga coincidint amb l'anunci de la directiva de suprimir la secció
* ↑ «El Club Beisbol Barcelona pren el relleu del Barça». El Punt Avui, 21-02-2012.

## Enllaços externs

* Plana a la web oficial del Barça Arxivat 2010-01-11 a Wayback Machine.
* Plana de la secció Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Comissari Europeu de Multilingüisme

El Comissari Europeu de Multilingüisme és un membre de la Comissió Europea que s'ocupa de la política lingüística de la Unió Europea i promou el multilingüisme entre els ciutadans de la Unió així com en les seves institucions.

## Orígens

Aquesta cartera fou creada per la Comissió Barroso el novembre de 2004 formant part de la cartera d'Educació, Formació, Cultura i Multilingüisme encapçalada per l'eslovac Ján Figel'. Des de l'1 de gener de 2007 aquesta àrea forma part d'una cartera pròpia, encapçalada pel romanès Leonard Orban.
Aquest comissionat té la voluntat de promoure l'aprenentatge de les llengües com un mitjà de millorar la mobilitat dels treballadors i la competitivitat de les empreses en lloc de posar l'accent en els drets lingüístics de les llengües regionals, minoritàries, menys utilitzades i migratòries.
Leonard Orban va esmentar, entre d'altres, una sèrie de polítiques a tirar endavant al seu ascens com a Comissionat de Multilingüisme l'any 2007:
* Fomentar l'aprenentatge d'idiomes i la promoció de la diversitat lingüística en la societat;
* Promoure una economia multilingüe sana, i
* Donar als ciutadans l'accés a la legislació de la Unió Europea en el seu propi idioma

## Llista de Comissaris Europeus de Multilingüisme

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Barroso |
| Barroso | 22 de novembre de 2004 | 31 de desembre de 2006 | Ján Figel' | Eslovàquia | KDH |
| Barroso | 1 de gener de 2007 | actualitat | Leonard Orban | Romania | ind. |

## Enllaços externs

* (castellà) Portal de la Comissió Europea pel Multilingüisme
* 1. Business Forum for Multilingualism: Report:'Langauges mean business: Companies work better with languages'
* 2. Maalouf report: A Rewarding Challenge: How the multiplicity of languages could strengthen Europe