OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruth de Diego

Ruth de Diego és doctora en psicologia per la Universitat de Barcelona, especialitzada en psicolingüística i neurociència cognitiva. Va fer un postdoctorat de tres anys a la Université Paris Est Créteil, on va estudiar la participació del cos estriat en l'aprenentatge de noves regles del llenguatge. També va ser lectora a l'École Normale Supérieure de París. Després d'un període d'investigadora ICREA, ara és professora ICREA a la Universitat de Barcelona. La seva recerca se centra principalment en les funcions cognitives i els circuits neuronals que participen en l'extracció de regles gramaticals quan aprenem un idioma.

## Referències

* ↑ «Ruth de Diego». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Mazama pigmeu

El mazama pigmeu (Mazama nana) és una espècie de mazama de Sud-amèrica. Viu a l'Argentina, el Brasil i el Paraguai i localment és conegut com a bororò. És un cérvol petit amb potes curtes que pesa entre 15 i 20 quilograms. Té un color marró vermellós.
A vegades se'l considera una subespècie del mazama vermell.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Santa Maria de Miralles

Santa Maria de Miralles és un municipi de la comarca de l'Anoia.
Al municipi hi ha la seu de l'empresa Petromiralles, una de les distribuïdores de carburants més importants de Catalunya.

## Geografia

* Llista de topònims de Santa Maria de Miralles (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Llocs d'interès

* Castell de Miralles, del segle x, situat en un turó a l'extrem de la serra de Queralt. Està documentat des de l'any 960 i actualment en ruïnes. A la part més elevada hi ha un recinte emmurallat, amb murs construïts amb la tècnica de l'opus spicatum, i a la part inferior hi ha restes de l'antic poble amb la primera línia de defensa.
* L'església romànica de Santa Maria del castell de Miralles, situada als peus del castell, dins del que fou el seu recinte fortificat. És un edifici romànic d'una nau coberta amb una volta lleugerament apuntada, datada cap a finals del romànic, vers el segle xiii. La porta d'accés al mur sud és de mig punt.
* Castell de Miralles, recinte superior
* Castell de Miralles, vista de la part inferior
* Església romànica de Santa Maria del Castell de Miralles

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 24 | 24 | 22 | 92 | 128 | 353 | 398 | 419 | 409 | 402 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 415 | 348 | 333 | 341 | 234 | 160 | 98 | 114 | 108 | 108 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 96 | 94 | 88 | 98 | 115 | 128 | 130 | 133 | 132 | 140 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 132 | 128 | 119 | 138 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* 1 2 Consell Comarcal de l'Anoia, Castell de Miralles Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Consell Comarcal de l'Anoia, Església romànica de Santa Maria del castell de Miralles Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Anoia
* Balç de Fontanilles

## Enllaços externs

* Santa Maria de Miralles - Lloc web oficial
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
* Informació de la Diputació de Barcelona
# Guy Sherwin

Guy Sherwin (Regne Unit, 1948) és un director de cinema britànic. Els seus primers treballs cinematogràfics es remunten als anys setanta, després d'haver estudiat pintura al Chelsea School of Art de Londres. En aquella dècada va estar vinculat a la London Film-Makers' Co-operative, dedicada al cinema d'avantguarda, i va començar a fer performances i pel·lícules de curta durada que més tard aplegaria en forma de sèries. En les seves pel·lícules, Sherwin duu a terme una recerca plàstica sobre el mitjà amb què treballa, jugant amb les diferents velocitats i indagant les possibilitats de la llum, el moviment i el so.

## Referències

* ↑ «Guy Sherwin». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# La víctima número 8

La víctima número 8 va ser una sèrie de televisió espanyola produïda per Telemadrid i ETB en col·laboració amb Mediapro, a través de les productores Globomedia i K2000. Es va emetre de manera simultània a Telemadrid i ETB 2 a l'octubre de 2018.

## Trama

Un atemptat yihadista en ple centre històric de Bilbao acaba amb la vida de set persones i en deixa malferides més d'una trentena, moltes d'elles de gravetat.
Víctimes i botxins seran a parts iguals els protagonistes d'una trama en clau personal. Narrada com un thriller, la història explica com aquests personatges viuen les conseqüències de la barbàrie. La investigació policial se centrarà en atrapar els responsables de la matança, una cacera en la qual els personatges es veuran immersos en una vertiginosa espiral repleta de girs inesperats.

## Repartiment
### Principal

* César Mateo com a Omar Jamal Salama.
* María de Nati com a Edurne Aranguren.
* Verónika Moral com a Koro Olaegi.
* Iñaki Ardanaz com a Gaizka Azkárate.
* Farah Hamed com a Adila Salama.
* Lisi Linder com a Almudena Ortiz Cano.
* Khaled Kouka com a Ibrahim Jamal.
* Óscar Zafra com a Juan Antonio Gorostiza.
* Jesús Ruyman com a el Comisario Muguruza.
* Alfonso Torregrosa com a José María Azkárate.
* Itziar Lazkano com a Concha.
* Son Khoury com a Zakir Jamal Salama.
* Youssef Bougarouame com a Aissa Jamal Salama.
* Marcial Álvarez com a Juan Echevarría "Eche".
* Iñaki Font com a Gorka Azkárate.
* Itziar Aizpuru com a María.
* Moussa Echarif com a Ahmed Hakimi.
* Auritz Salteráin com a Iker Azkárate.

### Convidat

* Adela González com ella mateixa.
* África Baeta com ella mateixa.
* Xabier García Ramsden com ell mateix.
* Dani Álvarez com ell mateix (veu).
* Sonia Hernando com ella mateixa (veu).

## Episodis

| Núm. | Títol | Direcció | Data d'emissió original |
| 1 | "Omar" | Alejandro Bazzano | 10 d'octubre de 2018 (2018-10-10) |
| 2 | "Los milagros no existen" | Alejandro Bazzano i Menna Fité | 17 d'octubre de 2018 (2018-10-17) |
| 3 | "Empezar a creer" | Alejandro Bazzano i Menna Fité | 24 d'octubre de 2018 (2018-10-24) |
| 4 | "El tiro de gracia" | Alejandro Bazzano i Menna Fité | 31 d'octubre de 2018 (2018-10-31) |
| 5 | "Una teoría de mierda" | Alejandro Bazzano i Menna Fité | 7 de novembre de 2018 (2018-11-07) |
| 6 | "Un tiburón que nos haga aún más ricos a todos" | Alejandro Bazzano i Menna Fité | 14 de novembre de 2018 (2018-11-14) |
| 7 | "El síndrome del nido" | Alejandro Bazzano i Menna Fité | 21 de novembre de 2018 (2018-11-21) |
| 8 | "Muy fácil o muy difícil" | Alejandro Bazzano i Menna Fité | 28 de novembre de 2018 (2018-11-28) |

## Referències

* ↑ «La víctima número 8». TeleMadrid [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ «La víctima número 8». ETB [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ «La víctima número 8 atrae en Euskadi (12.8%) y pasa desapercibida en Madrid (3.8%)». ElDiario.Es, 11-10-2018 [Consulta: 4 setembre 2023].
# Tractat de Tarascó (1291)

El Tractat de Tarascó fou signat el 19 de febrer de 1291 entre el papa Nicolau IV, el rei de Nàpols Carles II d'Anjou i el rei de França Felip IV, d'un costat; i el rei de la Corona d'Aragó Alfons el Franc de l'altre. La intenció del tractat era posar fi a la Croada contra la Corona d'Aragó en el context de la Guerra de les Vespres Sicilianes. Fou signat a la ciutat de Tarascó, a la meitat del recorregut entre el feu papal d'Avinyó i Arles. Guillem Durfort, com a conseller en cap de Barcelona, va participar en les negociacions del tractat.
Segons el tractat, el casal de Valois renunciava als regnes catalans que els havia cedit Martí IV, i el rei catalanoaragonès Alfons el Franc es reconeixia feudatari del Papa, prometia anar a la Croada i retirava l'ajuda al seu germà Jaume el Just, rei de Sicília. Alfons quedà obligat segons el tractat a:
* Anar a Roma en persona per tal que s'aixequés l'excomunió del seu germà Jaume.
* Rendir un tribut de trenta unces d'or a l'església.
* Realitzar una croada a Terra Santa.
* Retirar de Sicília tots els cavallers aragonesos i catalans al servei de Jaume.
Alfons el Franc també va prometre que el seu germà no mantindria el seu regne en contra dels desitjos de Papat, i se li va aconsellar que fes les paus amb el rei de Castella, Sanç IV. El papa, per la seva banda, va anul·lar la investidura de Carles de Valois com a rei d'Aragó i va reconèixer els drets de Jaume II sobre Mallorca.
Quan Alfons va morir un mes més tard, les clàusules del tractat es van declarar nul·les i el tractat deixà de tenir cap significat. El germà d'Alfons, Jaume, que no n'havia estat signatari, ara reunia les corones d'Aragó i Sicília, i no estava disposat a desprendre-se'n de cap. El tractat fou reemplaçat per la Pau d'Anagni de 1295, negociat per un papa més fort que Nicolau, el papa Bonifaci VIII, que posa fi a la lluita i deixà la corona d'Aragó com a propietària de Sicília.

## Referències

* ↑ Altamira, Rafael. A History of Spain from the Beginnings to the Present Day (en anglès). Van Nostrand Company, 1966, p. 245.
* ↑ O'Callaghan, Joseph F. A History of Medieval Spain (en anglès). 397: Cornell University Press, 2013-04-15. ISBN 978-0-8014-6872-8.
* ↑ «Guillem Durfort». enciclopèdia.cat. [Consulta: 9 octubre 2021].
* ↑ «Tarascón, tratado de» (en castellà). Enciclopedia Aragonesa GEA. Arxivat de l'original el 2021-10-09. [Consulta: 9 octubre 2021].
* ↑ Coll i Alentorn, Miquel. Història. Curial, 1992, p. 55. ISBN 9788478262991.
* ↑ Péquignot, Stéphane. Au nom du roi: pratique diplomatique et pouvoir durant le règne de Jacques II d'Aragon (1291-1327) (en francès). Casa de Velázquez, 2009, p. 223. ISBN 978-84-96820-29-6.
* ↑ Hinojosa Montalvo, José. Jaime II y el esplendor de la Corona de Aragón (en castellà). Editorial NEREA, 2006, p. 177-188. ISBN 978-84-89569-99-7.
# Trofeu Ponente in Rosa

El Trofeu Ponente in Rosa és una competició ciclista italiana femenina per etapes que es disputa per la regió de Ligúria. La cursa per etapes es va celebrar per primera vegada l'any 2022 com a cursa del calendari nacional i forma part del calendari de curses de la UCI des del 2023 i està classificada en la categoria 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2022 | Nadia Quagliotto | Silvia Zanardi | Matilde Vitillo |
| 2023 | Jolanda Neff | Yanina Kuskova | Sina Frei |
| 2024 | Kim Cadzow | Kristen Faulkner | Clara Emond |

## Referències

* ↑ «Il Trofeo Ponente in Rosa diventa maxi: le tappe salgono a sei» (en italià). bicitv.it/, 24-10-2023. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Trofeo Ponente in Rosa 2022 in rampa di lacncio» (en neerlandès). federciclismo, 10-03-2022. [Consulta: 9 març 2024].
# Jud Larson

Clarence Walter (Jud) Larson fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 21 de gener del 1923 a Grand Prairie, Texas.
Larson va córrer a la Champ Car a les temporades 1956-1959 i 1964-1965 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1958 i 1959.
Jud Larson va morir a Reading, Pennsilvània l'11 de juny del 1966.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1958 | 44 | 19 | 143.512 | 11 | 8 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1959 | 7 | 19 | 142.298 | 23 | 29 | 45 | 0 | Accident |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 245 | 0 | |
| Curses | 2 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 1 |
| Retirades | 1 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Jud Larson va participar en 2 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1958.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 2
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Ruvet (peix)

El ruvet o la llima (Ruvettus pretiosus) és una espècie de peix pertanyent a la família dels gempílids i l'única del gènere Ruvettus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 300 cm de llargària màxima (normalment, en fa 150) i 63,5 kg de pes.
* Cos de color marró a marró fosc amb els extrems de les aletes pectorals i pèlviques negres. Les vores de la segona aleta dorsal i de l'anal són blanques en els exemplars joves.
* Pell molt aspra amb escates intercalades amb tubercles ossis i espinosos.
* 13-15 espines i 15-18 radis tous a l'aleta dorsal i cap espina i 15-18 radis tous a l'anal.
* 32 vèrtebres.

## Alimentació

Menja peixos, crustacis i calamars.

## Depredadors

Al Brasil és depredat per l'agulla blanca (Tetrapturus albidus).

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic, oceanòdrom, bentopelàgic i de clima subtropical que viu entre 100 i 800 m de fondària (normalment, entre 200 i 400) sobre la plataforma continental en general (de vegades, en aigües oceàniques fins als 800 m de fondària) i entre les latituds 55°N-43°S i 180°W-180°E.

## Ús comercial

La carn és molt greixosa i, si se'n menja molt, té propietats purgants. Tot i així es comercialitza fresc (al Japó) i com a farina de peix. També és apreciat com a trofeu entre els afeccionats a la pesca esportiva.

## Distribució geogràfica

Es troba a les aigües temperades i tropicals de tots els mars i oceans.

## Observacions

Segons alguns autors, és verinós per als humans i, per tant, incomestible.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ IGFA, 1991. World record game fishes. International Game Fish Association, Florida, els Estats Units.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Marine Species Identification Portal (anglès)
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993.
* ↑ Nakamura, I., 1995. Gempylidae. Escolares. P. 1106-1113.
* ↑ Cervigón, F., R. Cipriani, W. Fischer, L. Garibaldi, M. Hendrickx, A.J. Lemus, R. Márquez, J.M. Poutiers, G. Robaina i B. Rodríguez, 1992. Fichas FAO de identificación de especies para los fines de la pesca. Guía de campo de las especies comerciales marinas y de aquas salobres de la costa septentrional de Sur América. FAO, Roma. 513 p. Preparado con el financiamiento de la Comisión de Comunidades Europeas y de NORAD.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Santa Maria de Merola

Santa Maria de Merola és un antiga parròquia i nucli disseminat del municipi de Puig-reig, al Berguedà.

## Història

El lloc de Merola és documentat com a fortalesa des del 983, i formava part del terme casteller de castell de Puig-reig en els segles IX i X. Era habitat per pagesos alouers. L'església romànica de Santa Maria de Merola és documentada el 1050, de la qual es conserven només unes restes incompletes. Els senyors de Merola, documentats des de mitjan segle xi, van construir el Castell de Merola al segle xii, del qual només en resta el mur de tramuntana de la torre d'homenatge. Al segle xvii es va construir una nova església parroquial, actualment sense culte regular i força descuidada.
L'any 1855 la població de la parròquia de Merola era de 21 llars o famílies (124 habitants), segons informava el rector de Puig-reig a instàncies d'un requeriment dels seus superiors de la diòcesi de Solsona per conèixer el nombre de famílies del terme parroquial. Merola era un lloc que havia tingut batlles. Les masies que actualment es troben en aquesta zona (algunes deshabitades) són: Cal Circuns, Casa Gran de Cal Riera o Cal Gregori, Sobirana, el Putxot, la Serreta, cal Gepet, cal Mingo, l'Hostal de la Granota, el Grapal, cal Vila, l'Alzina de Merola, Vilafresca.

## Vegeu també

* Església parroquial de Santa Maria de Merola
* Església vella de Santa Maria de Merola
* Castell de Merola

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Torre de Merola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 juliol 2014].
* ↑ Serra i Rotés, Rosa «El castell de Merola (Puig-reig)». L'Erol: revista cultural del Berguedà, 33, 1991.
* ↑ Planes i Ball, Josep Albert «Entorn de les colònies industrials: aspectes socials i demogràfics de Puig-reig». Dovella, 111, 2012, pàg. 38.
* ↑ Serra, Rosa. Memòria mapa de patrimoni cultural de Puig-reig. Diputació de Barcelona.
# Gweru

Gweru (abans coneguda com a Gwelo) és una ciutat del centre de Zimbàbue. Té una població de 149.000 habitants (2007), per la qual cosa és la cinquena ciutat més gran del país. Actualment Gweru és la capital de la província de Midlands.

## Història

La ciutat de Gweru va ser fundada el 1894 pel Dr. Leander Starr Jameson. Es va convertir en un municipi el 1914 i va aconseguir el títol que l'acredita com a ciutat el 1971. El nom de la ciutat va ser canviat de Gwelo a Gweru l'any 1982. Actualment és la seu de la Base Aèria de Thornhill, que és una guarnició aèria de Zimbàbue, del Museu Militar i del Parc de l'Antílop. Els recintes arqueològics de Nalatale i Danangombe es troben a prop.

## Economia

Les indústries de la ciutat són fonamentalment relacionades amb els aliatges, destaquen: una planta de fosa de crom i l'empresa de sabates de Bata (inaugurada el 1939). Tots dos són els principals ocupadors de Gweru. A Gweru es troba una de les millors ramaderies i àrees que envolten l'activitat agrícola entorn de la indústria ramadera (tant el sector de la carn i productes làctics) de tot Zimbàbue. La fàbrica Bata té la seva pròpia planta per a l'adobat de cuirs i la Comissió CSC disposa d'un escorxador a Gweru. Les flors també són conreades a la zona formant així el mercat d'exportació més gran de Zimbàbue. El destil·lador Afdis té una àmplia propietat de vinyers per a la producció de vi. La mineria és també freqüent, principalment s'extreu cromita procedent de rics dipòsits al llarg de la Gran Dyke, a l'est de Gweru.

### Turisme

El principal hotel de la ciutat és l'hotel Midlands que va ser inaugurat el 1927 pels germans Meikles. Aquest hotel va estar a punt de ser demolit però després de moltes protestes per part de la població es va salvar. Un altre hotel important és el Chitukuko (anteriorment conegut com l'Hotel Cecil) que està situat a la zona centre de la ciutat. Tots dos hotels són propietat de Patrick Kombaye, exalcalde i polític molt conegut per la seva crítica de l'actual govern. El Motel Fairmile està a només una milla del centre de la ciutat a la carretera de Bulawayo.

## Referències

* Munyaradzi B. Munochiveyi, "An Economic History of Industrialization in Zimbabwe: The Case of Gwelo Town, 1890-1979", B.A. (Honours) Thesis, University of Zimbabwe, 2001.

## Enllaços externs

* a britannica.com Gweru
* MYGWERU City Portal Arxivat 2019-05-10 a Wayback Machine.
* Midlands State University web site
# Vadocondes

Vadocondes és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 497 | 484 | 445 | 419 |
# Trofeu Moscatell

El Trofeu Moscatell és un torneig de galotxa jugat a Godelleta. Aprofitant les festes d'agost al poble, hom hi juga paral·lelament una competició per a aficionats i una altra per a pilotaris professionals amb jugadors locals destacats.
És el trofeu més antic de galotxa, jugada per primer any el 1968; el prestigi del torneig i la participació del públic serviren de model per a competicions posteriors, com el Trofeu el Corte Inglés.
El format de la competició és de 4 trios enfrontant-se en dos semifinals per a arribar a la final. Tot a partida única.
# José Pérez Grau

José Pérez Grau (Altea, 16 de juliol de 1950) és un polític socialista valencià, diputat a les Corts Valencianes en la V Legislatura.
Llicenciat en Ciències Exactes per la Universitat de València en les especialitats d'anàlisi i estadística informàtica, ha treballat com a professor d'ensenyament secundari en l'Institut Bellaguarda d'Altea. Militant del PSPV-PSOE, n'ha estat sotsecretari a la Marina Baixa i cap de llista per a l'ajuntament d'Altea a les eleccions municipals espanyoles de 1983, arribant a tinent d'alcalde de 1992 a 1994.
Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999. Ha estat secretari de la Comissió Especial per a l'Estudi del programes de cooperació i solidaritat amb el Tercer Món i portaveu d'indústria del grup parlamentari socialista a les Corts.
En 2003 fou nomenat membre del Consell d'Administració de RTVV, de 2004 a 2006 cap de la Dependència de l'Àrea de Treball i Aferes Socials de la Subdelegació del Govern a Alacant, de 2006 a 2011 secretari general de la Subdelegació del govern a Alacant, i en 2011 subdelegat del Govern a Alacant.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.434. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-21. [Consulta: 17 juliol 2015].
* ↑ El PSPV cree que el Ejecutivo asume su responsabilidad directa en el 'caso Ivex' al pagar la mitad de la deuda, El País, 15 de febrer de 2003
* ↑ El alteano Pérez Grau releva a Llinares en la Subdelegación, 12 d'octubre de 2010
# Rosalie (pel·lícula de 1937)

* Per a altres significats, vegeu «Rosalie (Nebraska)».
Rosalie és una pel·lícula musical estatunidenca de Van Dyke, estrenada el 1937.

## Argument

Un col·legial, estrella de futbol, s'enamora d'una misteriosa princesa dels Balcans.

## Repartiment

* Eleanor Powell: Princesa Rosalie Romanikov
* Nelson Eddy: Dick Thorpe
* Frank Morgan: Rei Fredrick Romanikov
* Edna May Oliver: Reina de Romanza
* Ray Bolger: Bill Delroy
* Ilona Massey: Comtessa Brenda
* Billy Gilbert: Oloff
* Reginald Owen: Canceller de Romanza
* Tom Rutherford: Príncep Paul
* Clay Clement: Capità Banner
* Virginia Grey: Mary Callahan
* George Zucco: General Maroff de Romanza
# Senés

Senés és una localitat de la província d'Almeria. L'any 2005 tenia 319 habitants. La seva extensió superficial és de 50 km² i té una densitat de 6,4 hab/km². Està situada a una altitud de 995 metres i a 50 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 359 | 335 | 335 | 325 | 323 | 314 | 309 | 314 | 319 |