OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plaça dels Patins (barri)

El barri de la Plaça dels Patins és un barri del centre de la ciutat de Palma que s'estructura entorn de la plaça del Bisbe Berenguer de Palou, popularment coneguda amb el nom de plaça dels Patins pel fet que hi ha una pista de patinatge. Limita amb el barri de Bons Aires per les Avingudes, amb el barri del Mercat pel carrer de Sant Miquel, amb el barri de la Missió pel carrer dels Oms i amb els barris de Jaume III i de Sant Jaume pel carrer del Bisbe Campins.
La pista de patinatge a la qual el barri li deu el nom fou inaugurada el 20 de juny de 1954 amb un partit de hoquei patins entre les seleccions de Balears i l'Uruguai, guanyat pels sud-americans (3–4).

## Referències

* ↑ Serra Busquets, Sebastià; Pons Bosch, Jordi. Història de la immigració de l'estat espanyol a les Illes Balears. Universitat Illes Balears, 2005, p. 98. ISBN 8476329261.
* ↑ «La selección del Uruguay, batió difícilmente, a la de Baleares por 4 a 3» (en castellà). Mundo Deportivo p. 5, 23-06-1954.
# Plaça dels Països Catalans (Girona)

La plaça dels Països Catalans de Girona és una plaça en forma circular que es construí a començaments dels anys 80 i que uneix els carrers d'Emili Grahit, l'avinguda de Lluís Pericot i el pont de la Font del Rei. Al bell mig hi ha una font amb un sortidor que s'il·lumina a la nit i que des de l'any 2011 es troba aturat atès que l'Ajuntament de Girona va considerar que gastava massa aigua. Als costats de la plaça hi podem trobar l'Església de Sant Josep de Girona i davant per davant la Facultat de Medicina i d'Infermeria de la Universitat de Girona.

## Referències

* ↑ Nadal, Jordi. «Girona atura la font de la plaça del Països Catalans - 10 des 2011». [Consulta: 5 gener 2020].
# Piteå

Piteå és una localitat de Suècia (àrea urbana) i la seu del municipi de Piteå. Es troba al comtat de Norrbotten. La ciutat té 22.193 habitants (2010). Ocupa 24,74 km².

## Geografia

Piteå es troba a la desembocadura del riu Pite (en suec:Piteälven), a la costa de la Badia de Bothnia. La part central està a una illeta anomenada Häggholmen, la qual per l'aixecament postglacial gairebé ja forma part del continent; el sòl al nord de Suècia s'aixeca auna taxa de 9 mm per any.
Piteå té un arxipèlag atractiu el qual és una de les principals raons per l'arribada de turisme. Hi ha un spa.

## Clima

Piteå té un clima classificat com subàrtic en la classificació de Köppen:Dfc.
2,3 °C. Juliol té 16,5 °C i gener -9,5 °C. La pluviometria mitjana és de 517 litres amb el màxim a l'estiu.

## Història

Piteå va rebre els seus privilegis de ciutat el 12 de maig de 1621. Anteriorment la ciutat estava més al nord on ara hi ha Öjebyn. El juliol de 1666, va ser destruïda per un incendi i pocs anys després es va reconstruir a Häggholmen, una petita illa i actual nucli de Piteå. El 1721, va ser cremada per tropes russes i només va quedar en peus l'edifici de l'església que encara hi és.
La plaça de la ciutat on hi ha l'ajuntament està tancada per cantonades com poques places a Suècia (una d'elles és la d'Uppsala).
La població de Piteå ha crescut molt des del segle xix. En els anys 1870-1920, Piteå només tenia 2,500 habitants. Hi va passar el ferrocarril i es van instal·lar indústries lligades al seu port i la fusta.

## Esport

El club de futbol masculí, Piteå IF juga en la segona divisió de Suècia i l'equip femení en primera divisió.
L'hoquei sobre gel és el principal esport a la ciutat.

## Persones de Piteå

* Christopher Jacob Boström
* Nils Edén
* Tomas Holmström — NHL jugador del Detroit Red Wings
* Lars Lindgren — jugador NHL
* Liza Marklund
* Peter Mattei, baríon suec
* Mattias Öhlund — NHL jugador del Tampa Bay Lightning
* Stefan Persson — però nascut a Umeå
* Mikael Renberg — jugador de NHL
* Daniel Solander, Botànic del segle XVIII

## Referències

* ↑ «Tätorternas landareal, folkmängd och invånare per km² 2005 och 2010» (en swedish). Statistics Sweden, 14-12-2011. Arxivat de l'original el 10 gener 2012. [Consulta: 10 gener 2012].
* ↑ http://www.pitea.climatemps.com

## Enllaços externs

* Official website de Piteå
* (suec) Piteå de 1915 Nordisk familjebok, amb imatges
# Pla del Forn (Santa Coloma Sasserra)

El Pla del Forn és un pla agrícola del terme municipal de Castellcir, al Moianès. Pertany a l'antic poble rural de Santa Coloma Sasserra.
És a prop i al nord de Santa Coloma Sasserra, al sud-oest de la masia del Bonifet. És una extensa plana inclinada en els dos vessants d'una carena, formada per camps de conreu, enmig dels quals hi ha una cruïlla de camins rurals. El travessa el Camí de Collsuspina a Santa Coloma Sasserra.

## Etimologia

Es tracta del pla on hi havia hagut el forn de calç de Santa Coloma Sasserra.

## Referències

* ↑ Cingles de Bertí i de Gallifa [Document cartogràfic] : Gallifa, Vall de S. Miquel, Sots Feréstecs, Sot del Bac, Vall de Neu, Castell Cir, Sauva Negra: mapa topográfico excursionista: topografía procedente del mapa nacional del Instituto Geográfico y Catastral, de otros centros y observaciones directas por el equipo técnico de editorial Alpina / cartografía: A. Bescós; cartografía complementaria y res.tecn. X. Coll. Granollers: Editorial Alpina, 1986. ISBN 84-7011-033-0.

## Enllaços externs

* El Pla del Forn en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt en el mapa
# Pla del Llop

El Pla del Llop és una plana al terme municipal de El Pont de Vilomara i Rocafort (Bages).

## Referències

* ↑ «Pla del Llop». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Pla del Mosorro

El Pla de Mosorro és un altiplà situat al municipi de Vilafranca (els Ports, País Valencià).
Es tracta d'un paratge a uns 5 quilòmetres de distància al sud del nucli de Vilafranca que tradicionalment ha estat utilitzat per a l'activitat agrícola, principalment ramadera, pel que presenta una magnífica mostra de construccions de pedra en sec com murs, marges, cases, aljubs i assagadors.
L'altiplà s'alça entre 1.160 i 1.180 metres d'altitud sobre el nivell del mar, envoltat per dos grans serres: a l'oest la Serra Brusca (1.431 metres) i al sud-est la Serra Negra (1.304 metres). És un terreny de roca calcària amb escassa profunditat de sòl i molta pedra on es poden trobar cavitats subterrànies i avencs propis del relleu càrstic com l'avenc de Maite Barreda o el de Luis Leche.
El pla està travessat pel barranc de les Teixeres que trenca de forma abrupta l'altiplà per l'est, a través del gorg de les Coves del Forcall.

## Història

Durant la Tercera Guerra Carlina (1872-1876), en aquest lloc va tindre lloc una important batalla entre les tropes liderades pel famós general Cabrera i l'exèrcit liberal partidari d'Isabel II, concretament va succeir el 29 de juny de 1875. Aquesta va suposar la derrota Carlina de Cucala, Villalain i Dorregaray davant de les tropes dels liberals Jovellar i Villaviciosa.

## Referències

* ↑ «Pla de Mosorro». [Consulta: 14 setembre 2024].
* ↑ www.miperronotienenariz.com, Javier Sorribes-. «Vilafranca » Pla del Mosorro». Arxivat de l'original el 2019-04-22. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ Almela, L. «AVENCS DEL PLA DE MOSORRO (Vilafranca del Cid)», martes, 13 noviembre 2012. [Consulta: 14 setembre 2024].
# Piriatin

Piriatin (en ucraïnès: Пиря́тин, pronunciat [pɪˈrʲɑtɪn]) és una ciutat de la província de Poltava, a Ucraïna. És el centre administratiu del raion de Piriatin.
Població: 14.988 (2022).

## Història

A finals del 1941 o principis del 1942, es va establir un gueto custodiat per policies que comptava amb més de 1.500 jueus a finals de març del 1942. Hi va haver dues execucions importants de jueus realitzades per unitats SD Sonderkommando Plath, acompanyats per la policia auxiliar d'Ucraïna. La primera va tenir lloc el 6 d'abril del 1942, uns 1.530 jueus van ser portats al bosc, 3 km de la ciutat, i assassinat. La segona execució massiva va tenir lloc el 18 de maig del 1942, quan diverses famílies jueves van ser assassinades juntament amb 380 comunistes i militants soviètics, i 25 famílies gitanes.

## Galeria

* Edifici històric
* Carretera M03 a Piriatin
* Riu Udaj prop de Piriatin

## Referències

* ↑ «YAHAD - IN UNUM». yahadmap.org. [Consulta: 15 juliol 2017].

## Enllaços externs

* L'assassinat dels jueus de Piriatin Arxivat 2015-06-23 a Wayback Machine. durant la Segona Guerra Mundial, al lloc web de Iad va-Xem.
# Pou de Sa Font Figuera

El pou de Sa Font Figuera és un pou situat al poble de Lloret de Vistalegre a l'illa de Mallorca.
Es tracta d'una de les construccions hidràuliques més emblemàtiques del poble de Lloret de Vistalegre, i actualment aquest espai públic ha sofert una transformació per acomplir una funció d'oci i disfrut de la naturala. S'ha convertit en un punt de reunió dels habitants del poble i dels seus visitants.
Tradicionalment, els pous de caràcter públic estan situats a la vorera d'antics camins que vertebraven el territori de l'illa. Seguint aquest patró, Sa Font Figuera està situada al costat del camí vell d'Algaida, al terme municipal de Lloret de Vistalegre. El pou té una profunditat d'uns tres metres està pedrat en sec i és de secció circular.De la placeta del pou es destaca la presència de dues piques de pedra de grans dimensions.
Els pous han tengut un paper primordial en la hidràulica degut a que les aigües subterrànies són menys escasses que les aigües superficials. Les aigües subterrànies poden obtenir-se per captació o mitjançant la canalització de les fonts i surgències (com seria el cas de sa Font Figuera).
La hidràulica tradicional, en contraposició a la hidràulica moderna, agrupa tecnologies que tenen en comú utilitzar fonts d'energia renovables, adaptades al medi per un procés de culturització de les comunitats. Les tècniques de captació tradicionals comprenen els diversos sistemes d'elevació de l'aigua dels pous i els sistemes de drenatge de l'aigua per gravetat.

## Galeria

* Sa Font Figuera
* Pica d'aigua a Sa Font Figuera
* Pica d'aigua a Sa Font Figuera

## Referències

* ↑ Ramis Puig-Gros, A. Catàlegde protecció i elements d'interès històric, artístic i paisatgistic del terme de Lloret. Ajuntament de Lloret de Vistalegre, 2004.
* ↑ Carbonero Gamundí., M.A.. «Les obres hidràliques a les Balears». A: 150 anys d'Obres Publiques a les Illes Balears. Centre de cultura Sa Nostra, 1996.
* ↑ Coll Ramis, M.À.. Gent i medi a Lloret. Una visió geogràfica.. Ajuntament de Lloret de Vistalegre.

## Enllaços externs

* Ruta de senderisme a Lloret de Vistalegre
# Pou de Sant Miquel

El Pou de Sant Miquel és una obra d'Alcanar (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta regular, està cobert amb teulada a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana. Aquesta darrera presenta una portada amb un arc molt rebaixat i una finestra a cada banda, del mateix tipus.
Entre la portada i la finestra de la dreta hi ha una capelleta amb la imatge de Sant Miquel.

## Història

El pou de Sant Miquel fou construït el 1928, segons consta a una placa col·locada sobre la porta, després de la recent restauració (octubre de 1991).

## Referències

* 1 2 3 «Pou de Sant Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Platja dels Cossis

La platja dels Cossis és una petita platja del municipi de Tarragona (Tarragonès) situada entre la Punta del Miracle, que la separa de la platja del Miracle, i la punta Grossa, que la separa de la platja de l'Arrabassada. Es caracteritza pels seus voltants rocallosos i abruptes. Té una longitud de 15 metres i una amplada mitjana de 10 metres, formada per sorra mitjana i fina. Sobre la platja hi ha el xalet Mare Internum, protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Playa 'Els Cossis'». Barcelona Film Commission.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Mare Internum». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Platja del Cabo

La Platja del Cap està en el concejo de Valdés, en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya) i pertany al poble de Busto. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i està emmarcada en el Paisatge protegit de la Costa Occidental d'Astúries.

## Descripció

La seva forma és lineal, té una longitud d'uns 200 m i una amplària mitjana de 30 m. L'entorn és pràcticament verge i una perillositat mitjana. El jaç està format per palets i molt poques zones de sorres gruixudes i gruixudes. L'ocupació i urbanització són escasses.
Per accedir a la part superior dels penya-segats de la platja, no té accés a peu, cal arribar fins al poble de Busto que està sota el penya-segat sobre el qual està el far Busto. Encara que no es pugui baixar fins a la platja, val la pena apropar-se a veure-la doncs les vistes des del penya-segat són espectaculars.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 77. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Prefectura

El terme prefectura ha estat emprat per denominar un òrgan de govern o àrea territorial des dels temps de l'emperador romà Constantí I, el qual va dividir l'imperi en quatre prefectures, cadascuna dividida en diòcesi. De forma similar a un estat o una ciutat, tenien un ampli autogovern, encara que li devíen fidelitat a Roma. El prefecte era el cap de la prefectura.
El 17 d'abril de 1810, Josep Bonaparte va dividir Espanya en trenta-vuit prefectures en substitució dels corregiments. No van arribar a ser del tot efectives a causa dels esdeveniments de la guerra del Francès. Es van suprimir el 1814 amb el retorn de Ferran VII.
Al Principat es van preveure quatre prefectures que no van arribar a ser efectives, ja que el territori es va incorporar a l'imperi francès. Els límits no coincidien amb les províncies posteriors:
* Prefectura de Barcelona, incloïa el Solsonès.
* Prefectura de Girona, incloïa Osona.
* Prefectura de Lleida, incloïa la Franja de Ponent.
* Prefectura de Tarragona, incloïa les Garrigues, l'Urgell, la Segarra i bona part dels Ports i el Baix Maestrat.
Al País Valencià es van constituir dues prefectures:
* Prefectura d'Alacant, incloïa territoris que avui són a les províncies de Múrcia i d'Albacete.
* Prefectura de València, incloïa part de la província de Conca.

## Altres països

* Al Quebec (Canadà), el prefecte és un escollit que dirigeix una "municipalitat regional del comtat".
* El Japó està dividit en 47 prefectures.
* Madagascar compta amb sis províncies, subdividides en prefectures, subprefectures y cantons.
* El Marroc es divideix en 62 províncies i 13 prefectures urbanes.
* Grècia està formada per 13 regions administratives que se subdivideixen en 51 prefectures (grec: νομοί, singular - νομός)
* Albània s'organitza en 12 prefectures (prefekturë) també anomenades comtats (qark).
* Togo, les regions se subdivideixen en 35 prefectures.

## Vegeu també

* Prefecte
* Sotsprefectura
# Policultura

La policultura o el policonreu és un tipus d'agricultura que utilitza collites múltiples sobre la mateixa superfície. D'aquesta manera, imita fins a cert punt la diversitat d'ecosistemes naturals de plantes herbàcies, i evita les grans càrregues sobre el sòl agrícola de les collites úniques, o monocultiu. Inclou la rotació de collita, el multicultiu, l'intercultiu, i cultiu en carrerons. La policultura, encara que requereix sovint més treball, té diversos avantatges sobre la monocultura. La diversitat de collites ajuda a evitar la susceptibilitat que els monocultius tenen a les plagues. Per exemple, un estudi a la Xina divulgat en Nature va demostrar que si es plantaven diverses varietats d'arròs en els mateixos camps les produccions creixien un 89%, en gran part a causa d'una disminució dramàtica (del 94%) de la incidència de plagues, la qual cosa va fer que els plaguicides no fossin necessaris.
La major varietat de collites proporciona l'hàbitat per a més espècies, i per això augmenta la biodiversitat local. Aquest és un exemple de l'ecologia de reconciliació, o biodiversitat servicial dins de paisatges humans. El policultiu és un dels principis de la permacultura.

## Referències

* ↑ «Policultura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Youyong Zhu; etal «Genetic Diversity and Disease Control in Rice». Nature, 406, 2000, pàg. 718-722. Arxivat de l'original el 2011-11-18. DOI: 10.1038/35021046 [Consulta: 22 desembre 2016]. Arxivat 2011-11-18 a Wayback Machine.
* ↑ Luis del Romero Renau. Planificació i govern del territori a l'arc mediterrani espanyol:, p.182.

## Enllaços externs

* Crop rotation and polyculture Arxivat 2005-04-08 a Wayback Machine.
* Polycultures in the Brazilian drylands
* Polyculture and disease prevention Arxivat 2010-06-12 a Wayback Machine.
* PolyCultures: Food Where We Live Arxivat 2009-04-30 a Wayback Machine.
* Integrated Polyculture Farming System
# Pont del torrent del Mas Sarrà

El Pont del torrent del Mas Sarrà és una obra de Vila-rodona (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El primer arc és tot de pedra, pla i sense baranes. Està situat prop de la carretera que va de Can Ferrer de la Cogullada (Montmell) a Vila-rodona, per sobre el torrent esmentat i que en aquest indret forma un seguit de d'olles. L'arcada es veu de factura molt primitiva, el pont està fora de servei.

## Referències

* 1 2 «Pont del torrent del Mas Sarrà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2017].
# Pont dels Cantenys

El Pont dels Cantenys és una obra de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud del nucli urbà de la població de Maçanet de Cabrenys, a la banda de tramuntana del puig del Coll dels Pins, al paratge del Solà de Cantenys.
Pont d'un sol arc de mig punt bastit amb maons i amb diverses refeccions fetes en totxo, situat damunt del curs del clot del Cau. L'intradós de l'arc presenta els maons disposats a pla. Els dos capponts, situats als extrems de l'estructura, estan bastits en pedra desbastada i sense treballar lligada amb abundant morter de calç. El pont compta amb una barana de ferro.
La construcció presenta els paraments arrebossats.

## Referències

* 1 2 3 «Pont dels Cantenys». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Pont dels Frares

El Pont dels Frares és un aqüeducte que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de la ciutat de Solsona (Solsonès).

## Descripció

El pont té 3 arcs lleugerament apuntats, tot de pedra i sense baranes.

## Notícies històriques

A la sortida de Solsona, la carretera transcorre per la part dreta de la rivera de l'Aumeda. Es troben a prop de la carretera i de la ribera les antigues construccions romanes i medievals, de conducció d'aigües conegudes amb el nom de Pont dels Frares. (C.A.TORRES-CARDANER-pàg.50).

## Referències

* ↑ «Pont dels Frares». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2014].
# Pravokumski

Pravokumski (en rus: Правокумский) és un poble (un possiólok) del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 166 habitants. Pertany al districte rural de Levokúmskoie.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 4 juliol 2016].
# Província de Salern

La Província de Salern és una província que forma part de la regió de Campània a Itàlia. La seva capital és Salern.
Orientada al sud-oest, pel mar Tirrè, limita al nord-oest amb la ciutat metropolitana de Nàpols, al nord amb la província d'Avellino i l'est amb la província de Potenza, de la Basilicata.
Té una àrea de 4.954,16 km², i una població total de 1.105.272 hab. (2016). Hi ha 158 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Plana oficial (italià)
# Portage (Wisconsin)

Portage és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 9.728 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Portage tenia 9.728 habitants, 3.770 habitatges, i 2.228 famílies. La densitat de població era de 453,1 habitants per km².
Dels 3.770 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.815 $ i la renda mediana per família de 44.804 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.158 $ mentre que les dones 23.478 $. La renda per capita de la població era de 18.039 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Portage» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Portage». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Puresa en el budisme

Puresa o purea (suddha) és un concepte dins el budisme Theravada i Mahayana encara que les implicacions de la purificació moral resultant es poden veure de manera diferent en les diverses tradicions religioses. L'ànim és purificar la personalitat del practicant del budisme, per tant totes les impureses de caràcter o morals i els defectes, (kleshas), com ara la ira, la ignorància i la cobdícia es treuen fora i es pot obtenir el Nirvana.

## Fonts

* Hopkins, Jeffrey (2006). Mountain Doctrine: Tibet's Fundamental Treatise on Other-Emptiness and the Buddha Matrix - by: Dolpopa, Jeffrey Hopkins, Snow Lion Publications, Hardcover, 832 Pages. ISBN 1-55939-238-X
* The Mahayana Mahaparinirvana Sutra in 12 Volumes tr. by Kosho Yamamoto, ed. by Dr. Tony Page, Nirvana Publications, London, 2000.
* The Srimala Sutra tr. by Dr. Shenpen Hookham, Longchen Foundation, Oxford, 1995.

## Notes

* ↑ «"Purea", variant normativa de "puresa" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 20 març 2018].