OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Over the Garden Wall

Over the Garden Wall és una pel·lícula muda perduda del 1919 del gènere de la comèdia romàntica, produïda i distribuïda per l'empresa Vitagraph Company of America. Fou dirigida per David Smith, el germà d'un dels fundadors de Vitagraph anomenat Albert E. Smith. Bessie Love protagonitza la pel·lícula. Tracta sobre un home jove que s'enamora d'una dona jove després de veure-la "damunt la paret del jardí" i a través d'una raqueta de tenis.

## Repartiment

* Bessie Love: Peggy
* Willis Marks: Matthew Gordon
* Myrtle Reeves: Frances Gordon
* James Blackwell: Julius Caesar Jackson
* Edward Hearn: Stanley Davis
* Truman Van Dyke: J. Hector Greshingham
* Allan Forrest: Peter Morton
* Anne Schaefer: Mrs. Clara Morton
* Jay Morley: Eric Fairchild
* Otto Lederer: James Barstow

## Referències

* 1 2 «Over the Garden Wall (1919)». Allmovie. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Love, Bessie. From Hollywood with Love: An Autobiography of Bessie Love. Londres: Elm Tree Books, 1977, p. 150. OCLC 734075937.
* 1 2 3 «Grand Theatre». The Press [Christchurch, New Zealand], 19-04-1920, p. 1.
* ↑ «Lyric». Covington Republican, 03-09-1920, p. 5.
* ↑ The American Film Institute Catalog Feature Films: 1911–20 by The American Film Institute, c.1988
* ↑ «Strand Theatre». The Shelby Beacon [Ellwood City, Pennsylvania], 14-11-1919, p. 3.
# Espai discret de dos punts

En topologia, una branca de les matemàtiques, un espai discret de dos punts és l'exemple més simple d'un espai discret totalment disconnex. Es poden denotar els dos punts com 0 i 1.

## Propietats

Qualsevol espai disconnex té una funció contínua exhaustiva que té com a codomini l'espai discret de dos punts. Per contra, si existeix una funció contínua d'un espai topològic a l'espai discret de dos punts, l'espai és disconnex.

## Referències

* ↑ George F. Simmons. Introduction to Topology and Modern Analysis. McGraw–Hill Book Company, 1968, p. 144.
# Gloria Ríos

Gloria Ríos (San Antonio, 17 de desembre de 1928 - San Antonio, 2 de març de 2002) nom artístic de Gloria Ramírez Gómez, va ser una cantant, actriu i ballarina d'origen estatunidenc, primera dona a gravar a Mèxic un tema de gènere rock and roll en espanyol el 1956.

## Trajectòria

D'origen nord-americà, Glòria Ríos va tenir una infància complicada, treballant prematurament en tasques de recol·lecció de cotó. Amb setze anys va emigrar a Mèxic on va treballar en centres nocturns, on es va relacionar amb persones del món artístic fent parella amb el famós comediant. Adalberto Martínez "Resortes". Després de fer setze pel·lícules junts i aparèixer en desenes d'espectacles, la parella es va separar per l'èxit creixent de Ríos en comparació amb la carrera artística de "Resortes".
Formada en la interpretació musical de ritmes com el jazz, Ríos va decidir incorporar en el seu espectacle musical el rock and roll. A més del seu estil d'interpretar aquest gènere, Ríos va crear una forma singular de ballar, fet que no només era copiat per altres agrupacions pioneres del rock and roll a Mèxic que els incorporaven en les seves interpretacions, sinó que Ríos va ensenyar a altres artistes com Silvia Pinal, Kitty de Hoyos i L'Índia Maria.
Glòria Ríos, es va casar amb el músic Mario Patrón, amb qui va conformar el grup Las Estrellas del Ritmo. Aquest grup llançaria el 1956 el que és considerat per alguns escriptors com el primer tema de gènere rock and roll gravat a Mèxic i que seria un èxit, «El relojito», una reversió del clàssic «Rock Around The Clock» de Bill Halley and His Comets. L'agrupació, pionera a conformar un combo de músics dedicats a la interpretació específica de rock and roll, realitzaria gires per als Estats Units i països d'Europa. El grup va ser format per músics que fet i fet destacarien en el jazz a Mèxic com Chilo Morán. Glòria Ríos es va retirar l'any 1971.

## Obra

* Voces de primavera (1947)
* El gallo giro (1948)
* Barrio bajo (1950)
* Una mujer decente (1950)
* Buenas noches, mi amor (1950)
* Melodías inolvidables (1959)
* El marido de mi novia (1951)
* Puerto tentación (1951)
* Te sigo esperando (1952)
* Las locuras del rock and roll (1956)
* Juventud desenfrenada (1956)
* Los chiflados del rock & roll (1957)
* La rebelión de los adolescentes (1957)
* Concurso de belleza (1958)
* Cuentan de una mujer (1958)
* Muertos de miedo (1958)
* Melodías inolvidables de 1959

## Referències

* 1 2 «Gloria Ríos». IMDb. [Consulta: 23 octubre 2020].
* 1 2 3 4 Sirenas al ataque: historia de las mujeres rockeras mexicanas (1956-2006) (en castellà). Editorial Oceano de México, 2008. ISBN 978-970-777-470-4.
* ↑ «El Sr. González y los 60 años del rock mexicano» (en castellà). Acordes y desacordes. [Consulta: 23 octubre 2020].
* 1 2 Dissonant Divas in Chicana Music: The Limits of la Onda (en anglès). U of Minnesota Press, 2012. ISBN 978-0-8166-7316-2.
* ↑ PhD, Eric. Refried Elvis: The Rise of the Mexican Counterculture (en anglès). University of California Press, 1999. ISBN 978-0-520-20866-7.
# Gravetià

El gravetià és un període cultural del perigordià que va desenvolupar-se aproximadament 30.000 anys aC. Es caracteritza per l'abundància de burins, fins i tot associats a raspadors, perforadors o a fulles truncades. En canvi, hi ha menys raspadors i -en general- aquests són plans.
Un estri característic d'aquest període és la punta anomenada de La Gravette, de dors rectilini. Apareixen també fulles de dors rebaixat i petites puntes de dards òssies.
Al final del gravetià es va iniciar el Pre-glacial, amb uns canvis climàtics que donaran lloc a variacions en la indústria material.

## Venus de Renancourt

El juliol de 2019 es va descobrir a Renancourt, una zona d'Amiens, una venus de més de 23.000 anys d'antiguitat, pertanyent al paleolític superior, i que se sumava a 14 figuretes més trobades en un jaciment arqueològic al nord de França. Segons va informar el 4 de desembre l'Institut Nacional de Recerca Arqueològica Preventiva (INRAP) en comunicat, aquesta Venus, de 4 centímetres d'altura i tallada en guix, estava en un excepcional estat de conservació. L'estatueta representa una dona amb natges, cuixes i pits hipertrofiats, trets destacats en algunes de les venus del paleolític, i que s'ha interpretat com un culte a la fertilitat; els braços són destacats amb línies, i el rostre quasi no està marcat, tot i que té un pentinat fet amb incisions de quadrícula fina, tal com va indicar l'equip de l'INRAP que hi treballava. Es tracta d'un exemple poc freqüent de l'art típic del període gravetià.

## Referències

* ↑ «Découverte d'une petite Vénus paléolithique exceptionnellement préservée sur des fouilles à Amiens» (en francès). franceinfo, 04-12-2019 [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ «Descubren una venus paleolítica de más de 20.000 años de antigüedad en el norte de Francia» (en castellà). Antropohistoria, 06-12-2019 [Consulta: 11 desembre 2019].

## Bibliografia

* Alimen, Maria-Henriette; Marie-Joseph, Steve. Prehistoria (en castellà). Mexico DF, Madrid i Buenos Aires: Siglo XXI, 1970 (Historia universal, volum 1). ISBN 84-323-0034-9.
# Gonzalo Delgrás

Gonzalo Pardo Delgrás (Barcelona, 3 d'octubre de 1897 - Madrid, 23 d'octubre de 1984) més conegut com a Gonzalo Delgrás, fou un director de cinema i productor espanyol.
Gonzalo Delgrás nasqué al si d'una família d'actors. Des de jove treballà al teatre com a actor i, més tard, director. Al 1913 entrà a la Companyia de Francisco Moreno. Aquí va conèixer a Margarita Robles, amb qui va arribar a formar la seva propia companyia el 1925; arribà a tenir projecció internacional. Pel que fa al cinema, als anys trenta al arribar el sonor va mantenir relació amb la Paramount, per a la qual va dirigir algunes versions espanyolas. A més, va encapçalar la direcció dels estudis de doblatge MGM a Barcelona a partir del 1939. El seu èxit més sonat va ser La tonta del bote (1939), posteriorment versionada per Juan de Orduña al 1970. Delgras morí a Madrid l'any 1984, als 87 anys de vida.

## Filmografia

* Café de Chinitas (1961)
* El Cristo de los Faroles (1958)
* La hija de Juan Simón (1957)
* El genio alegre (1957)
* El hombre que veía la muerte (1955)
* Bajo el cielo de Asturias (1951)
* La mujer de nadie (1950)
* Un viaje de novios (1948)
* Trece onzas de oro (1947)
* Oro y marfil (1947)
* Los habitantes de la casa deshabitada (1946)
* El misterioso viajero del Clipper (1945)
* Ni tuyo ni mío (1944)
* Altar mayor (1944)
* La boda de Quinita Flores (1943)
* Cristina Guzmán (1943)
* La condesa María (1942)
* Un marido a precio fijo (1942)
* La doncella de la duquesa (1941)
* Los millones de Polichinela (1941)
* La tonta del bote (1939)

## Referències

* ↑ A., Pérez Gómez, Angel. Cine español 1951/1978: diccionario de directores. Bilbao: Mensajero, D.L. 1979. ISBN 8427111738.
* 1 2 3 Magí., Crusells,. Directores de cine en Cataluña: de la A a la Z. Barcelona: Publicacions i Edicions, Universitat de Barcelona, [2009], ©2008. ISBN 9788447533169.
* 1 2 3 Carlos., Rentero, Juan. Diccionario de directores. Madrid: Ediciones JC, 1996. ISBN 8485741986.
* ↑ «Gonzalo Delgrás, director cinematográfico». El País. [Consulta: 13 novembre 2018].
# Gregorio Rísquez i Caballero

Gregori Rísquez i Caballero (Torrequebradilla, Villatorres, província de Jaén, 11 de desembre de 1947) ha estat un polític i sindicalista català d'origen andalús.
Ha treballat com a inspector d'intervenció en el sector ferroviari. Afiliat a la Unió General de Treballadors, ha estat secretari general de la Federació de Transports i Telecomunicacions de la UGT de Catalunya.
Militant alhora del Partit dels Socialistes de Catalunya, a la mort de Joan Cornudella i Barberà, diputat elegit a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984, el va substituir en el seu escó. Ha estat membre de la Comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme i de la Comissió de Política Territorial del Parlament de Catalunya El 2008 era president de l'Associació de Veïns de Can Carreres (Martorell).

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 130-131
* ↑ «Assemblea General de Socis 2008». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 maig 2015].
# Gregorio Sancho Pradilla

Gregorio Sancho Pradilla (24 de desembre de 1874, Husillos - 1926, Madrid) fou un erudit i religiós espanyol.
Després de cursar el batxillerat a l'Institut d'Ensenyament Media de Palència, graduant-s'hi el 1888, ingressà al Seminari Conciliar de Palència, on inicià els estudis filosòfics i teològics que conclogué al Seminari de Salamanca amb el grau en doctor en Sagrada Escriptura, quan ja l'any anterior havia obtingut la llicenciatura en filosofia en aquesta universitat.
Des de la seva ordenació sacerdotal el setembre del 1897, ocupà diverses càtedres al Seminari de Palència fins al 1906 en què passà a Madrid, com a professor del seu Seminari Conciliar, activitats docents que compartí des del 1908 amb el càrrec de canonge lectoral a la catedral de Madrid.

## Obres

* Estudio crítico sobre el Marqués de Santillana
* Influencia del Marqués de Santillana en la literatura española (1905)
* “Monumentos Histórico-Artísticos Palentinos. La abadía de Husillos”, BSCE (1912), pp. 293-301
# Astérix (satèl·lit)

Astérix, el primer satèl·lit francès, va ser llançat a l'espai el 26 de novembre de 1965 per un coet Diamant A d'Hammaguir, Algèria. Amb Astérix, França es va convertir en el sisè país en situar un satèl·lit artificial en òrbita després de: URSS (Sputnik 1, 1957), els Estats Units (Explorer 1, 1958), el Regne Unit (Ariel 1, 1962), Canadà (Alouette 1, 1962) i Itàlia (San Marco 1, 1964), i el tercer en llançar un satèl·lit en els seus propis recursos (els satèl·lits del Regne Unit, Canadà i Itàlia van ser llançats en coets estatunidencs). El satèl·lit va ser dissenyat originalment A-1, com el primer satèl·lit de l'exèrcit francès, però més tard rebatejat pel popular personatge de còmic francès Asterix.

## Dades

* Pes: 42 kg
* Perigeu: 527 km
* Apogeu: 1697 km
* Inclinació: 34,3 graus
* Període orbital: 107,5 minuts i 5 segons

## Referències

* ↑ «Francia ha lanzado su primer satélite espacial». La Vanguardia Española, 27-11-1965. p. 23.

## Enllaços externs

* Astronautix.com
* Free paper model of Astérix satellite
# Obra poètica de Carmelina Sánchez-Cutillas

L'Obra poètica de Carmelina Sánchez-Cutillas és el conjunt de les obres poètiques de l'escriptora valenciana Carmelina Sánchez-Cutillas, que inclouen Un món rebel, Conjugació en primera persona, Els jeroglífics i la pedra de Rosetta, Llibre d'Amic e Amada i Dos poemes solts.
Els primers dos poemaris els va publicar per compte propi a la dècada del 1960, en ple desenvolupament del realisme social, amb pròlegs de Francesc Almela i Vives i Vicent Andrés i Estellés. S'han relacionat aquestes obres amb l'obra d'Esteller, Miquel Martí i Pol o Joan Salvat Papasseit. Els jeroglífics i la pedra de Rosetta és considerat el millor poemari de l'escriptora, malgrat la seva dificultat hermenèutica i un dels millors de la recerca formal i estètica del País Valencià a la dècada del 1970. El Llibre d'Amic e Amada és el darrer llibre de versos publicat de Sánchez-Cutillas, que connecta amb els poemaris dels anys seixanta temàticament i estilística.

## Història

Els seus primers poemaris els escrigué en castellà i foren: Virazón y Terral, i Versos para un río muerto, que no tingueren cap relleu.
En general la seua poesia tingué poca importància literària, excepte entre amics i alguns amics. De fet, els seus poemes tingueren reconeixement abans per la Universitat de Kentucky, la qual premià la seua obra, convertint-se en la primera institució en atorgar-li un premi per Un món rebel. Aquesta obra quedà finalista del Premi València de Poesia de la Diputació de València, l’any 1964. A Espanya, tant Un món rebel com Conjugació en primera persona hagueren de ser publicats per la mateixa Carmelina.
El Llibre d'Amic e Amada, va rebre una subvenció de l’Ajuntament de València l’any 1980 per publicar-lo.
Escrigué codolades, composicions en versos octosil·labs de caràcter humorístic i satíric.
També fou guardonada en “els Jocs Florals de Lo Rat Penat.

## Referències

* ↑ Alpera, p. 14.
* ↑ Alpera, p. 15.
* ↑ Alpera, p. 17-23.
* ↑ Alpera, p. 30-33.
* ↑ Del Romero, 2020, p. 36-37.
* 1 2 3 4 Del Romero, 2020, p. 235.

## Bibliografia

* Alpera, Lluís. «Introducció i glossari». A: Generalitat Valenciana. Carmelina Sánchez Cutillas, Obra poètica, 1997. ISBN 84-482-1551-6 [Consulta: 2021].
* Del Romero Sánchez-Cutillas, Luis. «El primer llibre». A: Xavier Bellot i Manolo Gil, eds. La meva cambra més estimada. València: Vincle, 2020. ISBN 978-84-1215484.
# Preston (Minnesota)

Preston és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Preston tenia 1.426 habitants, 583 habitatges, i 374 famílies. La densitat de població era de 234,3 habitants per km².
Dels 583 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 24,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.016 $ i la renda mediana per família de 50.234 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.463 $ mentre que les dones 21.520 $. La renda per capita de la població era de 18.578 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Preston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Preston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Elluminate Live!

Elluminate Live! és un programa de conferències web desenvolupat per Elluminate Inc. Elluminate "llogava" aules virtuals o vSpaces on escoles i negocis virtuals podien fer trobades o donar classes. Elluminate ha estat adquirida per Blackboard Inc.

## Usos

Mentre que Elluminate està dissenyada principalment per ser utilitzada amb fins educatius, també és utilitzada pels organismes de formació i empreses. K12 Inc., Desire2learn i altres nombroses escoles i negocis usen Elluminate live com a part de llur currículum i trobades.

## Eines

Les eines de comunicació d'Elluminate Live! inclouen serveis integrats de veu sobre IP i teleconferències, xat públic i privat, interrogant i realització d'enquestes, emoticons, i una eina de càmera web. El programari inclou diverses eines visuals, incloent pissarra, compartir aplicacions, transferència d'arxius, i web. El programari també inclou una funció de registre que permet al moderador gravar la classe perquè altres puguin veure-la més endavant, així com una eina gràfica, sales de grup per treball en grup, i temporitzador. La pissarra és compatible amb la càrrega de presentacions per a la seva visualització a la pissarra de classe o reunió.

## Requisits del sistema

Per usar Elluminate a l'usuari li cal Java Web Start o Java SE de Sun Microsystems. Elluminate Live està dissenyat per ser utilitzat en tots els equips, sempre que hi tinguin instal·lat Java. Elluminate també està dissenyat per treballar en connexions a internet que inclouen connexions telefòniques de cable/DSL i 28.8kbit/s o més altes.

## Referències

* ↑ http://www-304.ibm.com/jct09002c/gsdod/solutiondetails.do?solution=27873&expand=true&lc=en%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «K12 Independence Newsletter». K12.com. [Consulta: 14 desembre 2010].
* ↑ «Desire2Learn». Elluminate. Arxivat de l'original el 2010-03-10. [Consulta: 14 desembre 2010].
* ↑ Nagel, David. «Desire2Learn Integrates Elluminate Live! Collaboration Software». Campus Technology. [Consulta: 14 desembre 2010].
* ↑ «US Department of Education, July 2008». Ed.gov, 20-10-2009. Arxivat de l'original el 2010-09-21. [Consulta: 14 desembre 2010].
* ↑ University of Iowa Division of Continuing Education, Center for Credit Programs. «Content - Center for Credit Programs - The University of Iowa». Continuetolearn.uiowa.edu, 07-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-11-02. [Consulta: 14 desembre 2010].
* ↑ «Elluminate Live! Computing Specifications». Rpi.edu, 05-07-2006. Arxivat de l'original el 2010-08-19. [Consulta: 14 desembre 2010].
# Grup Eurofirms

El Grup Eurofirms és una companyia de recursos humans amb seu a Cassà de la Selva, Girona. Va ser fundada el 1991 a Girona. Inicialment es va dedicar a donar servei a sectors com la traducció o els recursos humans, però amb els anys s'ha especialitzat en la selecció de personal. Durant la dècada dels anys 2000 va començar la seva expansió per l'Aragó i posteriorment la resta de l'estat, mitjançant la compra de l'empresa Trabatem. El 2013 va obrir les seves primeres delegacions a Portugal, i el 2016 es va convertir en la primera empresa temporal catalana amb capital nacional, i la cuarta a nivell espanyol. El 2017 el Financial Times la va destacar com una de les empreses amb un creixement més gran a Europa.
El 2018 va crear Claire Joster, una nova marca dedicada a la gestió de selecció de directius i perfils intermedis. Un any després, van obrir la seva primera delegació a Amèrica, començant a Xile.

## Referències

* ↑ «Edición del domingo, 10 enero 2016, página 79 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «Eurofirms és la millor firma de recursos humans per treballar». Diari de Girona, 07-11-2019. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «Eurofirms recorta una hora jornada laboral en oficinas para conciliar mejor» (en castellà), 13-02-2017. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ 20minutos. «La empresa de recursos humanos Eurofirms, radicada en Sevilla, crece un 41% y factura 198,6 millones en 2015» (en castellà), 04-02-2016. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ Smith, Ian. «The FT 1000: third annual list of Europe’s fastest-growing companies» (en anglès britànic), 01-03-2019. [Consulta: 30 novembre 2020].
# Overbetuwe

Overbetuwe és un municipi de la província de Gelderland, al centre-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 45.234 habitants repartits sobre una superfície de 115,18 km² (dels quals 5,71 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Wageningen, Renkum i Arnhem, a l'oest amb Neder-Betuwe, a l'est amb Lingewaard i al sud amb Nimega i Beuningen.

## Centres de població

| Nucli | Habitants |
| Andelst | 1705 |
| Driel | 3250 |
| Elst | 19743 |
| Hemmen | 191 |
| Herveld | 2879 |
| Heteren | 5141 |
| Homoet | 89 |
| Loenen | 47 |
| Oosterhout (part) | 2356 |
| Randwijk | 1483 |
| Slijk-Ewijk | 441 |
| Valburg | 1685 |
| Zetten | 5200 |

## Composició del consistori municipal

| Partij | Aantal zetels |
| CDA | 6 |
| PvdA | 5 |
| Gemeentebelangen Overbetuwe | 5 |
| VVD | 3 |
| D66 | 3 |
| GroenLinks | 2 |
| ChristenUnie | 1 |
| Fracció De Swart (escissió de CDA el 2007) | 1 |
| Fractie Korthouwer (escissió del PvdA el 2009) | 1 |

## Enllaços externs

* www.overbetuwe.nl