OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# BlaBlaCar

BlaBlaCar, anteriorment Covoiturage.fr, és una plataforma comunitària de pagament d'ús compartit de l'automòbil concebuda el 2004 per Frédéric Mazzella i llançat oficialment el 2006. L'establiment de la relació entre usuaris fou gratuïta fins a l'any 2011, quan esdevingué de pagament, de l'ordre del 15 % del preu de la compartició. Amb 10 milions d'usuaris el 2014, BlaBlaCar és el líder de les plataformes d'ús compartit de l'automòbil d'Europa.
Els fundadors de BlaBlaCar foren Frédéric Mazzella, Francis Nappez i Nicolas Brusson.

## Referències

* ↑ «Le pilote virtuose de BlaBlaCar» (en francès). Le Monde, 19-07-2014.
* ↑ Juliette Deborde «Frédéric Mazzella. Transporté» (en francès). Libération, 01-10-2014. Arxivat de l'original el 2015-02-11 [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Conditions Générales | BlaBlaCar» (en francès). covoiturage.fr, 26-08-2014. Arxivat de l'original el 16 de març 2015. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ Covoiturage: Blablacar a passé le cap des 10 millions de membres, Challenges, 9 setembre 2014 (en francès)

## Enllaços externs

* BlaBlaCar Arxivat 2021-02-10 a Wayback Machine. (francès)
# Monestir de Santa Cruz

El monestir de Santa Cruz (en portuguès mosteiro de Santa Cruz) és un monestir situat a la en la freguesia de Santa Cruz, al districte de Coïmbra, Portugal. Va ser fundat pels canonges regulars de la Santa Creu el 28 de juny de 1131. La seva fundació fou recolzada pels monarques Alfons I i Sanç I de Portugal, que hi jeuen enterrats. L'art i l'arquitectura del monestir destaquen en tot el país, especialment per les incorporacions del període manuelí.

## Referències

* ↑ «Historia», a: Hermanos de la Cruz
* ↑ «Santa Cruz church» a www.ezportugal.com
# Llista d'historiadors romans

A continuació es presenta una llista dels historiadors romans més destacats de l'època clàssica.

## A

* Ablavi
* Acoli
* Marc Actori Nasó
* Agripa Càstor
* Ammià Marcel·lí
* Quint Valeri Ànties
* Luci Celi Antípater
* Apol·loni (llibert)
* Appià
* Arrià
* Flavi Arrià
* Publi Semproni Asel·lió
* Aspasi de Tir
* Ateu Pretextat
* Juli Aterià
* Gneu Aufidi

## B

* Bruci

## C

* Calpurnià Crepereu
* Juli Capitolí
* Cassi Dió
* Cornut (historiador)
* Cràtor
* Cremuci Cordus

## D

* Del·li

## E

* Lampri Eli
* Eutropi (historiador)

## F

* Gai Fanni
* Fenestel·la
* Fest
* Luci Anneu Florus
* Curi Fortunacià

## G

* Vulcaci Gal·licà
* Gneu Gel·li
* Tanusi Gemin
* Gai Acili Glabrió

## H

* Heliconi
* Herodià (historiador)
* Hidaci

## J

* Jordanes
* Flavi Josep (Flavius Joseppus)
* Justí (historiador)

## L

* Luci Escriboni Libó (tribú i historiador)
* Titus Livi
* Luci Lucceu
* Lutaci

## M

* Marc Actori Nasó

## P

* Pescenni Fest
* Procil·li (historiador)

## Q

* Querees (historiador)
* Quint Claudi Quadrigari
* Quint Curti Ruf
* Quint Fabi Pictor (historiador)
* Quint Valeri Ànties

## S

* Gai Sal·lusti Crisp
* Publi Semproni Asel·lió
* Sulpici Galba
* Sulpici Sever

## T

* Tàcit
* Trebel·li Pol·lió
* Troge Pompeu

## V

* Venoni
* Sext Aureli Víctor
* Volcaci Terencià
# Homaloptera zollingeri

Homaloptera zollingeri és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Mekong i Chao Phraya, la península de Malaca i Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Roberts, T.R. 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rabona

La rabona és un mètode de colpejar la pilota en el futbol, en el qual la cama que colpeja la pilota ho farà des de darrere de la cama que suporta tot el pes del cos, és a dir, encreuant totes dues cames.
Hi ha diverses raons per les quals un jugador opta per colpejar d'aquesta manera la pilota: per exemple, un davanter esquerrà s'acosta feia la porteria escorat lleugerament feia la banda dreta, pensant que el seu llançament amb la cama dreta no pot arribar a tenir una potència o precisió adequada, optarà per efectuar la rabona en aquest cas. Un altre exemple seria, un interior esquerrà avançant per la banda dreta, pot optar per efectuar el centre a l'àrea amb la cama esquerra sense haver d'arribar a parar-se, fent una rabona. L'argentí Diego Armando Maradona seria un bon exemple per a aquest últim cas, ja que, solia efectuar aquesta acció per a realitzar tant passades curtes com llargs. Una altra raó per la qual un jugador efectua una rabona, podria ser per a confondre al defensor, o simplement per a mostrar la seva habilitat amb la pilota als peus. Aquest regateig és considerat un detall tècnic d'alt nivell quan s'executa amb mestratge.
El mot rabona prové de l'Argentina. Es considera que el primer futbolista que va popularitzar aquesta tècnica va ser Ricardo Infante, l'any 1948.

## Referències

* ↑ Nomdedeu Rull, Antoni. Terminología del fútbol y diccionarios: elaboración de un diccionario de especialidad para el gran público (Tesi: Doctorat) (en castellà). Universitat Autònoma de Barcelona, 2004-06-11.
* ↑ Aarons, Ed «How to perform a rabona like Tottenham’s Erik Lamela in three steps» (en anglès). The Guardian, 24-10-2014. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Bustos, Daniel. «¿Borghi, Maradona o Mati Fernández?: los mejores exponentes de la rabona» (en castellà). La Tercera, 09-06-2020. [Consulta: 27 novembre 2023].
* ↑ «CALLERI ASOMBRA AL MUNDO CON UN GOLAZO DE RABONA» (en castellà). Eurosport, 19-07-2015. Arxivat de l'original el 2023-11-27. [Consulta: 27 novembre 2023].
* ↑ Iglesias, Waldemar. «Planeta Redondo El fundador de la rabona» (en castellà). Diari Clarín, 05-05-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 27 novembre 2023].
# Tiukhtiat

Tiukhtiat (en rus: Тюхтят) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 517 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ «Топокарты ГГЦ». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Músculs interespinosos

Els músculs interespinosos o músculs interspinosos (musculi interspinales), són petits fascicles musculars situats als espais interspinosos de la columna vertebral, on uneixen les apòfisis espinoses. En el cas dels interespinosos cervicals, en ser les apòfisis espinoses bituberosas (dues tuberositats), estan situats en nombre de dos i en cada espai. Comprenen els músculs interespinosos cervicals, els interespinosos dorsals i els interespinosos lumbars.
* Músculs interespinosos cervicals. A la regió cervical hi ha en sis parells i són més diferents. El primer està situat entre l'axis i la tercera vèrtebra, i l'última entre la setena cervical i la primera toràcica. Són petits feixos estrets que s'adjunten, a dalt i a baix, als vèrtexs de les apòfisis espinoses.
* Músculs interespinosos dorsals. A la regió toràcica; es troben entre la primera i la segona vèrtebra i, de vegades, entre la segona i la tercera, i entre l'onzena i la dotzena.
* Músculs interespinosos lumbars. A la regió lumbar; hi ha quatre parells en els intervals entre les cinc vèrtebres lumbars. Hi ha també un parell, de tant en tant, entre l'últim toràcica i la primera lumbar; i un parell entre la cinquena lumbar i el sacre.

## Notes

* ↑ Hi ha divergència ortogràfica entre el Diccionari enciclopèdic de medicina (interspinós) i el TermCat (interespinós).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 7 febrer 2014].
* ↑ TermCat,Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Vegeu també

* Múscul erector de la columna
* Múscul iliocostal
* Múscul llarguíssim
* Múscul espinós

## Enllaços externs

* LUC ints
* interspinales+%28muscles%29 al Diccionari d'eMedicine
# Blablanga

El blablanga és una llengua parlada a l'illa de Santa Isabel a l'estat de Salomó (Oceania).
# Muralles de Constantinoble

Les muralles de Constantinoble són les muralles que defensaren Constantinoble durant més de mil anys. Té més de 6,5 km i va del mar de Màrmara al Corn d'Or. Està construïda a base de fileres de maons vermells que alternen amb blocs de gres.
Les muralles teodosianes, amb 11 portes i 92 torres, són una llarga cadena de doble muralla.
Els murs originals de la ciutat antiga de Bizanci van ser construïts al segle vii aC en el moment de la fundació de la ciutat per colons megaris. En aquest temps, la ciutat consistia en una acròpolis i alguns habitatges. La colònia va ser relativament poc important durant el període romà, però Septimi Sever va construir noves muralles durant el seu regnat per tal d'estendre la ciutat. Quan Constantí I el Gran va desplaçar la capital de l'Imperi Romà a Bizanci, va estendre encara més sensiblement la superfície de la ciutat per nous murs que es trobaven sobre una línia que anava del barri Samatya al de Fatih de l'actual Istanbul.
Les que han perdurat, es va construir entre els anys 412 i 422 durant el regnat de Teodosi II (408-450). El 447, un terratrèmol la deixà molt malmesa destruint 54 torres. Fou reconstruïda immediatament per Flavi Constantí davant l'amenaça de l'avanç d'Àtila al capdavant dels huns i ampliada després del setge dels àvars en 627. Posteriorment les muralles van suportar els setges dels àrabs, búlgars, russos i turcs. Els potents exèrcits de la Quarta Croada (1201-1204) van trencar la defensa de la ciutat pel flanc del Corn d'Or, ja que les muralles interiors resultaren infranquejables.
Mehmet el Conqueridor va dirigir els seus canons més potents contra la porta de Sant Romà i la de Carsio aconseguint obrir una escletxa el maig del 1453. Els successius soldans van mantenir les muralles en bon estat fins al segle xvii.
Recentment s'han reconstruït grans trossos de la muralla, especialment la porta de Belgrad. Els experts han criticat la restauració per la utilització de materials moderns de construcció. Tanmateix, les obres han servit per fer-se una idea més clara de l'aspecte inicial de les muralles.

## Referències

* ↑ Ruiz-Domènec, Hernández de la Fuente i García, 2022, p. 32.
* ↑ ; Ferrari, G.; Mariotti, D.; Comastri, A.; Tarabusi, G.; Sgatoni, G.«Catalogue of Strong Earthquakes in Italy (461 BC – 1997) and Mediterranean Area (760 B.C. – 1500)». INGV-SGA.
* ↑ Nicolle, David; Haldon, John; Turnbull, Stephen Richard. The Fall of Constantinople: The Ottoman Conquest of Byzantium (en anglès). Osprey Publishing, 2007, p. 111. ISBN 1846032008.

## Bibliografia

* Ruiz-Domènec, J. E.; Hernández de la Fuente, D.; García, J. C. «Byzantium: De erfenis van het Romeinse Rijk» (en neerlandès). National Geographic, 2022.

## Vegeu també

* Castell de Yedikule
* Palau de Blaquernes
# Llista de connexions entre divisions del Metro de Nova York

Les connexions entre divisions del Metro de Nova York, és a dir connexions entre diferents línies de diferents divisions, tenen el seu origen en la formació del Metro de Nova York. L'actual xarxa del metro s'ha format a partir de tres antigues empreses, una propietat de la ciutat (IND) i dues privades (BMT i IRT) i actualment la ciutat de Nova York és la propietària de les tres formant dues divisions. Per raons operacionals, la Divisió A està formada per les línies de l'antiga IRT i la Divisió B per l'antiga BMT i IND. Tot i això popularment es diferencia entre tres divisions o sistemes. Amb el pas dels anys s'han construït diverses connexions per permetre que els trens d'una divisió poguessin circular per línies d'una altra.

## Connexions per a serveis

Els túnels de la Divisió A o IRT són més estrets i també utilitza trens més estrets i curts cosa que dificulta la compatibilitat de les línies de la IRT amb la Divisió B. Per això les connexions per fer possibles serveis o rutes que circulen per diferents línies de sistemes o subsistemes diferents només ha estat possible entre els dos subsistemes de la Divisió B, és a dir entre BMT i IND. Les següents connexions són les que s'han construït per a possibilitar noves rutes o serveis:
* 30 d'octubre, 1954: Culver Line (originàriament anomenada Smith St. Subway).
* 1 de desembre, 1955: 60th Street Tunnel Connection entre Queens Boulevard Line i 60th Street Tunnel.
* 29 d'abril, 1956: Fulton Street Line connecta amb Liberty Avenue Elevated
* 26 de novembre, 1967: Chrystie Street Connection entre Sixth Avenue Line i Nassau Street Line
* 29 d'octubre, 1989: connexió de vies entre 63rd Street Line (IND) i 63rd Street Line (BMT).
# Iodur de magnesi

El iodur de magnesi, MgI₂, és un compost inorgànic iònic format per cations magnesi, Mg$^{2+}$, i anions iodur, I$^–$. Es presenta en forma de cristalls blancs, que són molt higroscòpics, per la qual cosa forma hidrats: el iodur de magnesi hexahidratat, MgI₂·6H₂O i el iodur de magnesi octahidratat, MgI₂·8H₂O. La seva estructura cristal·lina és hexagonal, tipus iodur de cadmi, per l'anhidre; monoclínica per l'hexahidrat; i ortoròmbica per l'octahidrat. És molt soluble en aigua i soluble en etanol. En l'atmosfera es descompon donant iode, I₂, que es reconeix per la coloració marró i òxid de magnesi, MgO.

## Preparació

Es pot preparar per reacció directa entre el magnesi i el iode escalfant:
    Mg + I₂ → MgI₂
També es pot preparar de les següents maneres, totes per reacció amb l'àcid iodhídric:
* A partir l'òxid de magnesi:
    MgO + 2HI → MgI₂ + H₂O
* A partir de l'hidròxid de magnesi:
    Mg(OH)₂ + 2HI → MgI₂ + 2H₂O
* A partir del carbonat de magnesi:
    MgCO₃ + 2HI → MgI₂ + CO₂ + H₂O

## Aplicacions

El iodur de magnesi s'empra principalment en síntesi orgànica.

## Referències

* ↑ Patnaik, Pradyot, Handbook of Inorganic Chemicals, McGraw-Hill Professional, pp. 527-528, ISBN 0070494398

## Bibliografia

* LIDE D.R. (Ed.) Handbook of Chemistry and Physics. CRC Press. 77th Ed. (1996-1997) New York
* SIGMA-ALDRICH http://agrippina.bcs.deakin.edu.au/bcs_admin/msds/msds_docs/Magnesium%20iodide.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Ramon Guzmán i Martorell

Ramon Guzmán i Martorell (Peníscola, 22 de gener de 1909 - Barcelona, 1 d'abril de 1954) fou un futbolista català dels anys 1920 i 1930. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Debutà amb el FC Barcelona a les acaballes de la temporada 1927-28, disputant 16 partits i disputant la cèlebre triple final de Copa d'Espanya de Santander davant la Reial Societat. La següent temporada es proclamà campió de la primera lliga espanyola, disputant 11 dels 18 partits de la competició, debutant el dia 7 d'abril de 1929 enfront del RCD Espanyol amb victòria blaugrana per 1 a 0. La temporada 1929-30 disputà 42 partits oficials, la 1930-31 26, la 1931-32 19, la 1932-33 14, la 1933-34 13 i la 1934-35 22, i fou baixa al club el 1935. Aquest any fitxà pel RCD Mallorca com a jugador-entrenador, on romangué fins al 1940.
Fou tres cops internacional amb la selecció espanyola l'any 1930, enfrontant-se a Txecoslovàquia, Itàlia i Portugal. També jugà amb la selecció de Catalunya.
La temporada 1941-42 fou entrenador del FC Barcelona, essent substituït el gener de 1942 per Joan Josep Nogués.
Va morir l'any 1954 a l'edat de 47 anys, per una aturada cardíaca mentre disputava un partit de futbol en homenatge al jugador Mariano Martínez Rini al Camp de Les Corts.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Lliga espanyola: 1928-29
* Copa espanyola: 1927-28
* Campionat de Catalunya: 1929-30, 1930-31, 1931-32, 1934-35

## Referències

* 1 2 3 «Tarde de glorias y de tragedia». Mundo Deportivo, 02-04-1954. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ Algunes fonts donen com a segon cognom Carbonell.
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 5 6 «Galeria de internacionales». Mundo Deportivo, 20-07-1988. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Jugadores transferibles y retenidos en el Barcelona y en el Español». Mundo Deportivo, 03-07-1935. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «El Constancia batió al Mallorca por 3 a 1». Mundo Deportivo, 01-08-1935. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «El Mallorca espera al Sabadell». La Vanguardia, 27-03-1936. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «En Granollers». Mundo Deportivo, 01-01-1940. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «En el estadio». Mundo Deportivo, 09-06-1930. [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
* Entrenador a fcbarcelona.com Arxivat 2011-04-26 a Wayback Machine.
# Tiukan

Tiukan (en rus: Тюкан) és un poble de l'óblast de l'Amur, a Rússia, que el 2018 tenia 6 habitants, pertany al districte de Bureiski.

## Referències

* ↑ terrus.ru — база данных России
# Muralles de Corçà

Les Muralles de Corçà és una obra de Corçà (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Elements d'edificació militar. Les diferents restes de les muralles de Corçà, encara que força esparses, senyalen vagament la planta del recinte fortificat medieval, sobretot en els sectors de llevant i de migdia, que corresponen als carrers de Sant Sebastià i Major, respectivament.
L'església parroquial de Sant Julià, amb elements de fortificació, devia formar part de la muralla en el seu tram de ponent. Al N. de la façana hi incideix perpendicularment un mur amb un dels portals, d'arc rebaixat.
Al carrer de Sant Sebastià s'hi veuen les restes del basament d'una torre de planta circular, feta amb creuada, que devia estar situada a l'angle NE del recinte. A l'extrem S. Del mateix carrer hi ha estructures d'una altra torre angular.del Se-, de planta quadrada o rectangular, de la qual es conserven murs espitllerats formant part d'una casa.
El llenç meridional seguia pel carrer Major, les cases del qual presenten algun vestigi de fortificació. A la meitat del seu traçant hi queda un portal d'arc de mig punt, adovellat, que dona accés a un passadís que porta l'espai urbà d'intramurs on hi restes del castell.

## Història

L'any 1294 el bisbe Bernat de Vilamarí comprà la plena jurisdicció de Corçà, lloc sobre el qual la mitra gironina ja tenia drets almenys des del 922: confirmació del rei Carles el Simple. L'any 1475 els habitants de la població lliuraren la plaça a les tropes remences les quals resistiren els atacs de les forces del bisbe Joan Margarit. La vila fortificada no pogué ésser presa fins que arribaren 2000 homes del rei i l'assetjaren.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Muralles de Corçà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# I Married an Angel

I Married an Angel és una pel·lícula musical dirigida per W.S. Van Dyke el 1942, amb Jeanette MacDonald i Nelson Eddy. Precisament, aquest film és el darrer on Jeanette MacDonald i Nelson Eddy han treballat junts.

## Argument

Anna Zador és una secretària que ha estat treballant durant 6 mesos pel compte de Willie Palaffi. Tots els dies, va a la feina amb bicicleta i deixa un ram de flors sobre el seu escriptori, però Willie (un playboy de Budapest) ni tan sols sap que ella existeix.

## Repartiment

* Anna/Brigitta: Jeanette MacDonald
* El Comte Palaffi: Nelson Eddy
* Peter: Edward Everett Horton
* Peggy: Binnie Barnes
* "Whiskers": Reginald Owen
* Baró Szigethy: Douglass Dumbrille
* Marika: Mona Maris
* Suffi: Janis Carter

## Música

La música d'aquesta pel·lícula ha estat compostes per Richard Rodgers (musica) i Lorenz Hart (lletra).
* I Married An Angel
* Spring is Here
* Tira-Lira-La
* I'll Tell the Man in the Street
* Hey Butcher
* May I Present the Girl
* Now You've Met an Angel
* But What of Truth
* A Twinkle in Your Eye

## L'obra al teatre

I Married An Angel es va estrenar al Shubert Theatre (Broadway) l'11 de maig de 1938, i va ser fins al 25 de febrer de 1939 després de 338 actuacions, seguida d'una extensa gira. Va ser dirigida pel nouvingut Joshua Logan, amb la coreografia de George Balanchine, disseny escènic de Jo Mielziner, i disseny de vestuari de John Hambleton. El repartiment incloïa Dennis King com Willi, Vera Zorina com Angel, Vivienne Segal com Peggy i Walter Slezak com Harry, Charles Walters com Peter i Audrey Christie com Anna

## Referències

* ↑ Green, Stanley. Encyclopedia of the musical theatre: an updated reference guide". p. 207, Da Capo Press, 1980 ISBN 0-306-80113-2
# Carrer (Modest Urgell)

Carrer és una pintura sobre tela feta per Modest Urgell i Inglada el 1919 conservada a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 1653 d'ençà que va ingressar el 1956, formant part de l'anomenat "Llegat 1956"; un conjunt d'obres provinents de la col·lecció Lluís Plandiura- Victòria González.

## Descripció

S'hi representa el carrer d'un poble rural, amb cases a banda i banda, al mig una dona de negre i una gallina. Tema molt romàntic, tractat a la manera realista.

## Inscripcions

Al quadre hi ha la inscripció Urgell (inferior dret). Al darrere: Modest Urgell / 1839-1919 /19; Al darrere: Esposa del grabador Buxó y madre de Luis, pintor y Matilde, casada esta con Don Antonio Caba / Antoni Caba / 1838-1907.
Al dors, etiqueta de l'Exposición de Pintura Catalana en Madrid.

## Referències

* ↑ Article d'Esther Alsina
* ↑ Socias, pàgina 281

## Bibliografia

* Fontbona, Francesc; Manent, Ramon. El Paisatgisme a Catalunya. Barcelona: Destino, 1979. ISBN 84-233-1016-7.
* Alsina i Galofré, Esther. Una gran època artística rau en una col·lecció: el "Llegat 1956". Article publicat al Butlletí de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Vilanova i la Geltrú: Associació d'Amics de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, 2010. ISBN 0212-6168.
* Socias, Jaume. Pintura Catalana en el castell de la Geltrú (en castellà). Barcelona: Selecta, 1976. ISBN 84-298-0429-3.
Viccionari
# Ramon Guillem

* No s'ha de confondre amb Guillem Ramon.
Ramon Guillem és el nom dels següents personatges:
* Ramon Guillem (bisbe de Barcelona)
* Ramon Guillem Alapont (Catarroja, Horta Sud, 1959 - 2024), poeta valencià
* Sant Ramon Guillem (Durban, Gascunya, 1067 - Osca, 1126), bisbe de Roda-Barbastre, celebrat com a sant a l'Església catòlica, el 21 de juny
* Ramon Guillem (canonge) (segles XII-XIII) Canonge a la Catedral de Tarragona.
# Ad honorem

Ad honorem és una locució llatina que s'usa per a caracteritzar a qualsevol activitat que es porta a terme sense percebre cap retribució econòmica. Literalment, significa per l'honra, el prestigi o la satisfacció personal que la tasca brinda.
També s'usa al mateix efecte altra frase llatina pro bono, que significa literalment pel bé.

## Vegeu també

* Llista de locucions llatines

## Referències

* ↑ Marcuse, Robert. Diccionario de términos Financieros & Bancarios (en castellà). Ecoe, 2002, p.6. ISBN 9586483169.
# Nichelino

Nichelino és un municipi italià, situat a la regió del Piemont i a la ciutat metropolitana de Torí. L'any 2005 tenia 48.414 habitants.