OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alberto Solsona

Alberto Solsona (Barcelona, 1947 – Madrid, 1988) fou un artista català.

## Biografia

Es va formar a l'Escola Massana de Barcelona. El 1970 es traslladà a Madrid, on va viure fins a la seva mort. La seva obra pictòrica, desenvolupada des de finals dels anys seixanta fins a finals dels vuitanta, transita des d'un art pop proper a la psicodèlia crítica fins a una abstracció sensorial i serena amb motius arabescos. Solsona va utilitzar el llenguatge de la cultura de masses i del món del còmic per denunciar la repressió cultural de finals del franquisme. Així, situava icones seriades i personatges inventats en fons surrealistes amb un fort component lúdic. Entre 1972 i 1977, va signar moltes de les seves obres conjuntament amb el seu company, el pintor figuratiu Fernando Almela (València, 1943 – Madrid, 2009).
Amb àmplies referències culturals i una forta passió per la música, Solsona també va dur a terme una tasca d'escriptura: sobretot poesia, que escrivia en català, i relat autobiogràfic. Va desenvolupar una activitat professional en l'àmbit editorial com a il·lustrador per a l'editorial Bruguera, entre altres editorials espanyoles, angleses i alemanyes. Va il·lustrar sèries populars com La Familia Telerín, contes clàssics infantils i obres literàries com els Poemas de Walt Whitman (La Mota, 1978). Després de la mort de Solsona, l'any 1991 Fernando Almela va crear la Fundación Alberto Solsona, que el 2009, en morir Almela, va passar a anomenar-se Fundación Almela-Solsona.
Solsona va exposar a la galeria SEN de Madrid (1974 i 1975) i de manera regular a la galeria EGAM de Madrid (1978, 1980, 1982, 1984, 1986, 1988 i 1991), i també a les galeries Carmen Durango de Valladolid (1976), Tassili d'Oviedo (1977), Nicanor Piñole de Gijón (1984), Fúcares de Almagro (1984) i G. 11 d'Alacant (1985). La seva obra es va exhibir en exposicions col·lectives com les del Museo Español de Arte Contemporáneo de Madrid (1982), el Museo de Arte Contemporáneo de Sevilla (1986) o en mostres itinerants per diversos països d'Amèrica del Sud. Va participar en certàmens internacionals com la II Biennal Internacional d'Art del Caire a Egipte (1986), on va rebre la Medalla d'Or, o el Festival de Arte Contemporáneo de Mèxic D. F. (1988). L'obra de Solsona es troba a la Colección Fundación Juan March de Madrid, el Museu d'Art Contemporani de Barcelona (MACBA), el Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía (MNCARS) de Madrid, el Museo de Arte Abstracto Español de Conca i el Museu Provincial de Lleó, entre d'altres. L'any 2013, el MACBA, el MNCARS i la Fundación Almela-Solsona van editar un catàleg monogràfic sobre la seva obra.
El 2016, la Fundación Almela-Solsona celebra quinze anys des de la seva creació amb una nova donació d'obres de l'artista a la Col·lecció del Museu d'Art Contemporani de Barcelona. Més de 40 obres sobre paper i 200 dibuixos inèdits que se sumen a la primera donació de 14 pintures, realitzades entre 1968 i 1988, d'aquest artista barceloní.

## Referències

* 1 2 3 4 «Alberto Solsona». web. MACBA. Arxivat de l'original el 2 d'abril 2015. [Consulta: 2 abril 2015].
# Alberto Spencer

Alberto Spencer (Ancón, 6 de desembre de 1937 - Cleveland, 3 de novembre de 2006) fou un futbolista equatorià de la dècada de 1960. Era el fill d'un jamaicà d'origen britànic.
És considerat com el millor futbolista equatorià de tots els temps, essent escollit millor jugador equatorià del segle XX l'any 2004 per la IFFHS.
Fou 11 cops internacional amb la selecció de l'Equador i 6 cops més amb la de l'Uruguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Everest, Peñarol i Barcelona SC.

## Referències

* ↑ Rob Smyth. «The worst English champions ever (sort of)?». The Guardian, 24-03-2010. Arxivat de l'original el 30 abril 2010. [Consulta: 26 maig 2010].
* ↑ IFFHS' Century Elections Arxivat 3 March 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - rsssf.com - by Karel Stokkermans, RSSSF, 2000.
* ↑ Alberto Spencer: el Caballero, el Diplomático, el Goleador (castellà)
* ↑ International Herald Tribune obituary
* ↑ «Better than Pele?». Estadio, 15-11-2006. Arxivat de l'original el 2007-07-04. [Consulta: 11 novembre 2006].
* ↑ Alberto Pedro Spencer's Matches and Goals in Copa Libertadores

## Enllaços externs

* Honor Video for Alberto Spencer a YouTube
* Alberto Spencer Tribute Video a YouTube
# Manuel Olivencia (desambiguació)

«Manuel Olivencia» té aquests significats:
* Manuel Olivencia (motociclista), pilot de motocròs i mecànic català
* Manuel Olivencia Ruiz (Ronda, 1929 - Sevilla, 2018), advocat i professor universitari espanyol
# Serra del Pi (Perauba)

La Serra del Pi és una petita serra del terme municipal de Conca de Dalt, antigament del d'Hortoneda de la Conca, situada a la part nord i de llevant de l'antic terme. És, de fet, un contrafort de la Serra de Boumort. És en terres de l'antic poble de Perauba.
Està situada a prop del límit nord-est del terme municipal, en un contrafort que des del Serrat de Penalta davalla cap al nord. Queda a prop i a ponent de la Coma d'Orient. La Pista d'Hortoneda recorre bona part dels seus vessants oest i nord i la Pista de Boumort el de llevant.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ca Cartanyà-Benet

Ca Cartanyà-Benet o Ca Gomà és un edifici d'habitatges de Valls (Alt Camp) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i tres pisos. La planta baixa té una porta d'entrada i dos botigues. El primer pis presenta un balcó corregut, amb una tribuna de ferro a la dreta. El segon pis és també de balcó corregut, amb dues portes, i el tercer, té dos petits balcons menys sobresortints. L'acabament és en cornisa i barana de ferro. La part baixa de l'edifici és de pedra. La resta, arrebossat imitant carreus regulars. Els elements decoratius els formen les llindes de les portes dels balcons amb garlandes en relleu, el fris situat sota la cornisa amb decoració floral i animal, i les peces de ceràmica de la part baixa dels balcons. Hi ha també un interessant treball de forja en la tribuna.

## Història

Edifici d'habitatges construït a principis del segle XX corresponent a una època de superposició dels darrer modernisme i del retorn al classicisme representat pel noucentisme. Aquesta dualitat es reflecteix en superfície per la combinació d'elements pròpiament modernistes (rajoles, vidres, forja) i línies simples i motius decoratius més propis del noucentisme (garlandes, encoixinat). La funció d'habitatge plurifamiliar s'ha mantingut des del temps de la seva edificació.

## Referències

* 1 2 «Edifici al carrer Forn Nou, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
# José Aznar Beltrán

José Aznar Beltrán (Barcelona, 21 d'abril de 1932 - Castelló, 25 de gener de 2008) va ser un futbolista i entrenador català.

## Trajectòria

De jove es va traslladar al Grau de Castelló, on va començar la pràctica del futbol. El seu debut amb la samarreta albinegra va tenir lloc al setembre de 1951. Llavors jugava com a davanter, encara que acabà per reconvertir-se en defensa. En total, va jugar al CE Castelló en dues etapes, aconseguint en cadascuna un ascens a la Segona divisió. A més a més, va jugar a la Primera divisió amb el Reial Saragossa i el Reial Múrcia.
Un cop retirat de l'esport professional va exercir com a entrenador, destacant la seva estada al CF San Pedro del Grau de Castelló per molts anys, a banda de la del Castelló Amateur.

## Altres mèrits

* 1 ascens a Primera divisió: 1962/63 amb el Reial Múrcia.
* 2 ascensos a Segona divisió: 1952/53 i 1965/66 amb el CE Castelló.

## Enllaços externs

* Estadístiques a Primera divisió - LFP (castellà)
# Matinera bruna

La matinera bruna(Illadopsis fulvescens) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc de les terres baixes al Senegal, sud de Mali, Sierra Leone, sud-est de Guinea, Libèria, Costa d'Ivori, sud i sud-oest de Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud de Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, Cabinda, sud de la República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo, extrem sud-est del Sudan, Uganda, Burundi i nord-oest de Kenya, nord d'Angola, sud i est de la República Democràtica del Congo i oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Matinera bruna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Vittoria

Vittoria (sicilià Vittoria) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la província de Ragusa. L'any 2006 tenia 61.221 habitants. Limita amb els municipis d'Acate, Chiaramonte Gulfi, Comiso i Ragusa.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Antonino Buscema | Centreesquerra – MpA |

## Galeria d'imatges

* Piazza del Popolo
* Església i Convent delle Grazie
# En l'amor i la guerra

En l'amor i la guerra (títol original: In Love and War) és una pel·lícula de drama romàntic de 1996 dirigida per Richard Attenborough i basada en el llibre Hemingway in Love and War de Henry S. Villard i James Nagel. És protagonitzada per Sandra Bullock, Chris O'Donnell, Mackenzie Astin, i Margot Steinberg. La seva acció té lloc durant la Primera Guerra Mundial i està basada en les experiències en temps de guerra de l'escriptor Ernest Hemingway. La pel·lícula va participar en el 47è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Ha estat traduïda al català.

## Argument

La pel·lícula és basa en gran part en les experiències de la vida real de Hemingway en la Primera Guerra Mundial com a jove conductor d'ambulàncies a Itàlia. A l'ofensiva del Piave, una bomba li va destrossar una cama i el van enviar a un hospital militar, on va compartir una habitació amb Villard (qui més tard va escriure el llibre en què es basa la pel·lícula). Allà va conèixer la infermera americana Agnes von Kurowsky, que va ser el gran amor de la seva vida.
La pel·lícula intenta deliberadament capturar la intensitat emocional de Hemingway però es pren llibertats amb els fets. En la vida real, a diferència de la pel·lícula, la relació amb Agnes von Kurowsky probablement mai fou consumada, i la parella no es va tornar a trobar mai mes una vegada Hemingway va deixar Itàlia. Hemingway, profundament afectat per la seva relació romàntica amb Kurowsky, va escriure més tard diverses històries sobre ella, incloent A Farewell to Arms.

## Repartiment

| Sandra Bullock com Agnes Von Kurowsky | Chris O'Donnell com Ernest Hemingway |
* Sandra Bullock com Agnes von Kurowsky
* Chris O'Donnell com Ernest 'Ernie' Hemingway
* Mackenzie Astin com Henry Villard
* Margot Steinberg com Mabel 'Rosie' Rose
* Alan Bennett com Porter
* Ingrid Lacey com Elsie 'Mac' MacDonald
* Emilio Bonucci com Dr. Domenico Caracciolo
* Terence Sach com Porter
* Carlo Croccolo com Town Mayor
* Tara Hugo com Katherine 'Gumshoe' De Long
* Gigi Vivan com el noi italià
* Giuseppe Bonato com l'avi
* Allegra Di Carpegna com Loretta Cavanaugh
* Diane Witter com Adele Brown
* Mindy Lee Raskin com Charlotte Anne Miller
* Tracy Hostmyer com Ruth Harper
* Tim McDonell com l'ajudant Adjutant (Tinent Alberte)

## Referències

* ↑ «Berlinale: 1997 Programme». berlinale.de. [Consulta: 8 gener 2012].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > En l'amor i la guerra». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Sandra Bullock i Chris O'Donell protagonitzen "En l'amor i la guerra"». CCMA, 10-4-2'17. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ Diliberto, Gioia «A Hemingway Story, and Just as Fictional». The New York Times, 26-01-1997.

## Enllaços externs

* Agnes Von Kurowsky @ http://www.ernest.hemingway.com/
# Vesele (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Vesele».
Vesele (en ucraïnès: Веселе) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 203 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Vesele

«Vesele» té aquests significats:

## Rússia

* Vessióloie (Krasnodar), població del krai de Krasnodar, a Rússia

## Ucraïna

* Vesele (Sudak), població de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
* Vesele (Djankoi), població de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
* Vesele (Simferòpol), població de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna
# Uromys anak

Uromys anak és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 850 i 3.000 msnm a Indonèsia i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos primaris humits tropicals i els boscos pertorbats. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, anak, es refereix a un personatge de la Bíblia hebrea.

## Referències

* ↑ Aplin, K.; Flannery, T. Uromys anak. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 7 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Uromys» d'Animalia (en anglès).
# Eparquia ortodoxa sèrbia de Buenos Aires

L'eparquia de Buenos Aires (en serbi cirílic: Епархија буеносајреска), també coneguda com l'eparquia de Buenos Aires i de Amèrica del Sud i Central (en serbi cirílic: Епархија буеносајреска и јужно-централноамеричка) és una seu de l'Església Ortodoxa Sèrbia a Buenos Aires, Argentina. La data de fundació va ser el 26 de maig de 2011, segon la decisió del Sant Sínode de l'Església Ortodoxa Sèrbia en la sessió regular de maig.
Actualment està regida per l'administrador jeràrquic Amfilohije Radović, el bisbe metropolitan de la metròpoli de Montenegro i el Litoral i Arquebisbe de Cetinje.
El 13 d'octubre de 2012, va ser la primera reunió del consell d'administració de l'eparquia a Buenos Aires, baixo l'actual presidència de la jerarquia.

## Referències

* ↑ Saopštenje za javnost Svetog Arhijerejskog Sabora Srpske Pravoslavne Crkve Arxivat 2013-02-14 a Wayback Machine. (en serbi cirílic) Consulta:5 d'octubre de 2015
* ↑ Mitropolit crnogorsko-primorski Amfilohije u Argentini Arxivat 2013-12-13 a Wayback Machine. (en serbi cirílic) Consulta:5 d'octubre de 2015
* ↑ Mitropolit Amfilohije učestvovao na Drugom saboru pravoslavnih kanonskih episkopa u Južnoj Americi Arxivat 2013-12-13 a Wayback Machine. Consulta:5 d'octubre de 2015 (en serbi cirílic)
* ↑ Prva sjednica Eparhijskog odbora Eparhije buenosaireske južno-centralnoameričke Arxivat 2013-02-14 a Wayback Machine. (en serbi cirílic) Consulta:5 d'octubre de 2015
# Vint-i-unena esmena de la Constitució dels Estats Units

La Vint-i-unena esmena (en anglès Twenty-first Amendment) de la Constitució dels Estats Units anul·là la Divuitena esmena, que establia la Llei seca als Estats Units. Va ser ratificada el desembre del 1933. És encara l'única instància en què una esmena ha estat derogada.

## Text

El text de la Vint-i-unena esmena a la Constitució dels Estats Units diu així:
| « | (català) Secció 1. Queda derogat per aquest article el divuitè dels articles d'esmena a la Constitució dels Estats Units. Secció 2. Es prohibeix per aquest article que es transportin o importin licors embriagadors a qualsevol estat, territori o possessió dels Estats Units, per ser lliurats o utilitzats en el seu interior amb violació de les seves respectives lleis. Secció 3. Aquest article quedarà sense efecte a menys que sigui ratificat com a esmena a la Constitució per convencions que es realitzaran en els diversos estats, en la forma prevista per la Constitució, dins dels set anys següents a la data en què el Congrés ho sotmeti als estats. | (anglès) Section 1. The eighteenth article of amendment to the Constitution of the United States is hereby repealed. Section 2. The transportation or importation into any State, Territory, or possession of the United States for delivery or use therein of intoxicating liquors, in violation of the laws thereof, is hereby prohibited. Section 3. This article shall be inoperative unless it shall have been ratified as an amendment to the Constitution by conventions in the several States, as provided in the Constitution, within seven years from the date of the submission hereof to the States by the Congress. | » |

## Vegeu també

* Llei Seca als Estats Units.
* Constitució dels Estats Units.
* Esmenes a la Constitució dels Estats Units.

## Enllaços externs

* Constitució dels Estats Units d'Amèrica (en castellà).
# Werner Liebrich

Werner Liebrich (18 de gener de 1927 - 20 de març de 1995) fou un futbolista alemany de la dècada de 1950.
Fou 16 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1954.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Kaiserslautern.

## Referències

* ↑ Bitter, Jürgen. Deutschlands Fußball Nationalspieler (en alemany). Sportverlag, 1997, p. 284.
* ↑ «Werner Liebrich» (en alemany). fussballdaten.de. [Consulta: 23 gener 2010].
* ↑ «Werner Liebrich» (en alemany). weltfussball.de. [Consulta: 23 gener 2010].
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Venus (pel·lícula)

Venus és una pel·lícula britànica dirigida per Roger Michell, estrenada el 2006.

## Argument

Maurice (Peter O'Toole), Ian (Leslie Phillips) i Donald (Richard Griffiths) són tres jubilats de ja avançada edat que es reuneixen tots els dies en el seu bar preferit per prendre una copa, parlar dels seus records, compadir-se de la situació mundial i intentar donar una mica de sentit a la seva vida abans de morir. L'edat ha passat factura en les seves ja febles cossos, no obstant això segueixen estant molt àgils mentalment.
Ian, un home amb incomptables manies, està massa ansiós per l'arribada de la filla adolescent de la seva neboda, que ve a prestar-li les cures pròpies de la seva edat. Quan aquesta arriba, s'adona que l'atrevida Jessie (Jodie Whittaker) és just el contrari del que esperava d'ella, a més és una amant del menjar escombraries.

## Repartiment

* Peter O'Toole: Maurice
* Leslie Phillips: Ian
* Beatrice Savoretti: Cambrera
* Philip Fox: Doctor
* Vanessa Redgrave: Valerie
* Richard Griffiths: Donald
* Jodie Whittaker: Jessie
* Ashley Madekwe: Una actriu del tribunal reial

## Rebuda crítica i comercial

Segons la pàgina d'Internet Rotten Tomatoes va obtenir un 89% de comentaris positius, arribant a la següent conclusió: "El públic acudirà al cinema i es fixarà de la interpretació digna d'Oscar que realitza Peter O'Toole, però també gaudirà d'aquesta reflexió sobre afrontar la maduresa amb dignitat i irreverència."
Segons la pàgina d'Internet Metacritic va obtenir crítiques positives, amb un 82%, basat en 32 comentaris dels quals els 32 són positius.
Va recaptar 3 milions de dòlars als Estats Units. Sumant les recaptacions internacionals la xifra ascendeix a 7 milions. El seu pressupost va ser de 3 milions.

## Premis i nominacions
### Premis

* 2006. Premis British Independent Film: millor actor en un paper secundari per Leslie Phillips
* 2007. Humanitas Prize: millor film (Hanif Kureishi)

### Nominacions

* 2007. Oscar al millor actor per Peter O'Toole
* 2007. Globus d'Or al millor actor dramàtic per O'Toole
* 2007. BAFTA al millor actor per Peter O'Toole
* 2007. BAFTA al millor actor secundari per Leslie Phillips

## Referències

* ↑ Respuesta crítica a Venus Rotten Tomatoes (en inglés)
* ↑ Consultado en 2010 Respuesta crítica a Venus Arxivat 2007-11-02 a Wayback Machine. Metacritic (en anglès)
Viccionari
# Urschenheim

Urschenheim (en alsacià Ürsche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 639 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 271 | 301 | 336 | 551 | 569 | 639 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Georges Poncelet | |
# Urs Joseph Flury

Urs Joseph Flury (Berna, 25 d'agost de 1941) és un compositor suís.

## Vida

Urs Joseph Flury és el fill de Richard Flury, un romàntic tardà de Solothurn. Va rebre les primeres impressions musicals a casa dels seus pares.
Després de graduar-se a l'escola secundària, va completar el diploma de violí amb Walter Kägi al Conservatori de Biel. Del 1961 al 1967 va ser el principal violinista del Quartet Flury. Va cursar estudis universitaris de filosofia, història de l'art i musicologia a Berna i després a Basilea, on va assistir a la classe magistral de Hansheinz Schneeberger entre 1965 i 1968 i va formar part de l'Orquestra de Cambra de Basilea.
Després d'acabar els seus estudis, Urs Joseph Flury va ser professor de violí a les escoles de la ciutat de Solothurn i professor de teoria al conservatori de Biel durant uns quants anys i després va treballar com a professor de violí a l'escola del cantó de Solothurn. Urs Joseph Flury dirigeix des de 1971 l'Orquestra de Cambra de Solothurn i l'Orchestre du Foyer de Moutier.

## Música

L'obra compositiva d'Urs Joseph Flury es troba en la tradició neoromàntica-impressionista, però es mou en un llenguatge tonal propi. A més de música de cambra i obres orquestrals, també inclou concerts instrumentals, cançons i obres corals. A més, Urs Joseph Flury fa intensos esforços per processar i reconstruir tresors i rareses poc conegudes del passat. Ha interpretat composicions del filòsof Jean-Jacques Rousseau, de l'heroi de la llibertat polonesa Tadeusz Kościuszko, el brillant pallasso i músic Adrien Wettach (Grock), el dramaturg austríac Arthur Schnitzler i molts altres.

## Obres (selecció)

Música de cambra
* Sonata per a violí solista
* Fantasia per a violí solista
* Variacions sobre „Es ist ein Ros' entsprungen“ per a violí solista
* 2 suites per a violí i piano
* Variacions per a trio de piano
* Sonata i variacions per a violí i orgue
* Suite i variacions per a violí i viola
* Quartet d'oboè
* Quintet de vent
Obres orquestrals
* 3 suites
* Concerto di carnevale
* Die kleine Meerjungfrau ("La sireneta". Conte de fades musical sobre l'obra homònima de H.C. Andersen)
* Fantasies sobre nadales per a orgue i orquestra
* Vineta (poema simfònic)
Concerts per a instrument
* Concert per a violí en re
* Concertino veneziano per a violí i orquestra
* Romança per a violí i orquestra
* Concert per a violoncel
Obres vocals
* Cançons (basades en textos d'Olga Brand, U.Tesche i d'altres)
* Soledurner Wiehnechtsoratorium
* Hirten sind und Engel nah (cantata de Nadal sobre poemes d'Olga Brand)
* 3 misses
* Salve Regina

## Guardons

Urs Joseph Flury va rebre el Premi de música del cantó de Solothurn el 1993 i el Premi d'Art del cantó de Solothurn el 2016 .

## Biografia

* (alemany) “Urs Joseph Flury – Biographische Notizen und Werkverzeichnis” a „Musik und Geschichte und Gegenwart“ (Bärenreiter-Verlag), ISBN 3-9522088-0-9

## Enllaços externs

* (alemany) Urs Joseph Flury - Lloc web oficial – inciou un catàleg detallat d'obres.