OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Melaleuca glomerata

Melaleuca glomerata — en anglès desert honey myrtle —és una planta de la família de les Myrtaceae que es distribueix per la meitat nord-oest d'Austràlia, encara que hi ha espècies del gènere que també s'estenen per Nova Caledònia, Malàisia i el Vietnam. Encara que a vegades és localment comuna, és més aviat una espècie que es dispersa àmpliament per l'interior, en general en llocs que disposen d'aigua extra, com en llocs com llacs salats, piscines, forats on s'hi acumula aigua, etc. Els arbres anomenats myrtle són aquells arbusts de fulla perenne que tenen un fullatge aromàtic brillant i flors blanques seguides de fruits en forma de baies ovals de color porpra-negre. El nom genèric Melaleuca prové de les paraules gregues melas que significa fosc o negre i leucon que significa blanc, en referència aparentment a les tonalitats blanques de les branques més joves i fosques dels troncs que tenen més edat. L'epítet específic glomerata descriptiu que significa "amb bràctees".

## Morfologia

És un arbust de mida gran o un petit arbre d'àmplia difusió amb una alçada màxima d'uns 10 metres amb una amplada màxima d'uns 4 a 5 metres. El port acostuma a ser arbustiu, és a dir, multicaule si no es poda, però es pot podar com a arbre amb un tronc simple. El tronc és gris fosc, que pot pelar-se en tires semblant al paper, ja que es va trencant amb el pas del temps. Les fulles són estretes, de forma lanceolada, molt aromatitzades i d'un color verd brillant. Són sèssils, és a dir, no presenten pecíol. La punta està finament puntejada. Són finament pubescents. Les fulles noves o joves són lleugerament pubescents. Les flors són de color blanc-groc que es reuneixen en caps petits d'uns 15 mm de diàmetre. Els sèpals i el tub floral poden ser densament pubescents. El fruit és de mides d'uns 5-8 mm de diàmetre. Floreix cap a l'hivern o la primavera.

## Usos

Normalment s'usen per a plantar de manera ornamental en zones costaneres, ja que hi és tolerant, per guarnir passejos i avingudes. Es poda seguint la forma arbòria amb un sol tronc. També és un arbre adequat per a petits patis de les cases natives australianes. És un arbre atractiu per als ocells. Molt usat en horticultura. L'oli de les seves fulles es pot fer servir com a repel·lent d'insectes.

## Referències

* ↑ Melaleuca glomerata va ser descrita per Ferdinand Jacob Heinrich von Mueller i publicada a Fragmenta Phytographiæ Australiæ 1: 15. 1858. (Fragm.) «Melaleuca glomerata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ «Melaleuca bracteata» a EOL. Data consulta: 20 de maig de 2015.
* ↑ «Melaleuca glomerata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ http://aciar.gov.au/files/mn156-prelims_1.pdf Arxivat 2015-05-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://keys.trin.org.au/key-server/data/0e0f0504-0103-430d-8004-060d07080d04/media/Html/taxon/Melaleuca_bracteata.htm Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Chen Ch'uan

Chen Ch'uan (mort el 643 d.C.) fou un metge xinès que reconegué els símptomes de set i orina dolça de la diabetis el 643.

## Referències

* ↑ Day, Trevor. El llibre de les 1001 preguntes i respostes sobre el cos humà. Madrid: Susaeta, 1994, p. 111. ISBN 84-305-8849-3.
* ↑ Sebastian, Anton. A dictionary of the history of medicine. Nova York: Parthenon, 1999. OCLC 5894424873.
# Casa Dalmau (Girona)

La Casa Dalmau és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar que ocupa una cantonada, amb dos volums diferenciats: un cos de planta rectangular i dues plantes pis, que ocupa l'habitació principal, i un cos triangular d'una sola planta que ocupa la cantonada, amb accés independent. L'edifici presenta estructura de parets de càrrega i exteriorment les façanes són rebatudes, amb un basament de peces de pedra.
El volum principal presenta un accés per un portal dovellat de caràcter tradicional, balcons a la planta pis i un remat superior amb galeria d'obertures amb arcs de mig punt. La coberta és a dues vessants acabada amb teula vidriada. El solar presenta un gran desnivell entre el carrer Portal Nou i el de Sant Josep, paral·lel a ell.
La casa pertany a una societat i l'habita la familia Ribas-Donato

## Referències

* 1 2 «Casa Dalmau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Ivànovka (Komi)

Ivànovka - Ивановка (rus) - és un poble a la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 29 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Laurence Henry Hicks

Laurence Henry Hicks (Londres, 1912 - Laverton i Melbourne, 1997) fou un militar i músic d'Austràlia. Hicks va compondre l'himne nacional de Nauru l'any 1968.

## Referències

* ↑ Armit, Michael «Profile: He's Our Mr Music». National Library of Australia [Melbourne], 31-03-1956, p. 7 [Consulta: 12 abril 2013].
* ↑ «Heroism of Servicemen Remembered». National Library of Australia, 01-01-1963, p. 4 [Consulta: 12 abril 2013].
# Chen Chun

Chen Chun —陳淳 en xinès tradicional i simplificat; Chén Chún en pinyin— (Suzhou, 1483 -1544) fou un pintor paisatgista xinès de la dinastia Ming, també fou un conegut cal·lígraf i escriptor. La seva família era benestant i de funcionaris erudits. Amb Wen Zhengming va aprendre cal·ligrafia. Més endavant va adoptar el mètode utilitzat pels lletrats de la dinastia Song i el seu nom va lligat a l'escola Wu. Especialitzat en la pintura del gènere de flors i ocells. Les seves obres mostren un destacat refinament i delicadesa.

## Bibliografia

* Liu Fengwen. “Flower-and-bird Painting in Ancient China”. Pàgs., 71 i 86, China Intercontinental Press, 2007 ISBN 750851128X i ISBN 9787508511283

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-chen-chun.php
* http://www.npm.gov.tw/exh99/chen_chun/eng_select.html Arxivat 2014-02-02 a Wayback Machine.
# Christmas CD

Winter Weezerland fou un EP de la banda estatunidenca Weezer, publicat el desembre de 2005 exclusivament pels usuaris d'iTunes. Inclou cançons que el grup havia gravat originalment el 2000 com a part d'un CD especial pel Nadal que van enviar als membres del seu club de fans. En la portada del CD, els integrants del grup apareixen vestits de Pare Noel.
La majoria de fans van considerar que aquest era innecessari, ja que els fitxers MP3 de les cançons estaven disponibles gratuïtament en el web de la banda. Declaracions del responsable del web del grup, Karl Koch, suggerien que el grup no va estar involucrat en el llançament, sinó que va ser una decisió independent del segell. Des del 2008, l'EP ja no es pot trobar a l'iTunes.
# Classificació Internacional de Malalties per Oncologia

La Classificació Internacional de Malalties per Oncologia (CIM-O), també coneguda per l'abreviatura ICD-O (de la denominació en anglès de International Classification of Diseases for Oncology), es fa servir molt en els registres de càncer.
Aquesta classificació té dos eixos: topografia i morfologia (del tumor).

## Exemples de codis (CIM-O-3)
### (8000–8009) No especificats d'altra manera

* (8000–8004) Neoplasmes, NOS
** (M8000/0) Neoplasma, benigne
** (M8000/1) Neoplasma, sense certesa entre benigne i maligne
** (M8000/3) Neoplasma, maligne
** (M8000/6) Neoplasma, amb metàstasi
** (M8000/9) Neoplasma, maligne, sense certesa entre principal o metastàtic.

## Referències

* ↑ «CIM-O (ICD-O) - Cens de catàlegs». TicSalut. [Consulta: 6 gener 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial a la World Health Organization
* Tutorial al National Cancer Institute
* 1st, 2nd, and 3rd editions at wolfbane.com
* List at The National Cancer Registry Ireland
# Chevrolet Trax

Chevrolet Trax és un mini vehicle tot camí basat en la plataforma coreana GM Gamma II, que comparteix amb el Chevrolet Aveo i el Buick Encore, model global de GM codesenvolupat per equip coreans i nord-americans, que es ven com a Opel Mokka al mercat europeu i com a Holden Trax a Austràlia.

## Referències

* ↑ «Chevrolet Trax: Acorde a los tiempos» (en castellà). Autofácil, 16 abril 2013. [Consulta: 6 juliol 2024].
# Chiropodomys muroides

Chiropodomys muroides és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Indonèsia i Malàisia. Es tracta d'un animal arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos tropicals montans. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, muroides, significa 'semblant a un ratolí' en llatí.

## Referències

* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. Chiropodomys muroides. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 20 març 2018.
* ↑ Entrada «Chiropodomys» d'Animalia (en anglès).
# Chiloschista usneoides

Chiloschista usneoides és una espècie d'orquídia nadiua d'Àsia on es distribueix de l'Himàlaia a Malàisia.

## Descripció

És una orquídia epífita petita, sense fulles, que es troba a l'Himàlaia occidental i oriental, a Nepal, Bhutan, Sikkim i Tailàndia en elevacions de 1.600 a 1.700 m, quasi sense fulles, que prefereix el clima càlid, epífita o litòfita amb moltes llargues i retorçades arrels i flors. Floreix a l'estiu en una erecta inflorescència, pubescent,, de 5.5 a 11 cm de llarg, en forma de ram amb unes poques flors fragants.

## Taxonomia

Chiloschista usneoides fou descrita per (D.Do) Lindl. i publicada en Edwards's Botanical Register, 18: sub t. 1522. 1832.

### Etimologia

Chiloschista: nom genèric que prové de les paraules gregues cheilos = 'llavis' i schistos = 'dividits, partits', la qual cosa indica una profunda esquerda al llavi de la flor.
usneoides: epítet.

### Sinonímia

* Epidendrum usneoides D.Do basiònim
* Sarcochilus usneoides (D.Do) Rchb.f.
* Thrixspermum usneoides (D.Do) Rchb.f

## Vegeu també

* Pol·linització en orquídies.
* Descripció de les orquídies.
* Història de la botànica.

## Referències

* ↑ «Chiloschista usneoides». World Checklist of Selected Plant Families.
* ↑ Jay Pfahl. «Chiloschista usneoides». Internet Orchid Species Photo Encyclopedia. [Consulta: 26 desembre 2012].
* ↑ «Chiloschista usneoides». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 26 desembre 2012].
* ↑ Chiloschista usneoides en PlantList

## Bibliografia

* Xenia Orchidaceae vol 2 Rchb.f 1865 com usenoides Thrixspermum;
* Les Orquídies de North-Western Himàlaia Vol. IX Part II Duthie 1906 com Sarcochilus usenoides AOS Butlletí Vol. 55 N º 3 1986 dibuix;
* Die Orchideen lieferung Schlechter 21/1989 Brieger dibuix fide;
* belles orquídies de Nepal Rajbhandari i Bhattarai 2001;
# Chilseok

Chilseok (hangul: 칠석; hanja:七夕; romanització revisada: Chilseok) és una festivitat coreana que té lloc el setè dia del setè mes del calendari lunar. La festa, tal com passa amb el Tanabata japonès, té els seus orígens en la festa dels sets xinesa, coneguda com a Qixi. Tradicionalment, l'època en què se celebra és el moment de l'any en que comença el període monsònic i la calor de l'estiu comença a apaivagar-se; per aquest motiu, la pluja que es dona en aquest període també és coneguda com a pluja Chilseok.

## Inspiració mitològica

Aquesta festivitat està inspirada, tal com passa en el Qixi, en la història del traginer i la teixidora. En aquest cas, el teixidor és Gyeonwu i la teixidora Jiknyeo, qui també és la filla del déu dels cels. Un dia, mentre Gyeonwu està observant per la finestra veu Jiknyeo travessant la Via Làctia; tots dos s'enamoren i, amb el vistiplau del rei, es casen. Segons la llegenda, l'amor de tots dos joves és tan fort que Jiknyeo deixa de teixir i Gyeonwu deixa de traginar. Això molesta al déu celestial que acaba decidint que els joves han de viure separats, cadascú a una banda de la via Làctia. Un cop l'any, la parella pot retrobar-se (el setè dia del setè mes) gràcies a un pont de corbs o garses que creua la Via Làctia. Un cop se n'adonen de que hauran d'esperar un any més després d'aquell dia, la parella plora tot fent ploure a la Terra, fet que s'imbolitza l'inici del monsó.

## Tradicions

Aquesta festivitat es troba relacionada amb la deïtat amb el mateix nom, el déu Chilseok, al qual molts coreans preguen durant aquesta diada o al qual realitzen ofrenes com ara arròs o vegetals. Durant el Chilseok els coreans prenen banys termals i mengen fideus de blat, així com pastissos. Era considerada l'última data de l'any on es podien menjar aliments a base de blat, ja que amb l'arribada de l'hivern aquest ingredient era difícil de trobar i perdia qualitat.
Antigament, els alumnes redactaven poemes sobre la temàtica de Gyeonwu i Jiknyeo. Altres tradicions consistien en treure la roba i els llibres dels armaris per a posar-los a secar (pogui i pokseo, respectivament), de manera que no agaféssin humitat en estar tancats.

## Referències

* ↑ Lee, 이옥희 (Ok Hee «여수지역의 진세례 민속 고찰» (en coreà). 남도민속연구, 17, 0, 2008, pàg. 269–297. ISSN: 1975-4728.
* 1 2 3 4 5 «Chilseok: The Traditional Korean Valentine’s Day» (en anglès). Asia Society. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ Geng, Ruiqin «Seasonal Customs of Jeollanam￣do in South Korea». 民族学刊, 2016年 03, 23-11-2016. ISSN: 1674-9391.
* ↑ «La séptima noche del séptimo mes» (en castellà). Enciclopedia del Folclore y la Cultura Tradicional de Corea - National Folk Museum of Korea - Ministry of Culture, Sports and Tourism.
# Chilotilapia rhoadesii

Chilotilapia rhoadesii és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 22,5 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment caragols (gèneres Melanoides i Lanistes preferentment).

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del sud del llac Malawi.

## Referències

* ↑ «Chilotilapia rhoadesii». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Chilotilapia rhoadesii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. 1991. Chilotilapia. p. 46. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
# Climent Riera

Climent Riera (Vic, Osona, 1658 — Cartoixa d'Escaladei, Priorat, 1682) fou un monjo cartoixà, autor ascètic. Fou venerat al seu monestir i a l'orde, però la desamortització va fer oblidar-ne el culte.

## Biografia

Climent Riera nasqué a Vic, fill d'un teixidor vigatà. Començà a estudiar a Vic, on inicià la carrera eclesiàstica i la continuà a Barcelona. En 1676 ingressà a la cartoixa d'Escaladei, on professà el 1678. S'hi va fer conegut per diverses experiències místiques (èxtasis, raptes, visions de la Mare de Déu, etc.) i per la seva habilitat en la direcció espiritual. Això va fer que, tot i ésser només diaca, fos nomenat mestre de novicis.
És autor d'alguns escrits i consells piadosos que no es publicaren, però foren recollits pel seu company de cartoixa Josep Llerins. El manuscrit del segle xvii fou publicat per Jaume Collell, amb el títol Vida del venerable diácono Don Clemente Riera, natural de Vich, monje de la Cartuja de Scala Dei: escrita por un amigo y comprofeso suyo en 1683 (Barcelona: Imprenta de Subirana Hermanos, 1893), i poc després traduït al francès.
En morir en llaor de santedat, fou considerat venerable, i s'atribuïren miracles a la seva intercessió. La desaparició de la comunitat en 1835 va fer que aquest culte incipient quedés oblidat i desaparegués.
# Clarés de Ribota

Clarés de Ribota és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
# Cobrellit

El cobrellit, cobrillit o sobrellit (ant. tapet) sol ser un cobertor o peça de roba que es posa damunt dels llençols i les flassades d'un llit amb el propòsit d'aportar abric alhora que serveix per a engalanar-lo. El seu material de costum és treballat en roba o bé amb tapisseria i el seu objecte és de cobrir un llit. Quan tan sols cobreix la part on arriben els peus rep el nom de cobrepeus o cobripeus.

## Referències

* ↑ «Cobrellit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cobreobjectes

Un cobreobjectes és un vidre molt prim quadrat o rectangular de 20x20 o 20x40mm i molt fràgil, s'utilitza per cobrir les preparacions (es posa sobre la mostra que està sobre el portaobjectes) i perquè no s'embrutin els objectius i per protegir les preparacions permanents de la pols, la humitat, els paràsits…
# Cine Gayarre

El Cine Gayarre va ser una sala d'exhibició cinematogràfica inaugurada l'any 1910 i ubicada a la Carretera de Sants/Carrer Gayarre, al barri de Sants de Barcelona. El seu aforament era de 1.016 butaques, les quals més tard es van reduir a 840; estaven repartides entre la platea (610 butaques) i l'amfiteatre (230 butaques).
Tot i acabar sent considerat un dels cinemes més emblemàtics del barri de Sants, en els seus inicis el Gayarre donava servei tant com a sala de projeccions com també sala d'espectacles i varietats, teatre i fins i tot, acontenyiments polítics. De fet, aquesta sala va ser l'escenari del míting de final de campanya d'Esquerra Republicana per a les eleccions municipals d'abril de 1931, les quals van derivar a la Segona República Espanyola i la fugida del rei Alfons XIII. Aquest tipus d'acontenyiments (trobades polítiques, socials, etc) van ser la tònica del Gayarre durant els anys 1930's, i això feia que esdevingués una sala de caràcter proper i s'hi fes vida de barri.
Un cop va finalitzar la Guerra Civil, el Gayarre va passar a mans de l'empresa Las Arenas S.A., que eren també propietaris d'altres cinemes, com ara l'Arenas, Albéniz i Alborada.
En aquesta època, les sales de cinema projectaven les mateixes pel·lícules però en diferent ordre. El mecanisme que es feia servir per fer-ho era que els rotllos de les pel·lícules els transportava un ciclista a les sales que quedaven dins del mateix circuit. D'aquesta manera, en un mateix dia, es veien les mateixes pel·lícules en els diversos cinemes del barri però en ordre diferent. En el cas del barri de Sants, el circuit estava format pel Gayarre, els tres cinemes anteriorment esmentats i també el cine Liceo i el Vallespir.
El cine Gayarre va ser reformat l'any 1955 i va ser ja al 1963 quan es va projectar la superproducció Els Deu Manaments. Quan va morir Franco, el Gayarre va seguir obert durant cinc anys més, tancant el 1980 amb una programació doble: Terminal Island (1973), dirigida per Stephanie Rothman, i El curso en que amamos a Kim Novak (1980), dirigida per Juan José Porto.

## Referències

* ↑ Bar.cel.ona.uta. «BARCELOFÍLIA: CINE GAYARRE. Carretera de Sants / Gayarre (1910-1980)», divendres, 17 juny 2016. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ «La Revista: El cinema als nostres barris». [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ «Una història de Sants» (en ca). El Punt Avui.
# Claudi Ciceró

Ciceró va ser el cognomen d'una família romana poc distingida a la història, de la branca plebea de la gens Clàudia. L'únic membre que es menciona és Gai Claudi Ciceró, que va ser tribú de la plebs l'any 454 aC, i va ser l'únic membre destacat de la família.
El nom derivava de Circer (cigró) que s'hauria aplicat originalment com a distinció d'un individu distingit per la seva habilitat en aixecar aquest tipus de pols, i després transmès als seus descendents, i seria per tant anàloga a Bulb (cognom), Fabi (cognom), Lèntul, Pisó, Tuberó i altres.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita III,31
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Londres: Walton and Maberly, 1861, p. Vol. I, p. 707.
# Come Fill the Cup

Come Fill the Cup és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Gordon Douglas, estrenada el 1951.

## Argument

Bevedor inveterat, Lew Marsh perd la seva feina de periodista al Sun Herard, dirigida per John Yves. Després d'una cura de desintoxicació, decideix amb l'ajuda d'un amic penedit de l'alcohol, Charley Dolan, d'ajudar-se mútuament. Reincorporat al Sun, no només ha de lluitar per remuntar el pendent, sinó també el seu amor, Paula, que s'ha casat amb el nebot del propietari del Sun, Boyd Copeland.

## Repartiment

* James Cagney: Lew Marsh
* Phyllis Thaxter: Paula Copeland
* Raymond Massey: John Ives
* James Gleason: Charley Dolan
* Gig Young: Boyd Copeland
* Selena Royle: Sra. Dolly Copeland
* Larry Keating: Julian Cuscaden
* William Bakewell: Hal Ortman
* Kathleen Freeman (no surt als crèdits): Lil

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1952: Oscar al millor actor secundari per Gig Young

## Referències

* ↑ «Come Fill the Cup». The New York Times.
# Muntanya d'Adons

La Muntanya d'Adons és una serra de l'Alta Ribagorça que fa de termenal entre els termes municipals del Pont de Suert, a l'Alta Ribagorça i de Tremp, municipi del Pallars Jussà. Aquest darrer terme municipal abosrbí el 1970 l'antic municipi ribagorçà d'Espluga de Serra.
La major part de la serra és en terme del Pont de Suert, però pel costat sud-oest entra en terme de Tremp. La serra és al sud-oest del poble d'Adons. És dins de l'espai natural de la Serra de Sant Gervàs. Forma part de la Serra de Sant Gervàs, de la qual és un dels contraforts septentrionals.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Martín Fierro

Martín Fierro és un personatge de ficció, creació de l'escriptor José Hernández. La seva història és contada en dos llargs poemes, El gaucho Martín Fierro (1872) i La vuelta de Martín Fierro (1879). Jorge Luis Borges, per la seva banda, publica conte El fin (1944) en el qual desenvolupa els últims moments del gautxo.
Els poemes són obres fonamentals de la literatura argentina.

## Referències

* Hernández, José. «El gaucho Martín Fierro, seguido de La vuelta de Martín Fierro» (en castellà). Electroneurobiología. Hospital Neuropsiquiátrico "Dr. José Tiburcio Borda" Laboratorio de Investigaciones Electroneurobiológicas (Gobierno de la ciudad de Buenos Aires), 1995.