OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bill Forsyth

William David Forsyth (Glasgow, Escòcia, Regne Unit, 29 de juliol de 1946), conegut com a Bill Forsyth, és un cineasta escocès.

## Biografia

Bill Forsyth es va endinsar al món cinematogràfic amb tan sols 17 anys; quan va començar a treballar com a ajudant per a un director de documentals. Al llarg dels anys 60, va estudiar a l'escola de cinema i va treballar com a ajudant de muntatge per a la BBC Forsyth va atreure l'atenció del públic amb la pel·lícula de baix pressupost That Sinking Feeling. Els actors eren en la seva majoria joves actors de teatre.
El relatiu èxit del film li va donar la possibilitat de passar a un nivell més alt de producció amb Gregory's Girl el 1981. En aquesta nova pel·lícula va tornar a col·laborar amb alguns dels mateixos joves actors de teatre del seu anterior treball. La pel·lícula va ser un èxit i va obtenir el premi al millor guió dels Premis BAFTA.
Llavors va ser quan va dirigir la reeixida Un personatge genial produïda per David Puttnam. Després va venir una altra de les pel·lícules més notables en la filmografia de Forsyth, Comfort and Joy. Quan el productor Puttnam va donar el salt a Hollywood, Forsyth el va seguir, però va obtenir un èxit moderat. Housekeeping va ser el seu primer treball als Estats Units.

## Filmografia

* That Sinking Feeling (1980)
* Gregory's Girl (1981)
* Andrina (1981)
* Un personatge genial (Local Hero) (1983)
* Comfort and Joy (1984)
* Housekeeping (1987)
* Breaking In (1989)
* Being Human (1993)
* Gregory's Two Girls (1999)

## Bibliografia

* Allan Hunter & Mark Astaire. Local Hero: the making of the film (1983).
* 'Bill Forsyth: The Imperfect Anarchist' IN: From Limelight to Satellite: A Scottish Film Book (1990).

## Referències

* ↑ «Bill Forsyth». Senses of Cinema.
* ↑ «Bill Forsyth». Screen Online.
* ↑ «Bill Forsyth: Awards». The New York Times.
* ↑ Canby, Vincent. «Forsyth's 'Housekeeping'». The New York Times, 25-11-1987.
# Bill Follis

Bill Follis (Oklahoma, ?) és cap tribal dels modoc des del 1972. Des del 1978 serà reconegut com a cap tribal per la BIA, el primer cap reconegut des de la mort de Bogus Charley el 1880.

## Referències

* Modoc chief honored by state Arxivat 2016-04-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Bill Ferrar

Bill Ferrar (Bristol, 21 d'octubre de 1893 - Oxford, 22 de gener de 1990) va ser un matemàtic anglès.

## Vida i Obra

Ferrar va néixer al barri de St Pauls de Bristol, fill d'un fanaler municipal. Va fer els estudis secundaris a Bristol on, el 1912, va obtenir una beca per estudiar al Queen's College d'Oxford. Els seus estudis superiors van ser interromputs per la Primera Guerra Mundial, durant la qual va ser primer telefonista de l'artilleria i després oficial d'intel·ligència a França. Acabada la guerra, va tornar a Oxford on es va graduar el 1920.
Des del 1920 fins al 1924 va ser professor al University College de Bangor (Gal·les) i el 1925 es va incorporar a la universitat d'Edimburg amb el professor Edmund Whittaker. Va publicar els seus primers articles sobre sèries convergents, teoria de la interpolació i teoria de nombres. El 1925 va ser elegit membre de la Royal Society d'Edimburg. Aquest mateix any, la tardor, va assumir un nou paper a la universitat d'Oxford, essent nomenat fellow del Hertford College. El 1937 es va convertir en tresorer del Hertford i, a partir de 1959, en va ser el degà, fins al seu retir el 1964.

### Llibres publicats

* A Textbook of Convergence (1938)
* Algebra: a Textbook of Determinants, Matrices and Quadratic Forms (1941, 2a ed. 1957)
* Finite Matrices (1951)
* Mathematics for Science (1965)
* Calculus for Beginners (1967)
* Advanced Mathematics for Science (1969)
* Differential Calculus
* Higher Algebra

## Referències

* ↑ Neumann i Rayner, 1994, p. 396.
* ↑ Berndt, 1971, p. 21-22.
* ↑ Maxwell, 1970, p. 307.

## Bibliografia

* Berndt, Bruce C. «The Voronoi Summation formula». A: Anthony A. Gioia; Donald L. Goldsmith (eds.). The Theory of Arithmetic Functions (en anglès). Springer, 1971, p. 21-36. ISBN 978-3-540-05723-9.
* Maxwell, E.A. «Advanced Mathematics for Science. By W. L. Ferrar» (en anglés). The Mathematical Gazette, Vol. 54, Num. 389, 1970, pàg. 307. DOI: 10.2307/3613815. ISSN: 0025-5572.
* Neumann, Peter N.; Rayner, M. E. «William Leonard Ferrar» (en anglés). Bulletin of the London Mathematical Society, Vol. 26, Num. 4, 1994, pàg. 395-401. DOI: 10.1112/blms/26.4.395. ISSN: 1469-2120.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Bill Ferrar» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Spear, Ruskin. «William Leonard Ferrar (retrat)». Art UK, 1965. [Consulta: 2 novembre 2020]. (anglès)
# Overland (Missouri)

Overland és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 16.838 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Overland tenia 16.838 habitants, 7.012 habitatges, i 4.494 famílies. La densitat de població era de 1.484,3 habitants per km².
Dels 7.012 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,8% hi vivien parelles casades, en un 16,4% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.437 $ i la renda mediana per família de 43.655 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.168 $ mentre que les dones 25.352 $. La renda per capita de la població era de 18.266 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Overland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Overland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Overland Park

Overland Park és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2008 tenia 173.250 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Overland Park tenia 149.080 habitants, 59.703 habitatges, i 39.702 famílies. La densitat de població era de 1.014,3 habitants/km².
Dels 59.703 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.116$ i la renda mediana per família de 77.176$. Els homes tenien una renda mediana de 52.072$ mentre que les dones 34.186$. La renda per capita de la població era de 32.069$. Entorn del 2,1% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Overland Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Overland Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paraliparis tompkinsae

Paraliparis tompkinsae és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.976 i 2.068 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: l'est de les illes Òrcades del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1992. New and rare deep-sea snailfishes of the genera Paraliparis and Genioliparis from the western South Atlantic (Pisces, Scorpaeniformes: Liparidae). Zoosystematica Rossica v. 1: 148-155.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Palau de Dolmabahçe

El palau de Dolmabahçe (en turc Dolmabahçe Sarayı) a Istanbul, Turquia, situat a la riba europea del Bòsfor, fou la seu de la cort imperial de l'Imperi Otomà de 1853 a 1922, a part d'un interval de vint anys (1889-1909) en què s'utilitzà el palau de Yıldız.

## Història

El palau de Dolmabahçe fou el primer palau d'estil europeu (neobarroc) a Istanbul. Fou construït en temps del soldà Abdülmecit entre 1842 i 1853, amb un cost de cinc milions de lliures d'or otomanes, l'equivalent de trenta-cinc tones d'or. Catorze tones foren emprades únicament per ornar el sostre de l'interior de l'edifici. L'aranya de cristall de Bohèmia més gran, un regal de la reina Victòria, es troba avui dia encara a l'estança central. L'aranya té set-cents cinquanta llums i pesa quatre tones i mig. El Dolmabahçe té la col·lecció de canelobres de vidre de Bohèmia i Baccarat més gran.
Dolmabahçe era al començament una badia al Bòsfor que fou farcida gradualment durant el segle xviii per fer-hi jardins imperials, els favorits de la monarquia otomana. Tot de palaus d'estiu hi foren construïts a l'antiga badia durant els segles xviii i xix. L'actual palau fou construït entre el 1842 i el 1853 durant el regnat del soldà Abdülmecit, on s'erigia el palau de Beşiktaş, pels arquitectes turcoarmenians Garabet Amira Balyan i el seu fill Nigogos Balyan. Els soldans traslladaren llur residència a aquest nou palau des del Palau de Topkapı.
# Borexino

El Borexino és un experiment de física de partícules que té com a objectiu estudiar neutrins solars de baixes energies (menors d'1 MeV). El nom de Borexino deriva del diminutiu en italià del "Boron EXperiment" (experiment de bor) abreviat BOREX, pel fet que en un principi es pensava a usar bor per a la detecció de neutrins. El propòsit principal l'experiment és mesurar el flux de neutrins produïts per desintegració radioactiva de beril·li-7 al Sol amb alta precisió. Aquest mesurament avançaria el coneixement dels processos de fusió nuclear que transcorren al centre del sol, i també ajudaria a determinar propietats de la propagació de neutrins, entre ells l'efecte Mikheyev-Smirnov-Wolfenstein. Altres objectius de l'experiment inclouen la detecció de neutrins solars produïts pel bor-8, les cadenes pp i pep i el cicle CNO, com també de anitneutrins de la Terra i de centrals nuclears. És també possible que Borexino detecti neutrins produïts per supernoves dins de nostra galàxia. Per tant, Borexino és membre de SNEWS (Sistema d'Alerta Primerenca de Supernoves). La primera detecció de neutrins solars ocorregué el 16 d'agost del 2007.
L'experiment està situat en els Laboratoris Nacionals del Gran Sasso (LNGS), prop de L'Aquila, Itàlia, i està patrocinat per una col·laboració internacional amb investigadors d'Itàlia, Estats Units, Alemanya, França i Rússia. Borexino es finança a través diverses agències nacionals, incloent-hi l'Institut Nacional de Física Nuclear (INFN) i la Fundació Nacional de Ciència.

## Resultats

El 2010, geoneutrins de l'interior de la Terra s'obervaren per primera vegada. Aquests són anti-neutrins produïts en desintegracions radioactives d'urani, tori, potassi, i rubidi.
El 2011, l'experiment publicà un mesurament precís del flux de neutrins beril·li-7, així com la primera evidència dels neutrins solars producte de reaccions protó-electró-protó (reaccions pep).
El 2012, es publicaren els resultats dels mesuraments de la velocitat dels neutrins que van viatjar des del CERN a Gran Sasso. Els resultats foren congruents amb la velocitat de la llum, com s'esperava, no van aconseguir superar-la.
L'any 2013, estableixen un límit en els paràmetres de neutrins estèrils. També tragueren un senyal de geoneutrins, el que dona una idea de l'activitat dels elements radioactius en l'escorça terrestre.
El 2014, publicaren una anàlisi de l'activitat de fusió protó-protó en el nucli solar, aquesta fusió és important, perquè és la responsable del 99% de l'energia que irradia el sol.

## Referències

* ↑ Science and Technology of Borexino: A Real Time Detector for Low Energy Solar Neutrins at arXiv.org
* ↑ / 0012082 "Supernova Neutrino Detection in Borexino" at arXiv.org

## Enllaços externs

* Borexino - Lloc web oficial
# BorgWarner

BorgWarner Inc. és un proveïdor nord-americà d'automòbils amb seu a Auburn Hills, Michigan. L'empresa manté instal·lacions de producció i sistemes tècnics en 93 emplaçaments (amb data de 6 de juny de 2022) en 22 països d'arreu del món i compta amb uns 49.000 empleats.

## Referències

* ↑ «Company - BorgWarner».
# Parc Natural de Penyalara

El Parc Natural del Cim, Circ i Llacunes de Penyalara (en castellà, Parque Natural de la Cumbre, Circo y Lagunas de Peñalara), conegut comunament com a Parc Natural de Penyalara (Parque Natural de Peñalara, en castellà), és un espai protegit de 768 hectàrees situat la zona central de la Serra de Guadarrama (part de l'eix muntanyenc anomenat Sistema Central). També es localitza en el vessant sud-est del pic de Penyalara (2.430 m), en el terme municipal de Rascafría i en el nord-oest de la Comunitat de Madrid. Aquest espai natural alberga el pic de Penyalara, el més alt de la Serra de Guadarrama, tres petits circs, dues morrenes i una sèrie de llacunes, tot d'origen glacial. El paratge va ser declarat Parc Natural al juny de 1990 pel govern de la Comunitat de Madrid.
La vegetació d'aquest parc natural està composta per formacions arbustives d'alta muntanya, pasturatges i boscos de pi silvestre que només es donen en les zones més baixes. En les parts més altes predominen els prats alpines i els espais rocosos. Algunes espècies animals que habiten aquest paratge són el voltor negre, l'àguila imperial, petits mamífers i amfibis en les llacunes. AL parc s'accedeix per diversos camins que surten del port de Vedats, centre turístic de la regió. En l'espai natural, molt visitat en dies festius, es pot practicar el senderisme, l'escalada i l'esquí durant l'hivern.

## Enllaços externs

* Web oficial del parc Arxivat 2005-12-19 a Wayback Machine.
# Passeig de la Font d'en Fargues

El Passeig de la Font d'en Fargues és un passeig que creua el barri de la Font d'en Fargues a Barcelona.

## Història

A començament del segle XX Montserrat de Casanovas va ser la primera que va començar a parcel·lar les seves terres amb la idea de construir cases amb jardí, sense tanques altes, en la línia de les de ciutat-jardí. Ella personalment revisava molts dels projectes de cases que es van fer als inicis.
El passeig de la Font d'en Fargues era l'eix principal i s'hi van construir diverses torres, algunes de considerable envergadura, a partir de 1908. La més antiga és can Giol cantonada amb passeig de Maragall, ara és una residència geriàtrica. Es conserva alguna torre més perquè s'hi van fer escoles.

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó
# Bregille

Bregille és un districte de la ciutat francesa de Besançon que es troba en el marge dret del Doubs, vorejant el centre històric cap a l'oest, al barri de Clairs-Soleils al nord i de Chaprais al nord-est. Va créixer en el turó de Bregille que s'eleva a 458 metres, o uns 200 metres aigües amunt del riu. En el cens de 1999, hi havia aproximadament 3.100 habitants anomenats bregillots.
Originalment, el districte de Bregille era un petit poblet pròsper, que pertanyia al clergat de Besançon. A poc a poc la petita vila va créixer gràcies a la vinya al segle xvi, però sobretot gràcies a la indústria al sector de Pres-de-Vaux al segle xix. No obstant això, el lloc fou moltes vegades danyats durant els conflictes entre la ciutat de Besançon i els seus rivals com els "traginers", o els austríacs el 1814, que en gran manera va crear problemes al desenvolupament. Després d'haver estat utilitzat pels seus recursos d'aigua que proveeixen la ciutat, la zona es va reconvertir en la construcció de salines conegudes a la regió i en tota França, amb accés per un funicular. Bregille avui dia és un barri que conserva un caràcter rural i vital, i que és essencialment una zona residencial i de boscos.
La zona compta amb moltes cases opulentes i alguns monuments com el castell de La Juive, l'Església de Santa Joana d'Arc, el fort Bregille i el de Beauregard o el cementiri jueu de la ciutat. El sector compta amb un entorn excepcional i divers, que inclou el lloc anomenat del desert gran i moltes rutes de senderisme que ofereixen un passeig pel cor del bosc de la Bregille.

## Referències

* Yves Mercier i Pierre Riobé, Mémoires de Bregille (2a edició), Besançon, Cêtre, desembre 2009, (ISBN 978-2-87823-196-0).
# Patrick Heß

Patrick Heß (22 d'abril de 1970 - 10 de maig de 2018) va ser un pilot d'enduro alemany que va destacar en competició durant les dècades del 1980 i 1990, tant a escala internacional com a l'antiga RDA. El 1990 va guanyar el darrer Campionat de la RDA d'enduro de 125 cc de la història.

## Biografia

Patrick Heß va debutar en curses de motocròs a dotze anys corrent per al MC Simson Suhl amb una motocicleta equipada amb un motor de ciclomotor Simson de 50 cc que li havia construït el seu pare. El 1985 va disputar les seves primeres proves d'enduro a la categoria dels 75 cc amb carnet B i a partir de 1989 va passar al carnet A. Arran del canvi polític al país del 1990 que va acabar propiciant la reunificació alemanya, Heß va deixar la Simson per una KTM i aquell any va esdevenir l'últim campió de la RDA d'enduro a la classe de "tecnologia especial" de 125 cc.
Des de 1990, Heß va participar en competicions nacionals i internacionals d'enduro, com ara l'edició de 1990 de la Rund um Zschopau, puntuable per al Campionat del Món. De 1991 a 1993 va ser membre de la selecció alemanya per al Trofeu Júnior als ISDE. El 1993 va aconseguir el seu major èxit internacional en guanyar una cursa al Campionat d'Europa d'enduro júnior, celebrada en el marc del Campionat del Món d'enduro de l'època. El 2002 i el 2003 va ser subcampió d'Alemanya de la seva categoria. Al llarg dels anys, a banda de Simson i KTM, va pilotar motocicletes TM, Yamaha, Honda, BMW i, al final de la seva carrera, una Aprilia bicilíndrica de 450 cc.
A més de l'enduro, Heß va participar també en competicions de modalitats relacionades. El 1998 va aconseguir acabar l'ErzbergRodeo i el 2002 va participar en el recentment creat Campionat d'Alemanya de Cross Country (GCC). El 2009 va posar punt final a la seva carrera esportiva a la darrera cursa del campionat alemany d'enduro, la Rund um Zschopau. Un cop retirat, es va involucrar en l'organització de diverses competicions de motociclisme.
Patrick Heß es va morir en un accident de trànsit el 2018.

## Referències

* ↑ «Für den Einen der Letzte, für den Anderen der Erste!» (en alemany). enduro-zschopau.de. MSC Rund um Zschopau e.V., 2009.
* ↑ «Hobby: Endurosport - Patrick Heß: Deutscher Mannschaftsmeister mit dem ADAC-Pfalz 2002 + 2003» (en alemany). hobbymap.de. David Heppner E-Services, 2010. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «UNFALLTOD: PATRICK Heß» (en alemany). magazin.baboons.de. BABOONS GmbH, 15-05-2018.
* ↑ «Traueranzeige Patrick Heß» (en alemany). thueringen-gedenkt.de. HCS Content GmbH, 01-06-2018.
# Patrick James Zurek

Patrick James Zurek (17 d'agost de 1948) és el bisbe de la diòcesi d'Amarillo, Texas, des del 22 de febrer del 2008. Zurek estudià teologia moral a Roma i serví com a capellà a l'hospital infantil Nens de Jesús durant la seva etapa com a seminarista. Fou ordenat sacerdot a Roma el 29 de juny del 1975 pel Papa Pau VI.

## Referències

* ↑ Texas Catholic. «Obispo de Amarillo» (en anglès). Arxivat de l'original el 2007-10-20. [Consulta: 8 febrer 2014].
# Partit Aliança Moldàvia Nostra

El Partit Aliança Moldàvia Nostra (romanès Partidul Alianţă Moldova Noastră, PAMN) és un partit polític liberal de la República de Moldàvia. Va néixer com a partit el 2003 després de la unió de:
* Aliança Social-Democràtica de Moldàvia, també dita Aliança Braghis; successor del moviment Aliança Civica per a Reformes i del Partit de la Social Democràcia "Furnica". Va ser un partit socialdemòcrata format en 1997. Era liderat per Dumitru Braghis i va absorbir al Moviment Plai Natal l'any 2002.
* El Partit Liberal va ser un partit liberal creat de la fusió del Partit del Renaixement i la Reconciliació de Moldàvia (1995), Partit Nacional Camperol Democristià (1993) i la Unió Social Liberal "Força de Moldàvia". Entre els seus líders es trobava el seu fundador Mircea Snegur. El seu últim president va ser Veaceslav Untila
* L'Aliança Independent de Moldàvia va ser un partit fundat l'any 2001 per Serafim Urechean, alcalde de Chişinău.
* El Partit Popular Democràtic de Moldàvia va ser un partit fundat l'any 1997.

## Les eleccions de 2005

L'Aliança va adoptar com ideologia el Social-liberalisme. El seu símbol mostra una alba amb la frase "Moldova Noastră" en el seu costat inferior. A les eleccions de 2005 es va presentar en coalició amb el Partit Democràtic de Moldàvia i el Partit Social Liberal. Aquesta coalició va obtenir el 28,5% dels vots (un descens de 4,5 punts), però un augment de 15 escons, 4 d'aquests van ser atorgats a l'Aliança Moldàvia Nostra. Després de les eleccions, el bloc es va separar en tres grups parlamentaris diferents, formant aquest partit un grup independent de 24 diputats.

## Eleccions de 2009

A l'eleccions legislatives moldaves d'abril de 2009, l'AMN va obtenir 11 escons. Amb els altres partits d'oposició va participar amb èxit en el bloqueig en contra de l'elecció d'un candidat presidencial del Partit Comunista, que va provocar noves eleccions. A les eleccions legislatives moldaves de juliol de 2009, l'AMN va perdre 4 escons, rebent-ne 7. No obstant això, tots els partits d'oposició van obtenir escons per a la majoria i el Partit Comunista va ser derrotat. L'agost de 2009, el partit es va integrar dins de la coalició Aliança per a la Integració Europea.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-08-17 a Wayback Machine.