OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Papa Martí I

Martí I (Todi, Úmbria, ? - Quersonès, 655), també conegut com a Martí el Confessor va ser Papa entre el 21 de juliol de 649 fins a la seva mort el 16 de setembre de 655.

## Biografia

Va actuar com a ambaixador del papa Teodor I a Constantinoble i va ser elegit per succeir-lo com a papa. Fou l'únic papa durant la dominació romana oriental sobre el papat l'elecció del qual no va ser aprovada per un mandat imperial de Constantinoble.
Va convocar un concili al Laterà que va reunir més de cent bisbes. En aquest concili es va condemnar el monotelisme que l'emperador romà d'Orient Constant II volia imposar com a solució de compromís entre l'ortodòxia cristiana i el monofisisme.També es van confirmar les condemnes a l'Ecthesis, decretada per l'emperador Heracli, al Tipus de Constant; i es van excomunicar els patriarques de Constantinoble Sergi I, Pirrus I i Pau II.
L'emperador Constant II va reaccionar enviant una expedició a la ciutat de Roma per capturar el Papa. Martí va ser dut a Constantinoble, jutjat i condemnat a mort, pena que se li va commutar per l'exili.
Morí exiliat a la ciutat del Quersonès, abandonat pel clergat de Roma. Va ser enterrat a Constantinoble i més tard les seves despulles van ser traslladades a l'església de San Martino in Monti, a Roma

## Llegat

Una selecció de documents que registraven el judici i l'exili del papa Martí I van ser traduïts al llatí a Roma al segle IX per Anastasi el Bibliotecari.
Des de la revisió del calendari romà general de 1969, el memorial de Sant Martí I, que versions anteriors del calendari es col·loquen el 12 de novembre, és el 13 d'abril, celebrat com a aniversari formal de la seva mort. A les esglésies de ritu bizantí, la seva festa és el 14 d'abril (27 d'abril nou estil).
Tant l'església catòlica com l'ortodoxa el van considerar un màrtir i va ser canonitzat.

## Referències

* ↑ Mershman, F. «Pope Saint Martin I». The Catholic Encyclopedia, 1910. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «Constant II». Gran Enciclopèdia Catalana, 01-04-1987. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ Norwich, John Julius. Byzantium: The Early Centuries (en anglès). Knopf, 1989, p. 317-318. ISBN 978-0-394-53778-8.
* ↑ Louth, Andrew «Pope Martin I and Maximos the Confessor in Their Struggle for Orthodoxy Against the Empire». Ökumenisches Forum, pàg. 19-27.
* ↑ Siecienski, A. Edward. The Filioque: History of a Doctrinal Controversy (en anglès). OUP USA, 2010-06-03, p. 74. ISBN 978-0-19-537204-5.
* ↑ West, Charles «“And how, if you are a Christian, can you hate the emperor?” Reading a Seventh-Century Scandal in Carolingian Francia» (en anglès). Criticising the Ruler in pre-modern societies - possibilities, chances and methods.
* ↑ Martyrologium Romanum: editio typica 2001 (en italià). CLV-Edizioni liturgiche, 2002, p. 220.
* ↑ Calendarium Romanum (1969). Libreria Editrice Vaticana, 1969, p. 90.
* ↑ Sanidopoulos, John. «Saint Martin the Confessor, Pope of Rome (+ 655)». [Consulta: 30 gener 2022].
# Pawtucket

Pawtucket és una població dels Estats Units a l'estat de Rhode Island. Segons el cens de l'1 de juliol del 2008, tenia 71.765 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pawtucket tenia 72.958 habitants, 30.047 habitatges, i 18.508 famílies. La densitat de població era de 3.223 hab./km².
Dels 30.047 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,7% hi vivien parelles casades, en un 16,8% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 31.775$ i la renda mitjana per família de 39.038$. Els homes tenien una renda mitjana de 31.129$ mentre que les dones 23.391$. La renda per capita de la població era de 17.008$. Aproximadament el 14,9% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pawtucket». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pawtucket». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bni Guil

Bni Guil (àrab بني كيل) és una comuna rural de la província de Figuig de la regió de L'Oriental. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.726 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Boateng

Boateng és el nom dels següents personatges:
* Charles Boateng (nascut el 1989), futbolista ghanès
* Derek Boateng (nascut el 1983), futbolista ghanès
* George Boateng (nascut el 1975), futbolista ghanès-neerlandès
* Jérôme Boateng (nascut el 1988), futbolista alemany
* Kevin-Prince Boateng (nascut el 1987), futbolista ghanès
* Richard Boateng (nascut el 1992), futbolista ghanès
# Password (programa de televisió)

Password era un concurs emès pel canal espanyol de televisió Cuatro. El format, que és la versió espanyola del concurs nord-americà homònim estrenat en CBS en 1961, va ser presentat inicialment per Luján Argüelles (des del 7 de juliol de 2008, fins al 25 de gener de 2010) i, posteriorment, per Ana Milán (des del 25 de gener de 2010 fins al 10 de juny de 2010). El 2017 es van fer càstings per a un probable retorn del programa.

## Mecànica del concurs

Una parella formada per un concursant i un convidat famós competeix contra una altra parella de les mateixes característiques. L'objectiu del concurs és endevinar paraules secretes, passwords, que només un dels membres de la parella coneix. En un temps determinat la parella haurà de descobrir el màxim nombre de passwords possibles, per a això de manera alterna els integrants de la parella diran una paraula, el concursant que coneix el password una pista i el que els ha d'encertar la paraula que creu que està amagada, quan la descobreix, o bé si resulta impossible fer-ho, passen al següent password. Està prohibit donar com a pistes paraules que tinguin la mateixa arrel que la paraula a endevinar.(Per exemple, no es pot dir "braç" per a endevinar el password "abraçar")
A la rondes classificatòries cada concursant tindrà 4 rondes de 30 segons per a descobrir a cadascuna d'elles un màxim de 5 passwords. Cada concursant jugarà 2 rondes amb cadascun dels convidats famosos que hi ha cada dia en el programa, una ronda donant les pistes i l'altra encertant els passwords, passant a continuació a l'intercanvi dels convidats. El concursant que encerti més passwords en aquestes 4 rondes passarà a la ronda final acompanyat pel convidat que li ha ajudat a descobrir més paraules.

## Ronda final

La mecànica de la ronda final és molt semblant a la de la ronda classificatòria amb algunes excepcions:
* El temps per a cada ronda passa a ser d'1 minut i mig.
* Per a cada password es poden donar com a màxim 3 pistes.
* Si en una password es diu "següent", aquesta paraula no torna a aparèixer, a diferència d'en la ronda classificatòria.
* El concursant tria qui donarà les pistes. Aquesta elecció es manté durant tota la ronda final.
Els nivells de premis són els següent:
* 1r nivell: 5 / 10 encerts ---> 500 euros
* 2n nivell: 5 / 9 encerts ---> 1.000 euros
* 3r nivell: 5 / 8 encerts ---> 2.500 euros (nivell de seguretat)
* 4t nivell: 5 / 7 encerts ---> 5.000 euros
* 5è nivell: 5 / 6 encerts ---> 7.500 euros
* 6è nivell: 5 / 5 encerts ---> 30.000 euros(*)
(*) Pot mínim, que s'anirà incrementant diàriament amb 1.000 euros.

## Referències

* ↑ El concurso 'Password' arranca hoy en la tarde de Cuatro, vertele, 5 de juliol de 2008
* ↑ Luján Argüelles deja Password, 20 Minutos, 20 de desembre de 2009
* ↑ Password abre casting para su regreso en Cuatro, vertele, 20 d'agost de 2017
* ↑ Password al web de Cuatro
# Papak II

Papak II (150-222), va ser rei de Fars (Pèrsia) al començament del segle iii.
Era fill de Sassan, el fundador de la dinastia sassànida que regnaria posteriorment en el gran Imperi Persa, encara que altres autors consideren que Sassan era un lloctinent seu quan Papak era marzeban (governador d'una província, amb caràcter militar) del rei Artaban. Segons aquesta versió, Papak va somiar que un sol sorgiria del front de Sassan, i a l'assabentar-se que aquest descendia dels reis mítics d'Iran, va voler emparentar-se amb ell i li va donar la seva filla en matrimoni. El somni es va complir en el sentit que d'aquest matrimoni naixeria la dinastia sassànida.
De la reina Rodak va tenir a Ardaixir I, que derrotaria Artaban V, rei dels parts i rei de reis, i fundaria el dit Imperi Sassànida.
# Pedro Antonio Sánchez López

* No s'ha de confondre amb Pedro Antonio Sánchez Moñino.
Pedro Antonio Sánchez López (Puerto Lumbreras 30 de gener de 1976) és un polític murcià del Partit Popular, President de la Regió de Múrcia entre 2015 i 2017, quan va haver de dimitir en ser investigat per corrupció.

## Referències

* ↑ González, Javier Ruiz, Juanjo Asensio, Ruth García, Ana «Pedro Antonio Sánchez dimite como presidente de la Región de Murcia» (en espanyol europeu). Cadena SER, 04-04-2017.
# Pau Alegre Pi

Nascut el 1904 a Vilanova i la Geltrú, era fill de l'advocat monàrquic Pau Alegre Batet i descendent d'una nissaga vilanovina per part de mare la qual era neta del patrici i financer local Pau Soler Morell. Es va llicenciar en dret i va exercir com advocat i com a jutge municipal a Vilanova i La Geltrú. Es va casar amb María Lluisa Puigcorbé Ruiz.
Al 1926 va ingressar com a professor auxiliar a l'Escola Industrial de Barcelona on va donar classes de geografia econòmica i legislació industrial. Durant la Guerra Civil el seu pare i els seus tres germans van ser segrestats i assassinats a les costes del Garraf a finals d'agost de1936.
Al 1938 Pau Alegre es va passar al bàndol franquista i per això va ser destituït del seu càrrec a l'Escola Industrial per abandonament. A la zona nacional va obtenir el grau d'alferes de complement del Cos Jurídic Militar. També va afiliar-se FET i de la JONS esdevenint el primer cap de la Falange de Vilanova.
L'agost de 1939 va dimitir el seu càrrec a la Falange per voluntat pròpia sense que hagi tingut cap més càrrec polític. Les raons del seu allunyament era tal vegada degut a no haver pogut suportar les pressions dels excombarents que tornaven a Vilanova. Segons explica en el seu llibre Antonio Canales: “Las fuerzas vivas tradicionales se hicieron con el ayuntamiento y el partido [es refereix a FET i de les JONS] con sorprendente independencia de su pasado político. Sin embargo, este modelo integrador para el conjunto de la derecha no dejó de entrar en conflicto con el espíritu intransigente y excluyente del régimen. Bastó el celo de algunos agentes para que parte de los dirigentes de FET-JONS se vieran incursos en expedientes de responsabilidades políticas”.
Acabada la Guerra Civil, Pau Alegre es va reincorporar a l'Escola Industrial on va exercir com a secretari des de 1949 a 1974 i director des de 1974 a 1976.
Va morir a Barcelona el 1987.

## Referències

* ↑ Puig Rovira, Francesc X «“El cost humà de la guerra civil a Vilanova”». Miscel·lània penedesenca, 1995, pàg. 401-452.
* ↑ Canales Serrano, Antonio F. Las otras derechas. Derechas y poder local en el País Vasco y Catalunya en el siglo XX (en español). 1. Madrid: Marcial Pons, 2006, p. 25
* ↑ Arxiu EUETIB
# Pau Canela i Pagès

Pau Canela i Pagès (Passanant, Conca de Barberà, segle xviii - Bràfim, Alt Camp, segle xviii) va ser un escriptor català.
A més de pagès, també fou un escriptor que publicà en vers, probablement el 1814, Despertador general per a tots els que mengen fruit de l'arbre de la llibertat, des d'on atacà la ideologia liberal i als francesos, i es declarà favorable als anglesos i a Carles IV d'Espanya.

## Referències

* 1 2 «.xml Pau Canela i Pagès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Botmeur

Botmeur (en bretó Boneur) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 230 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 277 | 236 | 196 | 191 | 214 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Martin | |
| 2008- | Georges Isaac | |

## Personatges il·lustres

* François Abgrall, poeta en bretó
# Papiria de civitate

La lex Papiria de civitate va ser una antiga llei romana proposada pel pretor urbà Luci Papiri que donava als habitants de la ciutat d'Acerra el dret de civitas sine suffragio, ciutat sense sufragi. Està datada l'any 332 aC quan eren cònsols Gneu Domici Calví i Aule Corneli Cos Arvina.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 126 [Consulta: 26 abril 2022].
# Parlament de l'Índia

El Parlament de l'Índia, conegut popularment com a Sansad (sànscrit: संसद), és l'òrgan legislatiu suprem de l'Índia. La institució del Parlament inclou el President de l'Índia i dues cambres: la Lok Sabha (Casa del Poble) i la Rajya Sabha (Consell dels Estats). El President té la potestat de convocar i prorrogar qualsevol de les dues cambres, així com de dissoldre la Lok Sabha.
El Parlament de l'Índia representa l'electorat democràtic més gran del món, per davant del Parlament Europeu.

## Referències

* ↑ «Our Parliament» (en anglès). Parlament de l'Índia. Arxivat de l'original el 18 d’agost 2011. [Consulta: 19 agost 2011].
# Parlament de la Comunitat francesa de Bèlgica

El Parlament de la Comunitat Francesa (francès Parlement de la Communauté française) és l'assemblea legislativa de la Comunitat Francesa de Bèlgica (Valònia i Brussel·les). La seu és a l'Hôtel de Ligne, al Quartier Royale (Brussel·les). Té competències en educació, cultura, investigació, salut i ajuda social, ús lingüístic i defensa del francès.

## Composició

Està format pels 75 diputats francòfons del Parlament Való (llevat l'únic diputat germanòfon) i els 19 diputats francòfons del Parlament de la Regió de Brussel·les-Capital. Són escollits per un període de cinc anys. Des del 16 de juliol de 2009 el president és Jean-Charles Luperto (PS). Després de les eleccions regionals belgues de 2009 la seva composició és:
| Partit | Partit | Membres |
| • | Parti Socialiste | 35 |
| | Mouvement Réformateur | 25 |
| • | Centre Démocrate Humaniste | 16 |
| | Ecolo | 18 |
| Total | Total | 93 |

## Comissions

Comissions de Cooperació (3)
* Comissió de Cooperació amb les Comunitats
* Comissió de Cooperació amb les Regions
* Comissió de Cooperació i consulta amb l'Assemblea de la Comissió Comunitària Francesa de Brussel·les
Comissions Permanents (7)
* Comissió de Relacions Internacionals i Afers Europeus, d'Afers Generals i del Reglament, d'Informàtica, Control de Comunicacions dels membres del Govern i de les despeses electorals
* Comissió d'Educació Superior
* Comissió per a la Infància, la Recerca, la Funció Pública i els Edificis Escolars
* Comissió de Finances, Comptabilitat, Pressupost i Esport
* Comissió de Cultura, Audiovisual, Ajuda a la premsa, Cinema, Sanitat i Igualtat d'Oportunitats
* Comissió d'Educació
* Comissió de la Joventut i d'Ajuda al Jovent
Comissió de Procediments (1)
* Comissió de Procediments
Comité Consultiu (1)
* Comitè consultiu per examinar les qüestions relatives a la igualtat d'oportunitats entre homes i dones

## Referències

* ↑ Composició de les comissions, 3 (2009-2010) n°2, 10 de febrer de 2010 a www.pcf.be Arxivat 2012-01-02 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Parlament de la Comunitat Francesa de Bèlgica Arxivat 2012-01-02 a Wayback Machine.
* Comunitat francesa de Bèlgica
# París-Roubaix 1951

La París-Roubaix 1951 fou la 49a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 8 d'abril de 1951 i fou guanyada per l'italià Antonio Bevilacqua, que s'imposà en solitari en la meta de Roubaix.
202 ciclistes prenen la sortida, acabant-la 96 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Antonio Bevilacqua | Benotto | 6h 07' 14" |
| 2 | Louison Bobet | Stella-Dunlop | + 1' 32" |
| 3 | Rik van Steenbergen | Girardengo | m. t. |
| 4 | André Declerck | Bertin | + 2' 05" |
| 5 | Jean Gueguen | Mercier-Hutchinson | + 2' 20" |
| 6 | Raymond Impanis | Alcyon-Dunlop | m. t. |
| 7 | Bernard Gauthier | Mercier-Hutchinson | m. t. |
| 8 | Lionel van Brabant | Mercier-Hutchinson | m. t. |
| 9 | Maurice Diot | Mercier-Hutchinson | + 2' 59" |
| 10 | Ferdi Kubler | Tebag | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1951 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1951 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cyclebase.nl
# Paul Hillier

Paul Douglas Hillier (Dorchester, Anglaterra, 9 de febrer de 1949) és un director d'orquestra i baríton anglès. Està especialitzat en música antiga i contemporània, especialment en els compositors Steve Reich i Arvo Pärt. Va estudiar a la Guildhall School of Music and Drama, començant la seva carrera professional a la vegada que era vicari laic coral a la Catedral de Saint Paul de Londres. Va debutar en un concert el 1974 a la Purcell Room de Londres.

## Conjunts

Hillier va cofundar el Hilliard Ensemble juntament amb els seus companys Paul Elliott i el contratenor David James. Hillier va ocupar la posició de director de l'agrupació fins al 1990, quan va fundar Theatre of Voices. A més de música antiga, aquest grup explora repertori contemporani. Amb His Majestie's Clerkes de Chicago, Hillier va gravar repertori de música nord-americà primerenca, com ara les obres de William Billings en l'àlbum de A Land of Pure Delight de 1992.
Més tard, Hillier es va convertir en director de l'Institut de Música Antiga de la Jacobs School of Music de la Universitat d'Indiana i, al mateix temps, dels Pro Art Singers, romanent així fins que va deixar l'Institut el 2003. Pro Art Singers es va unir al Theatre of Voices en un parell d'enregistraments. El 2001, es va convertir en el director Artístic i Director Principal de l'Eesti Filharmoonia Kammerkoor.
Des de 2003, Hillier ha estat Director d'Ars Nova (Copenhaguen). El 2008, va ser nomenat director artístic i director del Cor de Cambra Nacional d'Irlanda.
Hillier ha registrat un nombre d'àlbums en solitari, alguns amb l'arpista Andrew Lawrence-King, amb els segells Harmonia Mundi, ECM, EMI, Finlàndia i Hyperion .

## Nomenaments acadèmics

A partir de 1980, Hillier ha ocupat diversos càrrecs acadèmics a través dels anys, més recentment el de Director de la Universitat d'Indiana a Bloomington.

## Obres

* The Catch Book (2005), Oxford University Press, ISBN 0-19-343649-3.
* A Josquin Anthology (2005), Oxford University Press, ISBN 0-19-353218-2.
* Writing on Music, 1965 – 2000 (2002), Oxford University Press, ISBN 0-19-511171-0.
* Arvo Pärt (1997), Oxford University Press, ISBN 0-19-816616-8.
* English Romantic Partsongs (1986), Oxford University Press, ISBN 0-19-343650-7.
* 300 Years of English Partsongs: Glees, Rounds, Catches, Partsongs 1600-1900 (1983), Faber & Faber, ISBN 0-571-10045-7.

## Referències

* ↑ «Paul Hillier (Baritone, Conductor)». Bach Cantatas Website. [Consulta: 24 setembre 2016].
* ↑ «Estonian Philharmonic Chamber Choir». www.epcc.ee. [Consulta: 14 agost 2018].
* ↑ «Early Music Institute: School of Music: Indiana University», 28-12-2005. Arxivat de l'original el 2005-12-28. [Consulta: 14 agost 2018].

## Enllaços externs

* Paul Hillier on Bach-Cantates
* Paul Hillier on Harmonia Mundi
# Pearl White

Pearl White, nascuda com Victoria Evans Wright, (Green Ridge, 1889 – París, 1938) va ser una actriu estatunidenca de l'època del cinema mut.
El 1914 va protagonitzar la sèrie The Perils of Pauline i altres filmacions, també en episodis. En les seves aparicions solia interpretar un tipus estereotipat de noia americana agosarada i esportiva enmig de tot un seguit d'aventures apassionants. A més, va rodar molts llarmetratges, com ara, The Mountain Woman (1921) o Terreur (1924), entre d'altres.
Va morir en un hospital de Neuilly-sur-Seine, als 49 anys, a causa d'una cirrosis hepàtica. Va ser enterrada al cementiri de Passy de París.

## Referències

* 1 2 «Pearl White | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 maig 2021].
* ↑ link, Get; Facebook; Twitter. «Pearl White ~ The Tragic Serial Queen» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2021].
* ↑ «Pearl White (1889-1938)» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2021].

## Enllaços externs

* «Pearl White» (en anglès). Virtual History. [Consulta: 26 maig 2021].
# Pearson

«Pearson» té aquests significats:
* Biografies:
** Charles Pearson (1793 - 1862), advocat de la Ciutat de Londres.
** Edythe Marrenner Pearson, més coneguda pel seu sobrenom artístic Susan Hayward (Brooklyn, 1917 - Hollywood, 1975), actriu de cinema.
** Frederick Stark Pearson el Dr. Pearson (Lowell, Massachusetts, 1861 – RMS Lusitania, 1915), enginyer estatunidenc, fundà l'empresa Barcelona Traction.
** Karl Pearson (1857, Londres - 1936, Surrey), matemàtic britànic.
** Lester Bowles Pearson (Toronto, 1897 - Ottawa, 1972), estadista, diplomàtic i polític canadenc.
** Ralph Gottfried Pearson (Chicago, 1919), químic teòric estatunidenc.
* Aeroport Internacional Toronto Pearson o Aeroport Internacional Lester B. Pearson, aeroport de l'àrea metropolitana de Toronto, Canadà.
* Musaranya d'ungles llargues de Pearson (Solisorex pearsoni), espècie de mamífer de la família dels sorícids.
* Ratpenat de ferradura de Pearson (Rhinolophus pearsoni) animal oriünd del continent asiàtic.
# Parapteronotus hasemani

Parapteronotus hasemani és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids i l'única del gènere Parapteronotus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 38,1 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.

## Bibliografia

* De Santana, C.D., 2003. Apteronotus caudimaculosus n. sp. (Gymnotiformes: Apteronotidae), a sexually dimorphic black ghost knifefish from the Pantanal, Western Brazil, with a note on the monophyly of Apteronotus albifrons species complex. Zootaxa 252:1-11.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Goodbye, Mr. Chips

«Goodbye, Mr. Chips» té aquests significats:
* Literatura: Goodbye, Mr. Chips (novel·la)
* Cinema:
** Goodbye, Mr. Chips (pel·lícula de 1939), dirigida per Sam Wood
** Goodbye, Mr. Chips (pel·lícula de 1969), dirigida per Herbert Ross