OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bayard Veiller

Bayard Veiller (Brooklyn, Nova York, 2 de gener de 1869 − Nova York, 16 de gener de 1943) va ser un dramaturg, guionista, productor i director de cinema estatunidenc. Va escriure guions per a 32 pel·lícules entre 1915 i 1941.
Va néixer el 2 de gener de 1869 a Brooklyn, Nova York. Es va casar amb l'actriu anglesa Margaret Wycherly (1901-1922). El seu fill, Anthony Veiller, va ser també guionista.
Veiller va estrenar per primera vegada al teatre de Broadway amb la peça The Primrose Path (El camí de roses), una obra que va escriure i va produir. Però, va ser un fracàs. El seu primer èxit com a dramaturg va ser amb Within the Law a Broadway, durant la temporada 1912-1913. Va ser adaptada més de cinc vegades diferents a la pantalla gran. Veiller va continuar escrivint obres de teatre tot esdevenint també guionista de cinema. Els seus èxits posteriors a Broadway inclouen The Thirteenth Chair i The Trial of Mary Dugan (El judici de Maria Dugan), que també van ser adaptades al cinema.
Va morir el 16 de gener de 1943 a la ciutat de Nova York, als 74 anys.

## Filmografia seleccionada

* The Deadlier Sex (1920)
* There Are No Villains (1921)
* Smooth as Satin (1925)
* The Trial of Mary Dugan (1929)
* The Thirteenth Chair (1929)
* Paid (1930)
* L'àliga i el falcó (The Eagle and the Hawk) (1933) (productor)
* Miss Fane's Baby Is Stolen (1934)
* The Trial of Mary Dugan (1941)
* The Notorious Sophie Lang (1934) (productor)

## Traduccions al català

* El procés de Mary Dugan, traducció catalana d'Alfons Nadal i Domènec Juncadella. Estrenada per la Companyia Vila-Daví, al teatre Romea de Barcelona, el 30 de març de 1929.
# Manu Smriti

El Manu Smriti (en sànscrit, मनुस्मृति, Manusmṛti, "Lleis de Manu" o "Codi de Manu") és un llibre de lleis brahmànic escrit, segons les fonts, entre el segle iii aC i el segle iii dC. Es tracta d'un recull d'observacions sobre les cerimònies domèstiques, els ritus fúnebres, els sacrificis i la puresa cerimonial. També inclou una narració de la Creació, la teologia sobre Brahma i reflexions sobre la transmigració de l'ànima. La tradició atribueix la seva autoria directament a Manu que, segons els Vedes, va ser el primer home, el pare de la història, progenitor de la raça humana i primer legislador.

## Referències

* ↑ «Manu Smriti». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Manu Smriti». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mare de Déu de la Trobada

* Per al riu del mateix nom vegeu Mare de Déu de la Trobada (riu)
La Mare de Déu de la Trobada és una ermita del poble de Montferrer, del municipi Montferrer i Castellbò (Alt Urgell). Està situada a la vora del riu del seu mateix nom. Està protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església d'una sola nau, de planta rectangular, capçada a llevant per una capçalera de planta quadrangular, més estreta que la nau, a la qual s'obre a través d'un arc de mig punt. La capçalera està coberta amb volta de canó i presenta dues finestres en arc de mig punt. La nau és coberta per cinc trams de volta de llunetes que sostenen un llosat a doble vessant. A la part alta de la nau, als seus extrems de llevant i de ponent, hi ha dos ulls de bou amb vitralls moderns. La porta del temple és a la façana occidental, i s'obre directament a la nau a través d'un arc de mig punt. Està flanquejada per dues finestres quadrangulars amb reixes de forja. Adossat a aquesta façana hi ha un porxo cobert per un llosat de fusta de doble vessant, més baix que la façana i amb embigats que reposen sobre uns pilars de secció quadrangular. Els murs laterals de l'edifici són reforçats per cinc grans contraforts a banda i banda.

## Història

La construcció de l'actual església de Santa Maria de la Trobada, fou iniciada l'any 1602 i experimentà nombroses reformes durant el segle xviii. Anteriorment, hi havia hagut una església romànica, construïda al segle xi i identificada com Sant Pere i Sant Feliu de Iel, advocació que es perd durant la baixa edat mitjana, moment en què l'església experimenta una profunda reforma i s'hi afegeixen els paviments de còdols encara visibles avui en dia. Aquesta església romànica, s'hauria assentat sobre un temple anterior, preromànic o paleocristià. Els treballs arqueològics daten aquesta fase cap als segles VI o VII, en una època contemporània a la implantació del cristianisme en aquest sector del Pirineu i a la creació del bisbat d'Urgell.
Davant la capella, formant plaça, hi ha el nou ajuntament del municipi.

## Aplec

Davant la capella cada dilluns de Pasqua si fa un aplec on hi acut gent de tota la ribera de la Seu d'Urgell, normalment primer la gent dina als camps de Bellestar i després es dirigeix davant la capella on es fa un ball.

## Referències

* 1 2 «Ermita de la Mare de Déu de la Trobada». Pla d'ordenació urbanística municipal: Catàleg de béns protegits p. 63-64. Ajuntament de Montferrer i Castellbò. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 8 maig 2012].
* ↑ http://www.rap.cat/online/rap10/18.pdf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Pep Farràs, Albert Villaró, "L'església de la Mare de Déu de La Trobada, campanyes d'excavació 1998-1999", Revista d'Arqueologia de Ponent 10 (2000), p. 217-226
# Mafia: Definitive Edition

Mafia: Definitive Edition és un videojoc d'acció i aventures desenvolupat per Hangar 13 i publicat per 2K Games, un remake de la versió original del videojoc Mafia de l'any 2002. Anunciat al maig de 2020, va ser llançat al mercat el 25 de setembre d'aquest any per a Microsoft Windows, PlayStation 4 i Xbox One. El joc està ambientat a la ciutat fictícia de Lost Heaven (basada a Chicago) en la dècada de 1930, i segueix l'ascens i la caiguda del taxista convertit en mafiós Tommy Angelo dins de la família criminal Salieri.

## Recepció

Mafia: Definitive Edition va rebre crítiques generalment favorables dels crítics, segons l'agregador de ressenyes Metacritic.
Destructoid va resumir la seva revisió del 10 de setembre definint el joc com "Un segell d'excel·lència. Hi pot haver falles, però són insignificants i no causaran danys massius". IGN li va donar a el joc un 8/10, escrivint: "Completament reconstruït des de zero, Mafia: Definitive Edition presenta excel·lents actuacions del seu nou elenc, un model de conducció fantàstic i una ciutat bonica i autèntica que traspua l'atmosfera de la dècada de 1930".
GameSpot li va donar a el joc una 6/10, elogiant la història i les actuacions, però criticant el combat i els moviments antiquats.

## Referències

* ↑ «Mafia Remake Is A 'Complete Overhaul' Of The Original Game». Kotaku. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Mafia: Definitive Edition - Windows». Metacritic. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Mafia: Definitive Edition - PlayStation 4». Metacritic. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Mafia: Definitive Edition - Xbox One». Metacritic. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Revie: Mafia: Definitive Edition». Destructoid. Arxivat de l'original el 2020-09-25. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Mafia: Definitive Edition Review». IGN. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Mafia: Definitive Edition Review – An Offer You Could Probably Refuse». GameSpot. [Consulta: 26 setembre 2020].
# Manuel Ferrer i Sitges

Manuel Ferrer i Sitges fou un cavaller membre del Braç Militar de Catalunya, nascut a finals del segle xvii i que va morir durant el segle xviii. Fou un dels nou ponents que va participar en la Junta de Braços del 5 de juliol de 1713 reunida a Barcelona per tal de decidir si es resistia a la invasió per part de les tropes de Felip V o bé es capitulava.
Es té constància del seu discurs complet de Manuel Ferrer i Sitges en aquesta Junta de Braços de 1713 gràcies al capità Francesc de Castellví, qui va publicar la transcripció en castellà d'aquest discurs en el llibre "Narraciones Históricas", publicat en castellà perquè els filipistes no tergiversessin la història ni el destruïssin. La Junta finalment va decretar la guerra a ultrança contra Felip V, una lluita que va continuar a Barcelona fins a l'11 de setembre de 1714.
Francesc Castellví va lluitar amb les tropes de la Coronela de Barcelona contra els filipistes, després de la guerra fou perseguit pels filipistes i s'hagué d'exiliar a Viena. En canvi Manuel Ferrer i Sitges no va anar a l'exili però les tropes filipistes varen quedar-se amb totes les seves possessions.
Algunes paraules eloqüents del seu discurs foren:

## Referències

* ↑ «Manuel Ferrer i Sitges». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Discurs complet de Manuel Ferrer i Sitges a la Junta de Braços». Arxivat de l'original el 2012-07-15. [Consulta: 6 juliol 2012].
* ↑ Article que parla sobre el llibre de Francesc de Castellvi, "Narraciones históricas"
* ↑ Conclusions de la Junta de Braços publicades en forma de ban el 24 de juliol de 1713

## Vegeu també

* Guerra dels catalans (1713-1714)
# Manuel Ventura Figueroa

Manuel Ventura Figueroa (Santiago de Compostel·la, 1708 - Madrid, 1783) fou un eclesiàstic i polític gallec. Ordenat sacerdot el 1737, va ser bisbe de Laodicea i patriarca de les Índies. Negocià en secret el Concordat del 1753 amb Benet XIV, a Roma. Membre del Consell de Castella, institució que presidí des del 1773 en caure Aranda, fou favorable a l'expulsió dels jesuïtes (1767). Ocupà el càrrec de patriarca de les Índies, i fou protector de la Real Sociedad Económica Matritense. Creà la Fundación Figueroa, que encara existeix actualment. Morí d'hidropesia.

## Referències

* ↑ «Biografia de Manuel Ventura Figueroa» (en castellà). [Consulta: 21 maig 2017].
* ↑ Enciclopedia Universal Larousse, 2007.
# Annals of the Royal Botanic Garden. Calcutta

Annals of the Royal Botanic Garden. Calcutta, (abreujat Ann. Roy. Bot. Gard. (Calcutta)), és una revista amb il·lustracions i descripcions botàniques que és editada a Calcuta des de l'any 1887.

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Emil Guílels

Emil (Samuïl) Grigórievitx Guílels (en rus: Эми́ль (Самуи́л) Григо́рьевич Ги́лельс, 19 d'octubre (6 d'octubre segons el calendari julià) de 1916, Odessa, Imperi Rus – 14 d'octubre de 1985, Moscou, URSS) va ser un pianista soviètic i rus d'origen jueu-ucraïnès.

## Biografia

Samuïl (Mília, Emil) Guílels va néixer el 1916 a Odessa a una família jueva. Comença a estudiar piano a l'edat de 6 anys a Odessa, on fa el seu primer concert amb 13 anys. El 1935, estudia al Conservatori de Moscou, especialment amb Heinrich Neuhaus. El 1938 guanya el Concurs International Eugène Ysaÿe a Brussel·les. El 1951 és nomenat professor al Conservatori Txaikovski de Moscou, on entre d'altres alumnes tingué l'estonià Peep Lassmann. Va ser un dels pocs artistes soviètics que van fer una carrera internacional. Va gravar nombrosos discs als Estats Units i el seu prestigi va ser mundial. És considerat com un dels 10 o 12 millors pianistes del segle xx, compartint amb els seus companys, Vladimir Horowitz, Sviatoslav Richter, a més de Josef Hofmann, Alfred Cortot, Arturo Benedetti Michelangeli i Claudio Arrau. Formà un cèlebre trio amb Leonid Kógan i Mstislav Rostropóvitx.
Va rebre el títol d'Artista del Poble de l'URSS (1954) i d'Heroi del Treball Socialista, tres Ordes de Lenin, un orde de la Bandera Roja del Treball, un de l'Amistat dels Pobles i una Insígnia d'Honor, un Premi Stalin (1946) i un Premi Lenin (1962)

## Repertori

Es va dedicar fonamentalment a la música del Romanticisme. Són especialment famoses les seves interpretacions dels concerts i les sonates de Beethoven, Brahms i Schumann.

## Vida personal

Entre el 1940 i el 1944 va ser casat amb la pianista Roza Tamàrkina. El 1947, es va casar amb la compositora Fariza Khutsístova (1924–1998). Van tenir una filla, Ielena Guílels (1948–1996), també una coneguda pianista.

## Referències

* ↑ Association of Estonian Professional Musicians. "Peep Lassmann, klaver". Archived from the original on 2007-01-11.

## Enllaços externs

* «Emil Guílels». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Convent de les Germanes Franciscanes (Tiana)

El Convent de les Germanes Franciscanes és un edifici religiós al nord el nucli de Tiana (el Maresme) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Té una planta rectangular i l'alçat es compon de baixos, dos pisos i està cobert amb una teulada a dos vessants amb el carener paral·lel a la façana principal. Resulta interessant a causa de la utilització combinada de pedra i maó, a la vista; els murs, de maçoneria, i totes les obertures, així com els angles i sanefes, o línies exteriors, que marquen la separació entre els diferents pisos, estan realitzades amb maó.
Cal fer notar que les obertures originals, amb arcs de mig punt i ogivals, estan cegades parcialment, de manera que s'han obert als espais inicials, finestres rectangulars de més petites dimensions.
La capella conventual consta d'una sola nau, de planta rectangular i petites dimensions i coberta per una teulada a doble vessant. Presenta un absis semicircular en un dels extrems. L'entrada principal està situada lateralment respecte de l'eix longitudinal i està precedida per un pòrtic suportat per quatre arcs de mig punt que reposen sobre columnes i un sòcol. Damunt la teulada hi ha una petita espadanya que serveix de campanar. Tot el conjunt està arrebossat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Convent de les Germanes Franciscanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Beatriz Gascó

Beatriz Gascó és el nom dels següents personatges:
* Beatriz Gascó Enríquez, periodista i política valenciana (n. 1978)
* Beatriz Gascó Verdier, enginyera i política valenciana (n. 1971)
# Mare de Déu de Refet

Mare de Déu de Refet és una església de Seró, al municipi d'Artesa de Segre (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situada al nord de Seró, a l'indret de Refet, als peus de l'altiplà de la Força. És de planta quadrada amb teulada de dos vessants.

## Descripció

Consta de tres parts: capella al mig, amb el presbiteri i el cambril; part del migjorn la casa té uns baixos i dues plantes, mentre el nord s'obren els magatzems i els corrals. Accés protegit per un tancat i un cobert amb arcades i finestrals. Destaca la portalada d'accés a la capella i el petit campanar del carener.

## Història

EL 1727 un document de matrimoni esmenta la seva existència, i el 1716 rebé la visita del bisbat. L'any 1765 es consuma la construcció de la capella actual i retaule. El 1858 es refà la casa del costat. El 1935 es cremà la capella i destrossaren la imatge del Sant Crist. Quatre anys més tard se celebrà la reposició de la imatge romànica de la Verge. El 1973 s'ha portat a terme la reconstrucció de santuari i es posà la llum.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu de Refet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* Mare de Déu de Refet Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Annamaria Mazzetti

Annamaria Mazzetti (Magenta, 25 d'agost de 1988) és una esportista italiana que competeix en triatló, guanyadora de set medalles en el Campionat Europeu de Triatló entre els anys 2010 i 2015.

## Palmarès internacional

Campionat Europeu :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2010 | Athlone ( Irlanda) | 2 | Relleus |
| 2011 | Pontevedra ( Espanya) | 3 | Individual |
| 2011 | Pontevedra ( Espanya) | 3 | Relleus |
| 2013 | Alanya ( Turquia) | 3 | Relleus |
| 2014 | Kitzbühel ( Àustria) | 1 | Relleus |
| 2014 | Kitzbühel ( Àustria) | 3 | Individual |
| 2015 | Ginebra ( Suïssa) | 2 | Individual |

## Referències

* ↑ «Annamaria Mazzetti» Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Annamaria Mazzetti» en la pàg. web de la ITU (anglès)

## Enllaços externs

* Profile Page / Italian Triathlon Federation in Italian
# Emil Grosswald

Emil Grosswald (Bucarest, 15 de desembre de 1912 - Narberth, 11 d'abril de 1989) va ser un matemàtic estatunidenc, d'origen romanès.

## Vida i Obra

Grosswald va néixer en una família jueva a Bucarest. El 1933 es va graduar a la universitat de Bucarest, però el creixent antisemitisme en el seu país i les polítiques nazis a Alemanya, va fer que marxés a França, on va estudiar a París i Montpeller. El 1940, en ser ocupada França pels alemanys, va fugir cap Espanya i, després, a Cuba, ona va publicar alguns articles sota el pseudònim d'E.G. Garnea. Va viure a La Habana fins al 1946 i, després de dos anys a Puerto Rico, va arribar als Estats Units el 1948. Va fer els estudis de doctorat a la universitat de Pennsilvània, en la qual es va doctorar el 1950 amb una tesi dirigida per Hans Rademacher.
Després de dos anys de professor a la universitat de Saskatchewan, el 1952 va retornar a la universitat de Pennsilvània, en la qual va ser professor fins al 1968, quan es va canviar a la universitat de Temple (també a Filadèlfia) fins que es va jubilar el 1980. Romanès, educat a França i Alemanya, resident Cuba i als Estats Units, Grosswald era un poliglota que encoratjava els seus deixebles a llegir els llibres de matemàtiques en el seu idioma original.
El seu treball de recerca va ser en els camps de la teoria de nombres i de l'anàlisi complexa. Va publicar quatre influents monografies: Topics from the theory of numbers (1966), Dedekind sums (conjuntament amb el seu mestre Rademacher, 1972), Bessel polynomials (1978), i Representations of integers as sums of squares (1985); a més d'una vuitantena d'articles científics. També va ser l'editor de les Obres Esollides de Rademacher (1974).

## Referències

* ↑ Editors, 1990, p. 1.
* ↑ Knopp i Sheingorn, 1993, p. 11.
* ↑ De Koninck i Doyon, 2021, p. 112.
* ↑ Knopp i Sheingorn, 1993, p. 1.
* ↑ Knopp i Sheingorn, 1993, p. 4.
* ↑ Boas, 1979, p. 799-800.
* ↑ Knopp i Sheingorn, 1993, p. 11-18.
* ↑ Knopp i Sheingorn, 1993, p. 5.

## Bibliografia

* Boas, R.P. «Review: Emil Grosswald, Bessel polynomials» (en anglès). Bulletin of the American Mathematical Association, Vol. 1, Num. 5, 1979, pàg. 799-800. ISSN: 0002-9904.
* De Koninck, Jean Marie; Doyon, Nicolas. The Life of Primes in 37 Episodes (en anglès). American Mathematical Society, 2021. ISBN 978-1-4704-6489-9.
* Editors «Emil Grosswald (1912-1989) In memoriam» (en castellà). Revista Colombiana de Matemáticas, Vol. 24, Num. 1-2, 1990, pàg. 1-2. ISSN: 0034-7426.
* Knopp, Marvin; Sheingorn, Mark. A Tribute to Emil Grosswald: Number Theory and Related Analysis (en anglès). American Mathematical Society, 1993. ISBN 0-8218-5155-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Emil Grosswald» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Muñoz García, Amelia. «La teoría de números y el análisis clásico al estilo Emil Grosswald». Radio Sefarad. [Consulta: 18 maig 2022]. (castellà)
# Crisant I

Crisant I de Constantinoble (en grec Χρύσανθος) va ser patriarca de Constantinoble des de l'any 1824 al 1826.
Abans del seu nomenament al patriarcat, va ser Metropolità de Cesarea. Tenia una bona educació, però el seu comportament supersticiós li va crear molts enemics. Calumniat, va ser deposat pel sultà otomà el 26 de setembre de 1826.

## Referències

* ↑ «Χρύσανθος» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 15 agost 2023].
# Coraciformes

Els coraciformes (Coraciiformes) són un ordre d'ocells, principalment tropicals, encara que també hi ha espècies presents a regions més temperades. Normalment són de colors vistosos.

## Morfologia

* Tenen tres dits a les potes dirigits endavant i un enrere, i el tercer i quart dit són soldats a la base.
* Bec fort.

## Taxonomia

* Família dels alcedínids o blauets (Alcedinidae)
* Família dels halciònids (Halcyonidae)
* Família dels cerílids (Cerylidae)
* Família dels tòdids (Todidae)
* Família dels momòtids o motmots (Momotidae)
* Família dels meròpids o abellerols (Meropidae)
* Família dels leptosòmids o leptosomàtids (Leptosomatidae) - família d'una sola espècie, el Leptosomus discolor
* Família dels braquipteràcids (Brachypteraciidae)
* Família dels coràcids o gaigs (Coraciidae)
* Família dels upúpids o puputs (Upupidae)
* Família dels fenicúlids (Phoeniculidae)
* Família Primobucconidae †
* Família dels buceròtids o calaus (Bucerotidae)
Modernament algunes de les famílies s'han separat en un ordre diferent: Bucerotiformes.

## Alimentació

Mengen insectes.

## Països Catalans

Als Països Catalans hi trobem les següents quatre espècies:
* Blauet (Alcedo atthis)
* Abellerol (Merops apiaster)
* Gaig blau (Coracias garrulus)
* Puput (Upupa epops)

## Referències

* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, pàgina 72. ISBN 84-315-0434-X
* ↑ L'ordre dels bucerotiformes a Tree Life Project Rev. 25-10-2010

## Enllaços externs

* Llistat complet dels gèneres i espècies d'aquest ordre. (anglès)
* Fotografies de coraciformes. Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Antonio J. Rodríguez

Antonio J. Rodríguez (Oviedo, 1987) és un escriptor espanyol.
Autor de diversos llibres, entre els seus títols hi ha l'assaig La nueva masculinidad de siempre (Anagrama, 2020) o la novel·la Candidato (Literatura Random House, 2019), descrita com una de les millors novel·les de la seva generació. Entre el 2013 i el 2018 va exercir com a editor en cap de PlayGround. Actualment exerceix, juntament amb Luna Miguel, com a editor convidat de Caballo de Troya, segell del grup Random House dedicat al descobriment de noves veus de la literatura en castellà. És impulsor d'#Ecrirw, projecte digital per a la difusió de noves literatures europees.

## Obra
### Novel·les

* Fresy Cool, Barcelona: Literatura Random House, 2012
* Vidas perfectas, Barcelona: Literatura Random House, 2016
* Candidato, Barcelona: Literatura Random House, 2019.

### Relats

* Exhumación, con Luna Miguel, Barcelona: Alpha Decay, 2010.
* El principio de incompetencia, Barcelona: Flash Relatos, 2013.
* «El fin del mundo», en Ya no recuerdo qué quería ser de mayor, Barcelona: Temas de Hoy, 2019.

### Assaig

* La nueva masculinidad de siempre, Barcelona: Anagrama, 2020.

## Referències

* ↑ «Antonio J Rodríguez» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2020-08-10. [Consulta: 6 agost 2020].
* 1 2 «Antonio J. Rodríguez». [Consulta: 6 agost 2020].
# Leusden

Leusden és un municipi de la província d'Utrecht, al centre dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 28.707 habitants repartits per una superfície de 58,94 km² (dels quals 0,26 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Amersfoort, a l'oest amb Zeist, a l'est amb Barneveld i al sud amb Woudenberg.

## Centres de població

* Leusden, originàriament anomenat "Hamersveld" i més tard "Leusden-Centrum";
* Leusden-Zuid, formerly "Leusbroek"
* Achterveld
* Stoutenburg
Altres nuclis més petits són Asschat, Den Treek, De Ruif, Jannendorp, Musschendorp, Oud-Leusden i Snorrenhoef.

## Ajuntament

El consistori municipal consta de 21 membres, format des del 2006 per:
* PvdA, 5 regidors
* VVD, 5 regidors
* CDA, 5 regidors
* GroenLinks, 2 regidors
* ChristenUnie/SGP, 2 regidors
* Kiesvereniging Leusden '90, 1 regidor
* Demòcrates 66, 1 regidor

## Enllaços externs

* www.leusden.nl