# Ernesto de la Peña Muñoz

Ernesto de la Peña Muñoz (Ciutat de Mèxic; 21 de novembre de 1927 - íb.; 10 de setembre de 2012) va ser escriptor, humanista, lingüista, políglota, acadèmic i erudit mexicà. Va rebre el Premi Xavier Villaurrutia per la col·lecció de contes Las estratagemas de Dios (1988) entre els quals destaca El único y su propiedad. El seu coneixement de 33 llengües i cultures es reflecteix en tota la seva obra literària, com a La rosa transfigurada (1999), Palabras para el desencuentro (2005) i Carpe risum. Inmediaciones de Rabelais (2015). Va morir el 10 de setembre de 2012.
El poeta Eduardo Lizalde va comentar que en la prosa d'Ernesto de la Peña s'hi troben: «sorprenents troballes, al·lucinants relats, descripcions de personatges, atmosferes, històries i fantàstiques aventures, amb perícia i imaginació admirables fetes per l'autor.»

## Formació

Malgrat haver sofert aviat la pèrdua de la seva mare va ser adoptat pel seu oncle Francisco Canale, posseïdor d'una nodrida biblioteca i d'una vasta cultura grecollatina. Des de la infància, va mostrar una inclinació cap a les lletres i els idiomes, als quals es va acostar a través de la Bíblia. Com assenyala l'escriptora Myriam Moscona:
| « | Aquest compendi de bellesa literària tenia per a ell dues funcions. D'una banda, representava la trobada amb el més gran monument mític i cultural d'Occident i, per l'altre, era la seva escola particular d'idiomes. | » |
Va ingressar a la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic (UNAM), on va cursar la carrera de Lletres Clàssiques, va estudiar filosofia presocràtica i de la ciència. Va formar part del cos de traductors del grec i el llatí reconegut per la UNAM per participar en els treballs de la "Bibliotheca Scriptorum Graecorum et Romanorum Mexicana". Va estudiar llengua i literatura russes i llengua àrab en la Facultat de Filosofia i Lletres; sànscrit i xinès a El Colegio de México i hebreu a l'Escola Monte Sinaí. De forma independent, llengües occidentals i orientals. Llegia trenta-tres idiomes i en 8. Va conèixer els texts bíblics i va traduir els evangelis al castellà.
Carlos Fuentes, a Todas las familias felices, relata l'aventura del grup basfumista, del que en va formar part "un filòsof ros i prim, Ernesto de la Peña, que sabia vint-i-tantes (sic) llengües incloent la de Crist..."

## Trajectòria professional

Va ser professor de Història de la Cultura en diferents institucions particulars. Sota el patrocini del Consell Nacional per a la Cultura i les Arts va dictar un curs d'Història Antiga d'Israel i Institucions Bíbliques. Va ser catedràtic de religions orientals, literatura grega i Bíblia en l'Institut Hel·lènic i de tècnica de la traducció i de llengua alemanya en l'Institut d'Intèrprets i Traductors.
Va ser traductor oficial de la Secretaría de Relaciones Exteriores i de la Secretaría de Hacienda y Crédito Público. Va col·laborar com a traductor en el Tribunal Superior de Justícia del Districte Federal i en el Tribunal Fiscal de la Federació.

### Difusió cultural

Va promoure la cultura humanística, bíblica, literària i operística en diversos mitjans de comunicació com Opus 94.5 de l'Institut Mexicà de la Ràdio i Operomanía a TVUNAM. Comentava l'òpera que es transmetia els dissabtes des del Metropolitan Opera House. Va col·laborar amb diversos diaris i revistes i va ser director del Centre d'Estudis de Ciències i Humanitats de la Fundació Telmex.

## Acadèmic

Va ser membre de nombre de l'Acadèmia Mexicana de la Llengua a partir del 14 de gener de 1993, des del 18 de juny d'aquest any va ocupar la cadira XI. Va ser membre corresponent de la Reial Acadèmia Espanyola des del 12 de novembre de 1993. Va pertànyer al Consell d'Òpera del Institut Nacional de Belles arts i al Consell Consultiu del Arxiu General de la Nació. El 25 d'octubre de 2007, l'Acadèmia va retre homenatge a Guido Gómez de Silva, Margit Frenk, Ernesto de la Peña i Ruy Pérez Tamayo pels seus 80 anys. Va ser membre honorari del Seminari de Cultura Mexicana.

## Obres
### Contes

* Las estratagemas de Dios - Domés (1988)
* Las máquinas espirituales - Diana (1991)

### Novel·la

* El indeleble caso de Borelli - Siglo XXI (1991). Novel·la neogòtica que explora les possibilitats del vampirisme, reconeguda particularment en un homenatge pòstum realitzat al març de 2014 per Vicente Quirarte.

### Poesia

* Palabras para el desencuentro - CONACULTA (2005)
* Poemas invernales - Parcialment publicats a Ernesto para intrusos, antologia. Alfaguara (2015) i també narrats per ell mateix per a Radio UNAM

### Prosa poètica

* Mineralogía para intrusos - CONACULTA (1993)

### Assaig

* Kautilya, o el Estado como mandala - CONACULTA (1993)
* El centro sin orilla - CONACULTA (1997)
* Las controversias de la fe. Los textos apócrifos de Santo Tomás - Aguilar (1997)
* La rosa transfigurada - FCE (1999)
* Don Quijote: la sinrazón sospechosa - CONACULTA (2005)
* Castillos para Homero - CONACULTA (2009)
* Carpe risum. Inmediaciones de Rabelais, FCE (2015) Publicat post mortem. És un assaig literari i actualitzat sobre Gargantua i Pantagruel que permet conèixer l'ambient de la comunitat francesa de Chinon.

## Referències

* ↑ de la Peña, Ernesto. María Luisa Tavernier. Ernesto para intrusos (en español). México: Alfaguara, 2016. ISBN 9786073135795.
* 1 2 Quirarte, Vicente «Ernesto de la Peña para intrusos». Este País [México], 2014. Arxivat de l'original el 2018-02-08 [Consulta: 5 juliol 2016].
* ↑ «Luto en cultura; muere Ernesto de la Peña». El Universal, 10-09-2012. Arxivat de l'original el 2012-09-11. [Consulta: 10 setembre].
* ↑ de la Peña, Ernesto. «Prólogo por Eduardo Lizalde». A: Obra reunida: Narrativa y poesía. III. México: Consejo Nacional para la Cultura y las Artes, 2007, p. xii. ISBN 9789703513529.
* ↑ Myriam Moscona. «Ernesto de la Peña, transfigurado en breves instantáneas». Fondo de Cultura Económinca, 01-10-2012. Arxivat de l'original el 2013-02-05. [Consulta: 6 juny 2017].
* 1 2 Nuestros centenarios. «Humanistas mexicanos. Ernesto de la Peña». Arxivat de l'original el 1 de desembre de 2015. [Consulta: 24 gener 2010].
* ↑ Fuentes, Carlos. Todas las familias felices (en castellà). México: Afaguara, 2006, p. 213. ISBN 9707705752.
* ↑ INBA, Coordinación Nacional de Literatura. «Peña, Ernesto de la» (en castellà). [Consulta: 10 maig 2014].
* ↑ Serrano Migallón, Fernando «Ernesto de la Peña, universal». , 22-01-2008 [Consulta: 5 juliol 2016]. «Cada mañana se puede escuchar una mínima reflexión de Ernesto de la Peña, a las 10 de la mañana: Opus 94 transmite una cápsula cultural en voz del maestro(...)»
* ↑ «Ernesto de la Peña». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 8 juliol 2017].
* ↑ Academia Mexicana de la Lengua. «Miembros de la Academia Mexicana de la Lengua». Arxivat de l'original el 2010-01-09. [Consulta: 24 gener 2010].
* ↑ Alfredo Ortiz Santos. «Homenaje a cuatro miembros de la Academia Mexicana de la Lengua». La Crónica de Hoy, 27-10-2007. Arxivat de l'original el 2018-01-17. [Consulta: 30 setembre 2009].
* ↑ «Homenaje en la Academia Mexicana». Asociación de Academias de la Lengua Española. Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 30 setembre 2009].
* ↑ «Miembros honorarios». Seminario de Cultura Mexicana. Arxivat de l'original el 2012-01-12. [Consulta: 17 febrer].
* ↑ Ernesto de la Peña. «En voz de Ernesto de la Peña» (en castellà). Universidad Nacional Autónoma de México, 2010. [Consulta: Plantilla:Fecha-n].
* ↑ De la Peña, Ernesto. Carpe risum: Inmediaciones de Rabelais (en castellà). México: Fondo de Cultura Económica, 2015. ISBN 978607163324-8.

## Enllaços externs

* Ernesto de la Peña. «Palabras de Ernesto de la Peña en el Homenaje nacional por su octagésimo aniversario». Conaculta, 21-11-2007. [Consulta: 24 gener 2010].
* Entrevista amb Ernesto de la Peña, de la sèrie Conversando amb Cristina Pacheco, produïda per Canal OnceTV México.
* Secció En la opinión de... de Noticieros Televisa Arxivat 2017-09-29 a Wayback Machine. on es troben disponibles al públic alguns comentaris abocats per Ernesto de la Penya sobre diferents aspectes de l'esdevenir nacional i internacional Televisa
* En voz de Ernesto de la Peña, gravació de Radio UNAM, on l'autor llegeix tres poemes inèdits.
* Entrega de la Medalla de Honor Belisario Domínguez en YouTube. Discurs de Jaime Labastida