OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Olivier Péray

Olivier Péray és un director de cinema francès.

## Biografia

Olivier Péray va completar els estudis superiors de matemàtiques al Lycée Louis-le-Grand de París. Es va convertir en enginyer de mines civils
Canviar radicalment l'activitat als 27 anys - "per llançar-me a una professió estranya que va començar, al final de l'escala, fent de conductor de Bernard Blier o Marlène Jobert", va escriure -, va començar la seva carrera al cinema a finals dels anys setanta.
Després va treballar com a ajudant de direcció, sobretot per a Claude Sautet, Jean-Claude Missiaen, Robert Bresson, Patrice Leconte, José Pinheiro i Christine Pascal ; va dirigir un primer curtmetratge el 1993, Gueule d'atmosphère, premiat en la 19a cerimònia dels Premis César amb el César al millor curtmetratge.
El seu primer llargmetratge, Petits Désordres amoureux, fou publicat el 1998.

## Filmografia
### Cinema
#### Curtmetratges

* 1993 : Gueule d'atmosphère
* 1995 : Double Express

#### Llargmetratge

* 1997 : Petits Désordres amoureux

### Televisió

* 2001 : Grosse bêtise - Ficció 90 min - M6
* 2003 : La vie quand même - Ficció 90 min - M6
* 2010 : Un soupçon d'innocence - Ficció 90 min - Françae 2 (director i coguionista)
* 2011 : Divorce et Fiançailles - Ficció 90 min - França 3
* 2015 : Au nom du fils - Ficció 97 min - Arte (director i coguionista)

## Premis

* César al millor curtmetratge als 19a cerimònia dels Premis César per Gueule d'atmosphère ;
* César al millor actor revelació per Bruno Putzulu a la 24a cerimònia dels Premis César per Petits Désordres amoureux ;
* Premi Pierrot per al cinema europeu jove per Petits Désordres amoureux al Festival Internacional de Cinema de Berlín 1998 (secció « Panorama »);
* Gran premi d'interpretació femenina a Pascale Arbillot, pel seu paper a la pel·lícula de televisió Un soupçon d'innocence, al Festival de la ficció TV de La Rochelle de 2010.

## Referències

* ↑ Nancy, juny de 1973
* ↑ Olivier Péray, « Le charme du hors-champ », Intermines, numéro 462, juillet 2012
* ↑ CULTURE CINEMA Césars 94 : vive l'" exception culturelle " !, Le Monde, 1 de març de 1994
* ↑ Sandra Marti, Jeune Cinéma, numéro 248, février 1998, p. 39
* ↑ Allociné, 23 février 1998
* ↑ «Palmarès 2010». Festival de la fiction TV. Arxivat de l'original el 2020-09-26. [Consulta: 17 març 2024].
# Nova Granada

* No s'ha de confondre amb Taifa de Granada, Emirat de Granada, o Regne de Granada (Corona de Castella).
El Nou Regne de Granada varen ser un grup de províncies colonials del nord de Sud-amèrica, que corresponia principalment a l'actual Colòmbia. El Nou Regne de Granada o Nova Granada va correspondre al territori sota la jurisdicció de la Real Audiència de Santa Fe de Bogotà (1550-1718) amb seu a Santa Fe de Bogotà, durant el domini espanyol.

## Política i govern
### Real Audiència de Santa Fe de Bogotà

Durant el temps que el Nou Regne de Granada va ser constituït com a Real Audiència, fou governat per un president i era part del Virregnat del Perú.

### Virregnat de Nova Granada

Les Audiencias de Santa Fe i de Quito, i part de lo que més endavant seria la Capitania General de Veneçuela van ser promoguts a Virregnat pel rei Felip V d'Espanya entre 1717 i 1724.

## Història

En 1514, va ser la primera vegada que Espanya es va assentar permanentment en l'àrea. Amb Santa Marta (1525) i Cartagena d'Índies, fundada per Pedro de Heredia en 1533, el control espanyol de la costa va ser establert, i l'expansió del control territorial cap a l'interior. El conquistador Gonzalo Jimenez de Quesada va colonitzar una vasta àrea en la regió seguint el curs del riu Magdanela en l'interior dels Andes en Colòmbia, derrotant a la poderosa cultura Chibcha i fundant la ciutat de Santa Fe de Bogotà, i nombrant la regió com El Nou Regne de Granada.
Per establir un govern civil en la Nova Granada, una Real Audiència va ser creada en Santa Fe de Bogotà en 1548-49. Nova Granada era considerada una Capitania General del Virregnat del Perú. La jurisdicció de la Real Audiència es va anar estenent amb el temps sobre les províncies circumcidant que s'anaven constituint al voltant del territori corresponent a la Nova Granada.
Més endavant Santa Fe es constituiria en la capital del Virregnat de Nova Granada en 1717, que encara que suspès en 1724 per problemes financers, va ser reinstaurat en 1739 i va continuar fins a la pèrdua del poder espanyol sobre els territoris.

## Referències

* 1 2 Dalla Corte, Gabriela; Moreno Lanza, Ferran. Vida i mort d'una aventura al Riu de la Plata. Jaime Alsina i Verjés 1770-1836. L'Abadia de Montserrat, 2000, p. 38. ISBN 8484152049.
* ↑ Lux Martelo, Martha Elisa. Las mujeres de Cartagena de Indias en el Siglo XVII (en castellà). Uniandes, 2006, p. xix. ISBN 9789587743593.
# Sigurdur Helgason

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Sigurdur Helgason (islandès: Sigurður Helgason) (Akureyri, 30 de setembre de 1927 - Belmont, 3 de desembre de 2023) va ser un matemàtic islandès resident als Estats Units. Va rebre el premi Steele, és cavaller de l'Orde del Falcó Islandès i és membre honorari de la Societat Matemàtica Islandesa.

## Biografia

Helgason va cursar els estudis secundaris a la seva vila natal, Akureyri, i es va graduar en Matemàtiques el 1946 a la Universitat d'Islàndia. Després de fer estudis de postgrau a la Universitat de Copenhaguen, va obtenir el doctorat a la Universitat de Princeton el 1954 amb una tesi d'àlgebra dirigida per Salomon Bochner. A continuació va ser professor successivament del Massachusetts Institute of Technology (MIT) i de les universitats de Princeton, Chicago i Colúmbia, fins que el 1960 va ser contractat pel MIT, institució en la que va realitzar tota la seva carrera acadèmica. A més, va ser professor visitant en diverses ocasions de l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton i de l'Institut Mittag-Leffler d'Estocolm.
Els seus treballs de recerca més notables rauen en els camps dels operadors diferencials invariants, de les propietats geomètriques de les solucions, de les transformades de Radon, de les funcions esfèriques, de la dualitat dels espais simètrics, de la teoria de la representació, de la transformada de Fourier i dels multiplicadors.

## Referències

* ↑ Hafstein, 2017, p. 32.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xi.
* ↑ Ólafsson i Stanton, 2013, p. 22.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xiv.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xv.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xvi.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xvii.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xix.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xxi.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xxiii.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xxiv.
* ↑ Ólafsson i Schlichtkrull, 2009, p. xxvi.

## Bibliografia

* Hafstein, Sigurdur F. «The Icelandic Mathematical Society» (en anglès). European Mathematical Society Newsletter, Vol. 106, 2017, pàg. 32. DOI: 10.4171/NEWS/106/10. ISSN: 2747-7894.
* Ólafsson, Gestur; Schlichtkrull, Henrik. The Selected Works of Sigurdur Helgason (en anglès). American Mathematical Society, 2009. ISBN 978-0-8218-4753-4.
* Ólafsson, G.; Stanton, R.J.. «On the Life and Work of S. Helgason». A: Eric Todd Quinto, Fulton Gonzalez, Jens Gerlach Christensen (eds.). Geometric Analysis and Integral Geometry (en anglès). American Mathematical Society, 2013, p. 21-44. ISBN 978-0-8218-8738-7.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Sigurdur Helgason» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Sigurdur Helgason» (en anglès). MIT. [Consulta: 27 setembre 2023].
# Fidelity (Missouri)

Fidelity és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 252 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fidelity tenia 252 habitants, 97 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 100,3 habitants per km².
Dels 97 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 126,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.250 $ i la renda mediana per família de 35.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 9.810 $. Entorn del 26,6% de les famílies i el 44,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fidelity». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fidelity». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Oonops gavarrensis

Oonops gavarrensis és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels oonòpids (Oonopidae). Fou descrita per primera vegada l'any 2017 per J. Bosselaers.
Aquesta espècie és endèmica de Catalunya. Es troba al Baix Empordà entre 295 i 466 m d'altitud al Massís de les Gavarres. El seu nom d'espècie, compost de gavarr[es] i del sufix llatí -ensis, «que viu a, que viu», li ha estat donat en referència al lloc de seu descobriment.

## Descripció

El mascle holotip fa 1,97 mm i la femella paratip 2,08 mm. Els mascles trobats mesuren de 1,74 a 1,97 mm i les femelles, de 2,06 a 2,31 mm. La nova espècie està relacionada amb Oonops procerus (Simon, 1882). Fou trobada a les escombraries i sota les pedres.

## Referències

* 1 2 3 4 Bosselaers, J. (2017). A new species of Oonops Templeton, 1835, (Araneae: Oonopidae) from the Gavarres, Baix Empordà, Catalonia. Arachnology 17(4): 195-200. doi:10.13156/arac.2017.17.4.195.
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Oonops gavarrensis Bosselaers, 2017 en la família Oonopidae +base de dades
# Llei d'autonomia local (Japó)

La llei d'autonomia local (地方自治法, Chihō-jichi-hō), aprovada per la Cambra de Representants del Japó i la Cambra de Consellers del Japó el 28 de març de 1947 i promulgada el 17 d'abril com la llei 67/1947, és una llei de descentralització que estableix la gran majoria de la legislació en matèria de govern local del Japó com les divisions administratives (prefectures, municipis, etc.). El 16 de juliol de 1999, la llei va fou esmenada per a eliminar funcions administratives imposades pel govern central als governs locals, així com per a establir el comitè de solucions de controvèrsies locals-nacionals. Per tal de promoure la descentralització, la llei i altres lleis relevants han estat esmenades després d'aquesta revisió. To promote decentralization the law and relevant laws have been amended after this revision.

## Ens públics locals (EPL)

La classificació dels ens públics locals (EPL) (地方公共団体, chihō kōkyō dantai) és la següent:
* Ordinaris
** Prefectures (都道府県, Todōfuken)
** Subprefectures i districtes (支庁, Shichō i 郡, Gun)
** Municipis (市町村, Shichōson)
*** Ciutats (市, Shi)
*** Viles (町, Machi, chō)
*** Pobles (村, Mura, son)
* Especials
** Districtes especials (特別区, Tokubetsu-ku)

## Referències

* ↑ National Diet Library, Nihon hōrei sakuin ("Index of Japanese laws and ordinances"): Legislative history of the Local Autonomy bill Arxivat 2017-07-28 a Wayback Machine.
* ↑ Ministry of Internal Affairs and Communications, e-gov database of legal texts: Chihōjichihō Arxivat 2018-02-09 a Wayback Machine.
* 1 2 Ministry of Justice, Japanese Law Translation Database System: Local Autonomy Act Arxivat 2021-11-13 a Wayback Machine.
* ↑ «地方分権の推進を図るための関係法律の整備等に関する法律». [Consulta: 21 agost 2020].
* ↑ «地方分権アーカイブ（法律)». [Consulta: 21 agost 2020].
# Saint-Suliac

Saint-Suliac (en bretó Sant-Suliav, en gal·ló Saent-Suliau) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 901 habitants. El nom deriva de Sant Sulià de Powys, monjo gal·lès fundador d'un monestir que originà el poble.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1437 | 1614 | 1384 | 1577 | 1753 | 1884 | 1970 | 1990 | 1025 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 967 | - | 1050 | - | 975 | 918 | - | 909 | 881 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 858 | 829 | 802 | 792 | - | 751 | 722 | 684 | 555 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 545 | 610 | 614 | 768 | 802 | 853 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Roger Dufresne | |
| 2008- | Pascal Bianco | |
# Font de la Sardana (Barcelona)

La font de la Sardana, obra de Frederic Marès (1921), és a la plaça de Tetuan de Barcelona. Realitzada en pedra, consta d'un basament sobre el qual s'aixeca un bloc prismàtic decorat en el frontal i els costats per relleus rectangulars, d'estil noucentista, amb una imatge principal de cinc figures ballant la sardana, complementada amb representacions de cistells de fruites i vegetals. Sota el relleu principal consta una frase de Joan Maragall, la sardana és la dansa més bella de totes les danses que es fan i desfan.

## Referències

* ↑ ESTRATEGIAS DE LA MEMORIA. BARCELONA, 1977-2013, Antoni Remesar Betlloch
* ↑ Fuentes del Eixample
* ↑ Finalitzen les obres de renovació de la plaça Tetuan, ara.cat, 12 de febrer de 2013
# New Harmony

«New Harmony» té aquests significats:
* New Harmony (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana.
* New Harmony (Utah), població dels Estats Units a l'estat de Utah.
# Orde de les Esclaves del Sagrat Cor de Jesús

L'Orde de les Esclaves del Sagrat Cor de Jesús és una secta instal·lada en una antiga masia de Picassent i fundada pel vident Ángel Muñoz, qui afirma que el 15 d'agost del 1982 se li va aparèixer la Verge en el Racó de les Vinyes, un paratge situat a la Vall de la Murta, a Alzira (Ribera Alta).

## Història

En la dècada de 1980, el vident Ángel Muñoz es va fer famós després d'anunciar que se li havia aparegut la Verge del Remei sobre un pi, el capvespre d'un dia 15 d'agost, en el paratge del Racó de les Vinyes, a Alzira. A partir de llavors, cada dia 15, ell i els seus adeptes pujaven fins a aquest monticle per escoltar els missatges apocalíptics que, segons ell, la Verge expressava a través dels seus llavis. Va arribar a tenir centenars de seguidors, però el 2003, quan es van iniciar les investigacions pel seu inflat patrimoni, el "pare" Ángel va deixar d'assistir a les reunions de la secta.
Ángel Muñoz s'enfronta a una condemna de 8 anys de presó i una multa de 2,3 milions per dos delictes contra la Hisenda Pública, així com una indemnització a l'Agència Tributària per 223.233,49 d'euros, segons la petició de la Fiscalia. A més a més, tres exseguidors l'han denunciat per un presumpte delicte d'estafa.

## Referències

* ↑ «Veinticinco detenidos por impedir el derribo de la iglesia de un vidente en Benaguacil» (en castellà). ABC, 14-08-1990. [Consulta: 13 desembre 2013].
* ↑ «El fiscal pide para el vidente de Alzira 8 años de cárcel por delitos contra Hacienda». Levante-EMV, 22-10-2010. [Consulta: 13 desembre 2013].
# Noves rimades

Les noves rimades son un estrofisme i un gènere literari molt popular a Catalunya del segle xii a XV. Es tracta d'un gènere de poesia narrativa, és a dir, no és poesia lírica per expressar sentiments, sinó una manera d'explicar històries abans que la prosa. El seu estrofisme conté un nombre il·limitat de versos octosíl·labs que rimen en apariats.
En un primer moment la narrativa es feia en vers però en versos més llargs, normalment alexandrins, així en francès sorgeixen Le roman d'Enéas o Le roman de Thèbes i en castellà la cuaderna vía. En català aquest vers llarg narratiu no va existir i es va agafar directament les noves rimades que havien estat fetes servir en francès per Chrétien de Troyes en les seves novel·les de tema artúric i Maria de França en els Lais, també amb temes d'allò que se n'ha anomenat la Matèria de Bretanya. Així en català tindrem moltes obres escrites en aquest estrofisme: La faula de Guillem de Torroella, el Llibre de Fortuna e Prudència de Bernat Metge, ambdós de tema al·legòric. També altres peces anònimes (i com les anteriors del segle xiv): el Salut d'Amor, el Conte d'amor i el Frare de Joy e Sor de Plaser. Tot i ser un gènere narratiu com que estava escrit en vers l'aparició de provençalismes hi és ben present.

## Referències

* ↑ «Noves rimades». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ordre de batalla

En un ús modern, l'ordre de batalla és la identificació, estructura de comandament, la força, i la disposició de personal, equipament i unitats de combat d'una força armada durant les operacions de camp. Una ordre de batalla ha de ser distingit d'una taula d'organització, la composició definitiva d'una determinada unitat militar, o la formació militar, d'acord amb una doctrina militar per adaptar-se a les seves operacions d'administració de personal.

## Referències

* Carl von Clausewitz, J. J. Graham, Jan Willem Honig. On War. Contributor F. N. Maude, Barnes & Noble Publishing, 2004 ISBN 0760755973

## Enllaços externs

* Aviació militar OrBats d'arreu del món Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Osem Investments Limited

Osem Investments Limited (en hebreu: אסם) juntament amb les seves empreses filials, desenvolupa, fabrica, ven, comercialitza, i distribueix productes alimentaris a Israel, Europa, i Estats Units. El departament d'alimentació de la companyia produeix pasta, cuscús, sopa, productes per fornejar, salses, productes enllaunats, menjars preparats, substituts de la carn, i amanides.
El departament de forn de pa, begudes, snacks i cereals per esmorzar produeix: productes de forn de pa, crackers, pastissos, galetes, cafè instantani, càpsules de cafè, xarop per a begudes, xocolata desfeta, cereals per esmorzar, barres de cereals i snacks amb: blat, cacauet, patata, i blat de moro.
El departament internacional de la companyia fabrica productes alimentaris congelats i refrigerats, entre ells les amanides de la marca Tribe.
El departament d'aliments infantils produeix productes de nutrició infantil, cereals per a nadons, puré, galetes, i pasta per a infants. El departament de regals de la companyia fabrica productes que es venen en indrets com: hotels, cafeteries, restaurants, empreses de càtering, i en comerços. El departament de serveis produeix te, gelats, menjar per animals, i altres productes. La companyia va ser fundada en 1942, i la seva seu central es troba a Shoham, Israel. Osem Investments Limited funciona com una empresa filial de Nestlé.

## Referències

* ↑ www.bloomberg.com/
# Osgood

«Osgood» té aquests significats:
* Osgood (Indiana)
* Osgood (Missouri)
* Osgood (Ohio)
# Orlando Pantera

Orlando Monteiro Barreto (1 de novembre de 1967 a São Lourenço dos Órgãos - 1 de març de 2001 a Praia, Santiago), més conegut com a Orlando Pantera, fou un cantant i compositor capverdià.

## Biografia

Tres de les seves cançons es van publicar a l'àlbum Porton d'nôs Ilha (Portals de l'Illa) del grup Os Tubarões. A principis de la dècada del 1990, formava part de diferents grups musicals, com Pentágono, el quintet Capeverdeans Jazz Band i Arkor. Fou l'autor d'una sèrie de composicions que li va fer guanyar una nominació a Compositor de l'Any en 1993.
Juntament amb João Lucas, formà part de la banda "Dan Dau", una companyia portuguesa de Clara Andermatt, amb qui col·laborà l'any 1998 a Uma História da Dúvida. Va escriure cançons per a alguns components de la companyia capverdiana de dansa Raiz di Polon.
L'any 2000 va guanyar el Prémio de Revelação al Festival Sete Sóis Sete Luas de l'illa de Santo Antão.
Va morir als 33 anys l'1 de març de 2001 a causa d'una pancreatitis aguda. Estava a punt de publucar el seu primer CD Lapidu na bô.
Vadú, Tcheka, Princezito i Mayra Andrade van ser alguns artistes que van formar el grup "geração Pantera" (generació Pantera). Les cançons incloïen Tunuka (escrita per a Ildo Lobo), Lapidu na bô, Na Ri Na, Dispidida, Vasulina i Regasu (Seiva). Posteriorment les van interpretar Lura, Mayra Angrade, Voginha i Leonel Almeida.

## Llegat

Els Prémios Orlando Pantera, de caràcter anual, porten el seu nom, i concedits pel Ministeri de Cultura. Un dels guanyados més notables fou Silvino Lopes Évora l'any 2010.

## Discografia
### Àlbums

* Porton d'nôs Ilha - amb Os Tubarőes
* Uma História da Dúvida - amb Clara Andermatt

### Senzills

* "Dispidida"
* "Lapidu na bô"
* "Na Ri Na"
* "Rabóita di Rubõ Manel"
* "Regasu (Seiva)"
* "Tabanca" (també: "Tabanka")
* "Tunuka"
* "Vasulina"

## Referències

* ↑ «São Lourenço dos Órgãos homenageia Pantera» (en portuguès). juventude.cv, 11-05-2011. Arxivat de l'original el 22 de juny 2016. [Consulta: 18 juliol 2016].
* ↑ «Orlando Pantera - Uma figura de proa na música caboverdiana». Cape Verdean Authors Society.

## Enllaços externs

* Orlando Pantera a Blogspot Arxivat 2016-01-21 a Wayback Machine.
* Lloc web de tribut a Orlando Pantera (portuguès)
# Otó II de Montferrat

Otó II de Montferrat (també escrit:Otho, Ottone i Oddone), fou marquès de Montferrat del 1042 al 1084.
Otó era fill de Guillem III de Montferrat i de la seva esposa Waza. A la mort del seu pare, esdevinguda el 1042, Otó va governar el marquesat de Montferrat juntament al seu germà menor Enric. Quan Enric va morir vers el 1045, Otó va governar en solitari fins a la seva mort el 1084.
Es va casar amb Constança de Savoia, filla del comte Amadeu II de Savoia. Fou succeït pel seu fill Guillem. El seu segon fill, Enric, fou el fundador e la dinastia dels marquesos d'Occimiano.

## Referències

* ↑ Genealogies dels Savoia
* Arnaldi, Girolamo. Storia d'Italia: Dalla crisi del primo dopoguerra alla fondazione della Repubblica, a cura di F. Catalano (en italià). Unione tipografico-Editrice torinese, 1965, p. 667.
* Casalis, Goffredo. Dizionario geografico storico-statistico-commerciale degli stati di S. M. il Re di Sardegna, Volum 11 (en italià). Forni, 1843, p. 53.
* Schwennicke, Detlev. Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten (en alemany). Marburg: Verlag von J. A. Stargardt, 1978.