OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llac Yamanaka

El llac Yamanaka (山中湖 Yamanaka-ko) és un llac del Japó, que es troba al poble de Yamanakako, a la prefectura de Yamanashi prop del mont Fuji.
És el més gran dels cinc llacs del Fuji en termes de superfície, i el més elevat tenint en compte termes d'elevació. També és el tercer llac més elevat del Japó, amb una alçada mitjana de 980,5 metres. Per contra, el llac és el menys profund dels cinc llacs del Fuji, amb una profunditat màxima de només 13,5 metres. El llac, que es va formar per fluxos de lava d'una antiga erupció del Mont Fuji, és drenat pel riu Sagami, i és l'únic dels cinc llacs de Fuji que té un desaigüe natural.
La carpa, el leucisc i l'osmèrid van ser introduïts al llac durant l'era Meiji, encara que els primers intents d'introduir el salmó roig no van tenir èxit. Més recentment, s'han introduït algunes espècies exòtiques com Micropterus i Lepomis macrochirus, en detriment de les espècies natives. Pel que fa a la vida vegetal, es va descobrir una varietat d'Aegagropila linnaei al llac el 1956.
El llac és un indret popular de recreació per a passejar en barca, pescar, fer esquí aquàtic, fer windsurf, realitzar visites turístiques i fer natació. Si el vent prové de l'oest, el llac proporciona una elevació suau per a parapents al mont Myōjinyama. També hi ha petites cabanes i llocs disponibles per a acampar. El llac es troba al Parc Nacional de Fuji-Hakone-Izu.
El 2013, el llac va ser incorporat a la llista del Patrimoni de la Humanitat com a part de l'indret cultural Fujisan.

## Accés

De bon matí, quan no hi ha massa trànsit a les autopistes de Tomei i Chūō, el viatge entre Tòquio i el llac Yamanaka és d'una hora. El trànsit augmenta durant el dia, i el temps de trajecte també augmenta. La Ruta Nacional Japonesa 138 i la Ruta Nacional Japonesa 413 passen al llarg de les ribes del llac. Es pot accedir al llac en tren des de l'estació de Fujisan (Línia de Fujikyuko), l'estació de Gotemba JR (Línia de Gotemba JR) i l'estació de Mishima JR (Shinkansen JR). També hi ha servei d'autobusos per carretera a l'estació de Shinjuku (Tòquio).

## Referències

* ↑ Rafferty, Tectonics, Volcanoes, and Earthquakes, pàgina 135.
* ↑ Fuji-Hakone-Izu National Park Arxivat 2012-08-28 a Wayback Machine.(Ministeri del Medi Ambient (Japó))
* ↑ «Fujisan, sacred place and source of artistic inspiration: Maps». World Heritage. UNESCO. [Consulta: 4 juliol 2013].

## Bibliografia

* Rafferty, John P. Plate Tectonics, Volcanoes, and Earthquakes. Rosen Publishing (2010), ISBN 1615301062 (anglès)

## Enllaços externs

* Imatges del llac
* Mapa del llac Arxivat 2014-03-06 a Wayback Machine.
* Horari d'Expressway Bus des de/fins a l'estació de Shinjuku (Bus de Fujikyu) Arxivat 2015-06-17 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Cinc llacs del Fuji
# Llac amb arbres morts

Llac amb arbres morts, el títol original en anglès de la qual és Lake with dead Trees, és una obra de la primera etapa de Thomas Cole, pintor estatunidenc d'origen britànic, considerat l'iniciador de l'Escola del Riu Hudson.

## Introducció

Aquest llenç es basa en esbossos que Cole va realitzar, a finals d'estiu de l'any 1825, a indrets de les Catskill Mountains, amb el mecenatge de George Washington Bruen. Cole va viatjar pel riu Hudson, desembarcant a West Point (Nova York). Aquests esbossos li van servir de base per a un conjunt de tres pintures de paisatge, sovint considerades l'inici de l'Escola del Riu Hudson. Un dibuix a llapis (ara al Detroit Institute of Arts), fet en aquella ocasió, és conegut amb el títol de "llac dels arbres morts", i és una composició simplificada del present quadre, amb anotacions de llum i de color. En el llenç actual, Cole enriqueix l'esmentat dibuix amb els arbres del primer pla de l'esquerra, amb els dos uapitís fugint, i amb el Sol en la distància. Aquests elements donen joc a diverses lectures literàries i religioses, la qual cosa anticipa els posteriors paisatges al·legòrics de Cole.

## Anàlisi de l'obra

Aquest llenç exemplifica els trets estilístics típics de l'escola del riu Hudson. L'espectador es fixa en un primer moment en els arbres de la part esquerra, i després en els de la vora del llac, esquelètics, sense fulles ni escorça. Els arbres de la part esquerra encarnen la mort, tot i que estan envoltats de vida, i mostren la seva fusta, que brilla blanquejada pel sol, en tons de groc pàl·lid, blanc i gris. Les úniques zones fosques són les ombres causades per la llum de la part superior dreta. Tanmateix, els arbres morts voregen l'aigua i gaudeixen de la llum del Sol, la qual cosa dona lloc a un sòl ric en nutrients per a la vegetació circumdant.
A mesura que la mirada de l'espectador es mou vers el costat dret de la pintura i vers el celatge, els sentiments canvien. Els arbres morts es tornen més petits, s'esvaeixen, i donen pas als arbres vius, a una nova vida. Al mateix temps, el celatge esdevé més amable, amb un nou tipus de llum. Cadascuna d'aquestes transicions es realitza de forma suau i natural, llevat del detall dels dos cérvols que creuen l'escena. Aquesta parella de uapitís sembla més aviat artificiosa, mancada de la fluïdesa mostrada en la resta del llenç.

## Referències i enllaços externs

* ↑ Minks, Louise. op. cit., p. 10-11.
* ↑ «Lake with Dead Trees (Catskill)» (en anglès). Allen Memorial Art Museum. [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Modern Landscapes» (en anglès). Allen Memorial Art Museum. [Consulta: 17 juliol 2020].

## Bibliografia

* MINKS, Louise; The Hudson River School ; Knickerbocker Press; New York-1998; ISBN 1-57715-041-4
* WILTON, Andrew, BARRINGER, Tim; American Sublime, Landscape Painting in the U.S.; Princeton University Press; Princeton-2002; ISBN 0-691-09670-8
# Le Merzer

Le Merzer (en bretó Ar Merzher) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 499 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 583 | 608 | 540 | 700 | 715 | 799 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2005 | Jean Mordelet |
| 2005-2008 | Yves Kergus |
| 2008- | Laurence Corson |
# Lleó marí de Steller

El lleó marí de Steller (Eumetopias jubatus) és un otàrid que viu a les aigües costaneres de l'oceà Pacífic septentrional, des de la Colúmbia Britànica fins a Alaska i el nord del Japó. Els mascles poden pesar fins a 700 kg i mesurar fins a 4 m de llarg.
L'espècie deu el nom al naturalista alemany Georg Wilhelm Steller, que fou el primer a estudiar-la.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Llac Jordan

El llac Jordan és un embassament situat a la vall de New Hope, a l'oest de Cary i al sud de Durham, al comtat de Chatham, Carolina del Nord, als Estats Units; l'extrem més septentrional del llac s'estén al sud-oest del comtat de Durham.
Forma part de l’àrea recreativa estatal de Jordan Lake (Jordan Lake State Recreation Area). L'embassament cobreix 5.940 ha amb una línia de costa de 290 km al nivell d’aigua estàndard de 66 m sobre el nivell del mar. Va ser desenvolupat com a part d’un projecte de control d'inundacions provocat per una tempesta tropical especialment perjudicial que va afectar la regió aigües avall el setembre de 1945. Construïda a un cost original de 146.300.000 dòlars, és propietat i dirigit pel Cos d'Enginyers de l'Exèrcit dels Estats Units, que va embassar i va inundar el riu Haw i el riu New Hope entre 1973 i 1983.
La presa del llac Jordan (també coneguda com el Projecte B. Everett Jordan i la presa de New Hope) es troba a 6 km amunt de la desembocadura del riu Haw a la conca de drenatge del riu Cape Fear. Completada el 1974 per la Companyia Nello L. Teer, té una longitud de 405 m i una elevació superior de 81 m sobre el nivell mitjà del mar.
Durant la construcció de l'embassament, gran part de la zona va canviar permanentment. El ferrocarril de Durham i Carolina del Sud va ser traslladat de la conca de New Hope a terrenys més elevats, però les seves estacions no es van reconstruir i la línia va ser abandonada aviat. Moltes famílies de grangers van ser traslladades a mesura que es va desenvolupar el projecte i diverses carreteres a l'est del comtat de Chatham van ser redirigides o retirades completament de la seva comissió. Algunes de les carreteres mai van ser enderrocades, sinó que es van deixar inundar.
El fet que l'hàbitat del pigarg americà es posés en perill per les escombraries submergides per la creació del llac va estimular els esforços dels voluntaris per netejar el litoral i altres zones sensibles.

## Referències

* 1 2 US Army Corps of Engineers «B Everett Jordan Dam and Lake». Brochure.
* ↑ «Durham to Duncan – Norfolk Southern».
* ↑ News & Observer: Debris clogs Jordan Lake's coves Arxivat 2012-09-28 a Wayback Machine.
* ↑ «NBC 17: Volunteers Sought For Trash Removal In Jordan Lake». Arxivat de l'original el 2009-04-09. [Consulta: 7 març 2021].
# Esquí alpí als Jocs Olímpics

L'esquí alpí és un esport que forma part del programa olímpic des dels Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 realitzats a Garmisch-Partenkirchen (en aquells moments a l'Alemanya nazi i que avui en dia forma part d'Alemanya), edició en la qual es va diputar una prova de combinada alpina en categoria masculina i femenina. Entre 1948 i 1980 els resultats obtinguts en aquesta prova foren considerats vàlids per al Campionat del Món d'esquí alpí.
Els grans dominadors d'aquest esport són Àustria, Suïssa, França i Estats Units.

## Programa

| Prova | 36 | 48 | 52 | 56 | 60 | 64 | 68 | 72 | 76 | 80 | 84 | 88 | 92 | 94 | 98 | 02 | 06 | 10 | 14 | 18 | 22 | Anys |
| Categoria masculina ||||||||||||||||||||||||
| Combinada | • | • | | | | | | | | | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 12 |
| Descens | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 20 |
| Eslàlom | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 20 |
| Eslàlom Gegant | | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 19 |
| Eslàlom Super Gegant | | | | | | | | | | | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 10 |
| Categoria femenina ||||||||||||||||||||||||
| Combinada | • | • | | | | | | | | | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 12 |
| Descens | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 20 |
| Eslàlom | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 20 |
| Eslàlom Gegant | | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 19 |
| Eslàlom Super Gegant | | | | | | | | | | | | • | • | • | • | • | • | • | • | • | • | 10 |
| Categoria mixta ||||||||||||||||||||||||
| Prova per equips | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | • | • | 2 |
| Total events | 2 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 6 | 10 | 10 | 10 | 10 | 10 | 10 | 10 | 10 | 10 | 11 | 11 |

## Medaller

Medaller de 1936 a 2022 :
| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
    en cursiva: comitès nacionals desapareguts.

## Medallistes més guardonats
### Categoria masculina

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Kjetil André Aamodt | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 2 | Alberto Tomba | 3 | 2 | - | 5 |
| 3 | Matthias Mayer | 3 | - | 1 | 4 |
| 4 | Jean-Claude Killy | 3 | - | - | 3 |
| 5 | Toni Sailer | 3 | - | - | 3 |

### Categoria femenina

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Janica Kostelić | 4 | 2 | 0 | 6 |
| 2 | Vreni Schneider | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 3 | Katja Seizinger | 3 | - | 2 | 5 |
| 4 | Maria Höfl-Riesch | 3 | 1 | - | 4 |
| 4 | Deborah Compagnoni | 3 | 1 | - | 4 |

## Vegeu també

* Campionat del Món d'esquí alpí
* Copa del Món d'esquí alpí

## Enllaços externs

* (anglès) FIS-Ski.com - Resultats olímpics Arxivat 2011-05-26 a Wayback Machine.
* (anglès) Medallistes olímpics - Homes
* (anglès) Medallistes olímpics - Dones
# Migjen Kelmendi

Migjen Kelmendi és un periodista albanès. Llicenciat en Dret a la Universitat de Pristina (1983). Estudia Direcció de Mitjans de Comunicació a la Concordia University de Mont-real, Canadà. Va ser cap d'edició del programa Contacto de Ràdio Televisió de Pristina (1988-1990), productor executiu de Televisió Victoria de Nova York (1996) i del Programa Satèl·lit Albanès (1997-1999), i director de televisió de Ràdio Televisió de Kosovo (2000-2001). A més a més ha estat el fundador de la revista setmanal Epoca (1991) i de la revista literària MM (1996). Actualment és editor del diari setmanal Java, fundat per ell el 2001. És autor de quatre llibres: The Gate of Time (1994), la seva primera novel·la, Carere Patria (1997), una col·lecció anotada d'impressions i experiències albaneses, Toward Home, assaigs curts sobre els Estats Units, i To Change The World: A Short History of The Traces (2003), un projecte multimèdia en llengua albanesa. Ha traduït en albanès obres dels escriptors Danilo Kiš i Jorge Luis Borges.

## Referències

* ↑ «Migjen Kelmendi». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Narcissus tazetta subsp. canariensis

Narcissus tazetta subsp. canariensis és una subespècie de planta bulbosa de la família de les amaril·lidàcies.

## Descripció

És una planta bulbosa amb les flors amb pètals de color blanc. Les petites flors amb pètals punxeguts. Es troben a les Illes Canàries.

## Taxonomia

Narcissus tazetta subsp. canariensis va ser descrita per (Burb.) Baker i publicat a Handbook of the Amaryllideae 9, l'any 1888.

### Etimologia

Narcissus nom genèric que fa referència del jove narcisista de la mitologia grega Νάρκισσος (Narkissos) fill del déu riu Cefís i de la nimfa Liríope; que es distingia per la seva bellesa.
El nom deriva de la paraula grega: ναρκὰο, narkào (= narcòtic) i es refereix a l'olor penetrant i embriagant de les flors d'algunes espècies (alguns sostenen que la paraula deriva de la paraula persa نرگس i que es pronuncia Nargis, que indica que aquesta planta és embriagadora).
tazetta: epítet llatí que significa "amb petita tassa".
canariensis: epítet llatí del seu lloc d'origen, les Illes Canàries".

## Vegeu també

* Característiques de les amaril·lidàcies

## Referències

* ↑ Narcissus tazetta subsp. canariensis a PacificBulbSociety
* ↑ Narcissus tazetta subsp. aureus a Tropicos
* ↑ A Epítets Botànics
* ↑ A GBIF

## Bibliografia

* Royal Botanic Gardens, Kew: N. tazetta.
# Estadi Al-Salam

L'Estadi Al Salam (àrab: ستاد السلام, Stād as-Salām, ‘Estadi de la Pau’), també conegut com Estadi Al Ahly WE Al Salam (àrab: ستاد الأهلي وي السلام, Stād al-Ahlī Wī as-Salām) pel seu patrocinador, és un estadi esportiu de la ciutat del Caire, a Egipte.
Té una capacitat per a 30.000 espectadors. Hi juguen com a local els clubs Al Ahly i El Entag El Harby. Va ser construït el 2009 i va ser seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 2019.
El 4 de desembre de 2019, el club Al Ahly anuncià que havia adquirit l'estadi del Ministeri Egipci de Producció Militar per un període de 25 anys, fins al 2045.

## Referències

* ↑ WE AL-AHLY STADIUM soccerway.com
* ↑ «African Nations Cup 2019» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ «Al Salam Stadium, Al Ahly new home», 05-12-2019.
* ↑ «Al Ahly make historic announcement», 05-12-2019. Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2021.
# Waipahu

Waipahu és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 33.108 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waipahu tenia 33.108 habitants, 7.566 habitatges, i 6.430 famílies La densitat de població era de 4974,08 habitants per km².
Dels 7.566 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 18,1% dones solteres, i en un 15,0% no eren unitats familiars. En l'11,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,0% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 64 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35,5 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,59 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,29 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.444 $ i la renda mediana per família de 51.855 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.295 $ mentre que les dones 23.818 $. La renda per capita de la població era de 14.484 $. Aproximadament el 10,6% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ Census.gov. Obtingut 13/01/2011.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waipahu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Waipahu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Auditori Enric Granados

Auditori Enric Granados és una obra de Lleida protegida com a bé cultural d'interès local. És un escenari d'actuacions musicals de la ciutat de Lleida. Consta d'una sala simfònica, i una sala de cambra. La primera disposa d'un aforament de 803 butaques i la segona de 245, estant aquesta darrera sala dedicada a la música de cambra. L'edifici fou obra dels arquitectes lleidatans Ramon Artigues i Ramon Sanabria. El curtmetratge Sonata in Motion va ser rodat en part en les instal·lacions de l'Auditori.

## Descripció

L'auditori Enric Granados és un volum prismàtic amb una mitgera i tres façanes urbanes, dos d'aquestes segueixen la trama urbana i la tercera dona a una plaça.
La façana principal presenta un gran arc de formigó que assenyala l'accés principal, i una gran llosa de formigó remata la façana. Les façanes laterals de l'edifici estan dissenyades per ser vistes del biaix. La façana està constituïda per un tancament de fabrica de totxo, aïllament i per sobre un aplacat penjat de pedra amb fixació mecànica.
L'interior s'organitza a partir de tres bandes longitudinals. A la part central hi ha el foyer d'accés i les dues sales d'audicions. Les dues cruïlles que estan al costat de les façanes laterals contenen les dependències de mida més reduïda (aules seminaris, oficines i serveis).

## Referències

* 1 2 3 4 «Auditori Enric Granados». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'Auditori Enric Granados
* Pàgina de Turisme de Lleida dedicada a l'Auditori Arxivat 2010-03-30 a Wayback Machine.
# Volta a Llombardia 2007

La Volta a Llombardia 2007, edició número 101 de la clàssica ciclista Volta a Llombardia, es disputà el 20 d'octubre del 2007. Damiano Cunego va endur-se per segona vegada la clàssica llombarda, superant un altre talent italià, Riccardo Riccò. Cadel Evans en va tenir prou amb un sisè lloc per endur-se el campionat de l'UCI ProTour 2007.

## Classificació General

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Damiano Cunego | Lampre-Fondital | 5h 52'48" |
| 2 | Riccardo Riccò | Saunier Duval-Prodir | m. t. |
| 3 | Samuel Sánchez | Euskaltel-Euskadi | + 10" |
| 4 | Andy Schleck | Team CSC | m. t. |
| 5 | Davide Rebellin | Gerolsteiner | m. t. |
| 6 | Cadel Evans | Predictor-Lotto | m. t. |
| 7 | Luca Mazzanti | Ceramica Panaria-Navigare | m. t. |
| 8 | Thomas Dekker | Rabobank | m. t. |
| 9 | Giovanni Visconti | Quick Step-Innergetic | + 16" |
| 10 | Christopher Horner | Predictor-Lotto | m. t. |

## Enllaços externs

* Lloc web de la cursa
# Escoles (Alguaire)

Les Escoles és una obra racionalista d'Alguaire (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Grup escolar amb una concepció de planta típica dels anys en què fou construïda. El tractament de l'espai és molt funcional: grans obertures a l'exterior i finestres més reduïdes quan el sol incideix contínuament. El pati comença a integrar-se amb l'escola.

## Referències

* ↑ «Escoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Engyprosopon septempes

Engyprosopon septempes és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 7,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Mar del Corall.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Xerrac (desambiguació)

«Xerrac» té aquests significats:
* Xerrac, serra de mà, feta amb una fulla d'acer de forma trapezoïdal
* Xerrac musical, serra de mà, que tocada amb arc, és capaç de fer un perfecte glissando, amb un to eteri, molt similar al theremin.
* Xerrac (instrument), instrument de percussió tradicional de Mallorca.
* Xerrac o carrau, instrument idiòfon consistent en un mànec que passa pel centre d'una roda dentada que rasca una làmina de fusta fixa
# Winston (Oregon)

Winston és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2006 tenia 5.490 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Winston tenia 4.613 habitants, 1.753 habitatges, i 1.269 famílies. La densitat de població era de 832,3 habitants per km².
Dels 1.753 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.939$ i la renda mediana per família de 36.006$. Els homes tenien una renda mediana de 30.909$ mentre que les dones 18.555$. La renda per capita de la població era de 13.299$. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Winston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Winston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.