OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Rechoard

El cantó de Rechoard és un cantó del departament francès de l'Alta Viena, a la regió de Llemosí. Està inclòs al districte de Rechoard i té 5 municipis. El cap cantonal és la sotsprefectura de Rechoard.

## Municipis

* Charennac
* Rechoard
* Las Salas la Vau Guion
* Vairas
* Vidais

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1994 | Marcel Raynaud | PCF |
| 1994-2008 | René Chauffour | PS |
| 2008- | Michel Fages | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.477 | 6.783 | 6.419 | 5.930 | 5.731 | 5.289 | 5.369 |

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Viena

## Enllaços externs

* Décret n° 2014-194 du 20 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de la Haute-Vienne
# Cantó de Reims-1

El cantó de Reims-1 és un cantó francès del departament del Marne, situat al districte de Reims. Té 3 municipis i part del de Reims.

## Municipis

* Ormes
* Thillois
* Tinqueux
* Reims (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1934-1949 | André Thiénot | Divers droite |
| 1949-1955 | Roger Raulet | RPF, després RS |
| 1955-1961 | M. Ledoux | Divers droite |
| 1961-1985 | Roger Crespin | UDR, després RPR |
| 1985-1992 | Pierre-Emmanuel Taittinger | RPR |
| 1992-2004 | Serge Kochman | RPR |
| 2004- | Jean-Pierre Fortuné | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Candy Clark

Candace June Clark, més coneguda com a Candy Clark, (Norman, Oklahoma, 20 de juny de 1947) és una actriu estatunidenca.

## Biografia

Candy Clark és coneguda pel seu paper de Debbie Dunham en la reeixida pel·lícula de 1973 American Grafiti; la seva actuació li va valer una nominació a un premi de l'Acadèmia com a millor actriu secundària. Va tornar a repetir el seu personatge el 1979 en la seqüela More American Grafiti. També és coneguda per altres pel·lícules com L'home que va venir dels estels (1976), La gran dormida (1978), Blue Thunder (1983), Amityville 3-D (1983), Cat's Eye (1985), At Close Range (1986), The Blob (1988), Buffy the Vampire Slayer (1992), entre d'altres.
Clark ha actuat en diverses sèries de televisió, com Magnum, P.I., Banacek, Simon & Simon, Matlock i Baywatch Nights.

## Vida personal

* El 1978 es va casar amb l'actor Marjoe Gortner, de qui es va divorciar el 1979.
* El 1987 es va casar amb el productor Jeff Wald, de qui es va divorciar el 1988.

## Filmografia

Filmografia:

### Cinema

* Ciutat daurada (Fat City) (1972): Faye
* American Graffiti (1973): Debbie Dunham
* L'home que va venir dels estels (1976): Mary-Lou
* James Dean (1976): Chris White
* I Will, I Will... for Now (1976): Sally Bingham
* Handle with Care (1977): Electra
* La gran dormida (The Big Sleep) (1978): Llitera Sternwood
* Amateur Night at the Dixie Bar and Grill (1979): Sharee
* More American #Grafiti (1979): Debbie Dunham
* vWhere the Ladies Go (1980): Charlene
* Nobody's Perfekt (1981)
* Johnny Belinda (1982): Julie Sayles
* Q (1982): Joan
* National Lampoon's Movie Madness (1982): Susan Cooper ("Growing Yourself")
* Amityville 3-D (1983): Melanie
* Hambone and Hillie (1983): Nancy Rollins
* El tro blau (Blue Thunder) (1983): Kate
* Cocaine and Blue Eyes (1983): Ruthann Gideon
* Cat's Eye (1985): Sally Ann
* Popeye Doyle (1986): Corinne Evans
* At Close Range (1986): Mary Sue
* L'home que va caure a la Terra (1987)
* Blob (1988): Fran Hewitt
* Blind Corbi (1988): Mimi
* Cool as Hissi (1991): Grace
* Buffy the Vampire Slayer (1992): Mare de Buffy
* Original Intent (1992): Jessica Cameron
* Deuce Coupe (1992): Jean Fitzpatrick
* The Price She Paid (1992): Marlene
* Radioland Murders (1994): Mare de Billy
* Niagara, Niagara (1997): Sally
* This Is How the World Ends (2000): Conductora de l'autobús
* Cherry Falls (2000): Marge Marken
* The Month of August (2002): Tina
* The Big Empty (2005): Mare
* Mystery Woman: Redemption (2006): Kathy Starkwell
* Zodiac (2007): Carol Fisher
* Dog Tags (2008): Deb Merritt
* Bob's New Suit (2009): Tia Tootie
* El confident (The Informant) (2009): Mare de Mark Whitacre
* Cry of the Mummy (2009): Jane Torquemada

## Referències

* ↑ «biografia de Candy Clark». The New York Times.
* ↑ «Candy Clark, premis». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Candy Clark». The New York Times.
# Cantó de Zug

Zug (francès Zoug, italià Zugo) és un cantó de Suïssa.

## Vegeu també

* Municipis del Cantó de Zug

## Referències

* ↑ «Cantó de Zug». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cantó de l'Aranha e Montaiglin

El cantó de L'Aranha Montaiglin és un cantó francès del departament dels Alts Alps, situat al districte de Gap. Té 7 municipis i el cap és L'Aranha Montaiglin.

## Municipis

* Aiguians
* L'Aranha Montaiglin
* Lazari
* Monestier-Alamont
* Lo Poet
* Upàis
* Ventavon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1976 | Arthur Audibert | SFIO, després PS |
| 1976-1982 | Marcel Rostain | PS |
| 1982-1991 | Pierre Bini | RPR |
| 1991-2001 | Henriette Martinez | RPR |
| 2001- | Auguste Truphème | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 4.656 | 5.418 | 5.756 | 5.497 | 5.413 | 5.594 | 6.062 |
# Canossa (desambiguació)

«Canossa» té aquests significats:
* Canossa és un municipi italià
* Castell de Canossa, situat a Itàlia
* Santa Magdalena de Canossa és una santa italiana que va fundar l'Institut de les Filles de Caritat
* Matilde de Canossa va ser una noble italiana que va viure als segles xi i xii
* Humiliació de Canossa, penitència feta per Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic el 1077, per fer-se perdonar pel papa Gregori VII.
# Canotier

El canotier és un barret de palla de copa recta, cim pla i ala curta, plana i rígida; sovint va ornat amb cinta negra o de color.
El canotier sorgí a mitjan segle xix com a lligadura estiuenca de la marineria militar, alternativa del casquet de mariner; de fet, el seu disseny reprodueix en palla l'antic barret mariner de feltre que l'havia precedit. L'ús militar del canotier s'extingí pels volts de la dècada de 1920.
Segons sembla, el canotier començà a ésser produït per al mercat civil a la vila de Caussada (Occitània), que encara avui n'és un dels grans productors mundials. En tot cas, es popularitzà internacionalment com a producte francès, a partir de París, en la dècada de 1880. Al principi es relacionava amb el passatemps de remar, d'on el nom ('canoer'). Fou molt popular arreu d'Europa com a lligadura masculina d'estiu i de temps lliure, entre la citada dècada i els anys vint, sobretot, i és part integrant de la imatgeria de la Belle époque. Els agents de l'FBI el tingueren com a uniforme factual durant el període d'entreguerres. Per tradició, encara sobrevisqué com a lligadura masculina emblemàtica de les campanyes presidencials dels EUA, almenys fins als anys setanta.
El canotier apareix en quadres cèlebres d'Auguste Renoir. Sovint s'hi cofaven còmics cèlebres del cinema mut, com Buster Keaton i Harold Lloyd. Un usuari fidel, molt enllà del període d'auge, fou Maurice Chevalier.

## Referències

* ↑ «Canotier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Straw Hat Day, University of Pennsylvania Archives Arxivat 2018-11-20 a Wayback Machine.. Retrieved 2010-01-22.
* ↑ «Sailors Out of Season». The New York Times, 17-09-1963.
* ↑ Canotier de Maurice Chevalier, 1935
# Cantó de Semur-en-Brionnais

El cantó de Semur-en-Brionnais és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Charolles. Té 14 municipis i el cap és Semur-en-Brionnais.

## Municipis

* Briant
* Fleury-la-Montagne
* Iguerande
* Ligny-en-Brionnais
* Mailly
* Oyé
* Saint-Bonnet-de-Cray
* Saint-Christophe-en-Brionnais
* Saint-Didier-en-Brionnais
* Sainte-Foy
* Saint-Julien-de-Jonzy
* Sarry
* Semur-en-Brionnais
* Varenne-l'Arconce

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1952 | Louis Goutaudier | RPF |
| 1952-1967 | Claudius Bachelet | CNIP |
| 1967-1985 | Alexis Raquin | Divers droite, després UDF |
| 1985-1998 | Michel Vivier | Divers gauche, després divers droite |
| 1998-2004 | Jean-Claude Fraissé | Divers droite |
| 2004- | André Mamessier | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.161 | 5.593 | 5.163 | 5.143 | 4.865 | 4.965 | 5.032 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Maruelh

El cantó de Maruelh és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Nontronh. Té 14 municipis i el cap és Maruelh.

## Municipis

* Baussat
* Champeus e La Chapela Pomiers
* Los Grauges
* Lagulhac de Cercle
* Maruelh
* Mont Sec
* Puei Rainier
* La Ròcha Beucort e Argentina
* Rudeu e Ladaussa
* Sent Crespin de Richemont
* Senta Crotz de Maruelh
* Sent Feliç de Bordelha
* Sent Soplesí de Maruelh
* Vielh Maruelh

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-1996 | Raymond Roland | Divers droite |
| 1996-2001 | Frédéric de Saint-Sernin | RPR |
| 2001-2008 | Philippe de Courcel | RPR, després UMP |
| 2008- | Jean-Paul Couvy | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 4.593 | 4.201 | 4.039 | 3.832 | 3.710 | 3.427 | 3.537 |
# Careproctus profundicola

Careproctus profundicola és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 14,1 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.820 i 2.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Duhamel, G., 1992. Description d'espèces nouvelles de Careproctus et Paraliparis et données nouvelles sur ces genres et le genre Edentoliparis de l'océan Austral (Cyclopteridae, Liparinae). Cybium 16(3):183-207.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Casa Dachs

La casa Dachs és un edifici de Folgueroles (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta quadrada, coberta a quatre vessants i amb una llanterna central. Consta de planta baixa i dos pisos. Presenta un portal d'arc rebaixat orientat vers el NE, davant el qual s'obre un ample jardí que envolta la casa per la banda de migdia i tancat per un mur de pedra que mort a la paret NW; en aquest sector s'hi obre un altre portal de les mateixes característiques. Al primer pis s'hi obren balcons quadrats i el segon unes finestres geminades d'arc de mig punt, protegides per uns trencaaigües. Les obertures de la llanterna, que dona llum a l'ull de l'escala, són de forma rectangular acabades en forma triangular. Al costat SW s'uneix a les cases del carrer. És construïda en pedra, arrebossada i estocada al damunt. Amb l'estucat s'hi dibuixen les formes dels maons i el nom de la casa "Villa Esperanza".

## Història

Fou un edifici construït l'any 1879, segons indica la mateixa arquitectura. Per construir la Casa Dachs s'enderrocaren unes antigues cases de carrer que junt amb les seves hortes i les del casal mil·lenari, la Sala, tancaven la plaça per la banda de migdia. Durant la segona república s'obrí una via en aquell sector, avui anomenada c/ de l'Atlàntida, i es guanyà espai per la plaça enderrocant els murs que tancaven l'horta de la Sala i el jardí de Can Dachs, murs que passada la guerra s'hi tornaren a construir, però un xic més enretirats. L'any 1980, la casa es va veure un perill d'ésser enderrocada per una immobiliària. No obstant, gràcies a mobilització del poble i l'actuació de les autoritats relacionades amb el patrimoni, varen poder parar el projecta, i actualment la casa es troba en bon estat degut a les reformes recents.

## Referències

* 1 2 «Casa Dachs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r març 2016].
# Carlos Pauner

Carlos Pauner Gotor (Jaca, Província d'Osca, Aragó, 9 de juny de 1964) és un alpinista espanyol.

## Biografia

La seva primera expedició d'envergadura, l'any 1995, el porta al Mont Kun (7.077 m) a l'Índia.
Al març de 1997, participa en una expedició navarresa finançada en el marc del projecte Al Filo de lo imposible per intentar escalar el seu primer 8.000, el Kanchenjunga. Aquesta temptativa no va ser coronada amb èxit.
El seu primer 8.000 és el K2 l'any 2001, a continuació l'any següent el Makalu.
L'any 2002, "Any internacional de la Muntanya", el Govern d'Aragó decideix donar suport al projecte de Carlos Pauner que pretén escalar els 14 cims de més de 8.00 metres al món.
Aquest projecte fallit va tenir un final tràgic, perquè l'any 2003, en el descens del Kangchenjunga, Carlos Pauner va desaparèixer i va ser deixat per a mort durant tres dies. Va tenir molt de temps seqüeles d'aquesta difícil expedició.
Reprenent la seva cerca l'any 2004, el 22 de maig de 2013, data de la seva ascensió de la Everest, aconsegueix tretze cimeres de més de 8.000 m sobre les 14 possibles.
En efecte, la seva ascensió del Shisha Panga (8.027 m) l'any 2012, va donar lloc a una controvèrsia. Alguns, com el lloc 8000ers.com, no consideren aquesta ascensió en la llista de Carlos Pauner

## Les seves ascensions de més de 8.000 metres

* 2001: K2, 8.611 m
* 2002: Makalu, 8.463 m ; Kanchenjunga, 8.586 m
* 2004: Gasherbrum I, 8.068 m; Cho Oyu, 8.201 m
* 2005: Nanga Parbat, 8.125 m
* 2007: Broad Peak, 8.047 m
* 2008: Dhaulagiri, 8.167 m
* 2010: Annapurna, 8.091 m; Manaslu, 8.035 m
* 2011: Lhotse, 8.516 m; Gasherbrum II, 8.035 m
* 2012?: Shisha Pangma, 8.027 m; ha donat lloc a una controvèrsia sobre la seva arribada o no a la cimera.
* 2013: Everest, 8.848 m

## Referències

* ↑ elmundo.es. «Carlos Pauner corona los 14 ochomiles». [Consulta: 15 juliol 2020].
* ↑ Aragón, Heraldo de. «La odisea del Kanchenjunga» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2020].
* ↑ «El Gobierno de Aragón felicita a Carlos Pauner > Diciembre > 2013 > Actualidad > Inicio» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2020].
* ↑ «8000ers.com».
* ↑ «Ascents - Shisha Pangma». [Consulta: 15 juliol 2020].
# Casa Dolors Gili i Casanovas

La casa Dolors Gili i Casanovas és un edifici de Sitges (Garraf) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, de planta baixa, dos pisos i terrat. La planta baixa presenta dues obertures amb motllures trencaaigües sostingudes per permòdols decorats amb temes florals i figuratius. Al primer pis hi ha dos balcons allindats, amb barana correguda de pedra. Aquestes dues obertures també tenen trencaaigües, i els permòdols presenten una decoració figurativa amb àngels músics. Una línia d'imposta separa aquest pis del segon. En aquesta planta hi ha dues finestres dobles emmarcades en pedra i amb motllures trencaaigües. L'edifici es corona amb cornisa i barana de terrat. La cornisa és de teula i sostinguda per mènsules de fusta, i la barana del terrat combina l'obra i el ferro. Al terrat s'alça un afegit modern que trenca l'harmonia del conjunt.

## Història

Segons consta a l'Arxiu Històric Municipal de Sitges, el 27 de febrer de 1909, Dolores Gili i Casanovas va demanar permís per construir un habitatge al Passeig de la Ribera. Els plànols, signats per l'arquitecte Marcel·lí Coquillart són del 15 de febrer de 1909 i l'aprovació del projecte original, principalment al pis superior i a la planta baixa, on una finestra ha estat substituïda per una porta que serveix d'accés al restaurant-cafè "La Santa Maria".

## Referències

* 1 2 «Casa Dolors Gili i Casanovas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Casa Dolera-Lajo

La Casa Dolera-Lajo és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, amb escala al centre i que va guanyant el sentit dels forjats a mitges escales. Exteriorment se'ns presenta con un gran cos cúbic, massís. Les finestres potencien aquest efecte: són elements sobresortints de les façanes. A nivell de carrer apareix el garatge i el naixement de l'escala tractada igual que la façana (cubs que arriben fins a la porta del primer pis). L'escala és potenciada per un pilar central que remarca el sentit central de la casa. Visualment, a l'interior, tot és tractat com un únic espai.

## Referències

* ↑ «Casa Dolera-Lajo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Casa Pau (Xerta)

Casa Pau també coneguda per l'antic casino o Círculo Chertense és un edifici de Xerta (Baix Ebre) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici que fa cantonada, de planta baixa, pis principal i golfes. Està tot arrebossat a excepció de la zona de la cantonada a la planta baixa cobert amb rajoles. La coberta està feta de teula àrab i bigues de fusta, molt típic a la població. Al primer pis de la façana principal hi ha quatre obertures d'arc rebaixat que donen totes a un balcó corregut.
Al primer pis hi ha quatre finestrals amb biaix exterior units per un balcó corregut al llarg de tota la façana principal. A les golfes hi ha unes petites finestres rectangulars.
La façana lateral dona al carrer Santa Anna, on s'hi obre un balcó al primer pis i dues finestres a les golfes.
L'interès principal del conjunt està en el seu potent ràfec amb l'acabament treballat de les bigues de fusta, especialment a la mènsula cantonera que representa un cap de drac amb escates, de la boca del qual surt una llengua de ferro en forma de punta de fletxa.

## Història

Abans de la guerra civil (1936- 1939) al primer pis estava ubicat el Círculo Chertense, el casino de la gent adinerada, societat contraposada al centre obrer Xertenc. Pertanyia aleshores a José Ricart, propietari de la fàbrica de torrons la Xertolina. En aquesta societat hi freqüentaven els burgesos i principals propietaris del poble. Hi havia un café que feia al mateix temps de sala d'actes on s'organitzaven tertúlies, reunions de negocis... També hi havia una biblioteca on es podia llegir -entre altres publicacions i llibres- la premsa del dia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa Pau». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Carpolestes simpsoni

Carpolestes simpsoni és una espècie extinta de plesiadapiforme i un dels primers mamífers semblants a primats en aparèixer en el registre fòssil (Paleocè superior). C. simpsoni tenia dits prènsils però els seus ulls no miraven endavant.
Amb un pes d'uns 100 grams, C. simpsoni estava adaptat per un hàbitat arborícola. Un gran dit del peu amb una ungla s'oposava a la resta de dits del peu, permetent a l'animal agafar-se bé a les branques.

## Referències

* ↑ Biknevicius, A.R. «Dental function and diet in the Carpolestidae (Primates, Plesiadapiformes)». American Journal of Physical Anthropology, 71, 2, 1983, pàg. 157–171. DOI: 10.1002/ajpa.1330710204.
# Carlota de Hanau-Lichtenberg

Carlota de Hanau-Lichtenberg (en alemany Charlotte, Gräfin von Hanau-Lichtenberg) va néixer a Bouxwiller (Alsàcia) el 2 de maig de 1700 i va morir a Darmstadt l'1 de juliol de 1726. Era l'única filla supervivent dels darrers comtes de Hanau, Joan Reinhard III de Hanau-Lichtenberg (1665-1736) i Dorotea Frederica de Brandenburg-Ansbach (1676-1731).

## Matrimoni i fills

Per tal d'assegurar-se el manteniment del comtat de Hanau, es va proposar concertar el matrimoni de Carlota amb el príncep hereu de Hessen-Kassel, Guillem VIII, però diferències religioses ho van impedir, ja que Carlota era luterana i Guillem calvinista. Finalment, el 5 d'abril de 1717 Carlota es va casar amb Lluís VIII de Hessen-Darmstadt (1691-1768), fill d'Ernest Lluís de Hessen-Darmstadt (1667-1739) i de Dorotea Carlota de Brandenburg-Ansbach (1661-1705). Amb el contracte de casament de Carlota amb Lluís VIII de Hessen-Darmstadt s'establia que l'herència del comtat de Hanau passaria a sumar-se al patrimoni de Hessen-Darmstadt. Però en morir Carlota abans que el seu pare, que encara continuava al capdavant del comtat de Hanau, va esclatar un conflicte entre ambdós comtats, que hauria pogut acabar amb un enfrontament militar. El matrimoni va tenir sis fills:
* Lluís IX (1719-1790), casat amb Carolina de Zweibrucken-Birkenfeld (1721-1774).
* Carlota Guillemina (1720-1721)
* Jordi Guillem (1722-1782), casat amb Lluïsa Albertina de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg (1729-1818).
* Carolina Lluïsa (1723-1783), casada amb el Gran Duc Carles Frederic I de Baden (1728-1811).
* Augusta (1725-1742)
* Joan Frederic (1726-1746)

## Bibliografia

* Alfred Börckel: Hessens Fürstenfrauen von der heiligen Elisabeth bis zur Gegenwart in ihrem Leben und Wirken dargestellt. 2. Aufl. Gießen 1908. S. 74ff.
* Reinhard Dietrich: Die Landesverfassung in dem Hanauischen = Hanauer Geschichtsblätter 34. Hanau 1996. ISBN 3-9801933-6-5
* Ludwig Wilhelm Holland: Briefe der Herzogin Elisabeth Charlotte von Orléans aus den Jahren 1716 bis 1718 = Bibliothek des Literarischen Vereins 122. Tübingen 1874.
* Katalog der Leichenpredigten und sonstigen Trauerschriften im Hessischen Staatsarchiv Marburg = Marburger Personalschriften-Forschungen 14. Sigmaringen 1992.
* Katalog der Leichenpredigten und sonstigen Trauerschriften im Hessisches Staatsarchiv Darmstadt = Marburger Personalschriften-Forschungen 13. Sigmaringen 1991.
* Manfred Knodt: Die Regenten von Hessen-Darmstadt. 2. Aufl. Darmstadt 1977.
* Rudolf Lenz: Katalog der Leichenpredigten und sonstigen Trauerschriften in der Hessischen Hochschul- und Landesbibliothek Darmstadt = Marburger Personalschriftenforschungen 11. Sigmaringen 1990.
* Reinhard Suchier: Genealogie des Hanauer Grafenhauses. In: Festschrift des Hanauer Geschichtsvereins zu seiner fünfzigjährigen Jubelfeier am 27. August 1894. Hanau 1894.
* Ernst J. Zimmermann: Hanau Stadt und Land. 3. Auflage, Hanau 1919. ND 1978.
# Carlota de Mecklenburg-Strelitz

Carlota de Mecklenburg-Strelitz és el nom dels següents personatges:
* Carlota de Mecklenburg-Strelitz (reina del Regne Unit) (1744 - 1818).
* Carlota de Mecklenburg-Strelitz (duquessa de Saxònia-Altenburg) (1769 - 1818).
* Carlota de Mecklenburg-Strelitz (princesa), esposa de Frederic Guillem d'Anhalt.