OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Henk Vredeling

Henk Vredeling (Amersfoort, 1924 - Zeist, 2007) fou un polític neerlandès, que fou Ministre de Defensa al seu país i Vicepresident de la Comissió Europea entre 1977 i 1981.

## Biografia

Va néixer el 20 de novembre de 1924 a la ciutat d'Amersfoort, població situada a la província d'Utrecht.
Morí el 27 d'octubre de 2007 a la població de Huis ter Heide, situada al municipi de Zeist.

## Activitat política

Membre del Partit Laborista (PvdA) fou escollit la Tweede Kamer (cambra de representants neerlandesa) per primer cop l'any 1956. Escollit membre del Parlament Europeu en representació del seu país l'any 1958, ocupà el càrrec d'eurodiputat fins a l'any 1973.
Aquell any abandonà la política europea per retornà al seu país per ser nomenat Ministre de Defensa per part del Primer Ministre Joop den Uyl, càrrec que va mantenir fins al 1977. Aquell any fou nomenat Comissari Europeu en la Comissió Jenkins, ocupant el càrrec de Vicepresident i Comissari Europeu de Treball i Assumptes Socials, fent-se càrrec així mateix de les responsabilitats d'Educació i Formació. Abandonà la política europea el 1981.

## Referències

* ↑ «Oud-minister Henk Vredeling overleden» (en neerlandès). De Volkskrant, 31-10-2007. [Consulta: 3 gener 2019].
# Chrysocrambus

Chrysocrambus és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Chrysocrambus brutiellus Bassi, 1985
* Chrysocrambus chrysonuchelloides (Rothschild, 1925)
* Chrysocrambus craterellus (Scopoli, 1763)
* Chrysocrambus dentuellus (Pierce & Metcalfe, 1938)
* Chrysocrambus kobelti (Saalmüller, 1885)
* Chrysocrambus lambessellus (Caradja, 1910)
* Chrysocrambus linetella (Fabricius, 1781)
* Chrysocrambus major (Müller-Rutz, 1931)
* Chrysocrambus mauretanicus (Müller-Rutz, 1931)
* Chrysocrambus sardiniellus (Turati, 1911)
* Chrysocrambus similimellus (Müller-Rutz, 1931)
* Chrysocrambus syriellus (Zerny, 1934)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 27 gener 2019].

## Bibliografia

* Bassi, G., 1985: Contributo allo studio delle Crambinae (Lepidoptera, Pyralidae). I: Specie mediterranee nuove o interessanti. Bollettino del Museo Regionale di Scienze Naturali Torino 3 (1): 73–78.
# Romanogobio persus

Romanogobio persus és una espècie de peix d'aigua dolça d'Euràsia de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els adults poden assolir fins a 10,5 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Naseka, Alexander M.; Freyhof, Jörg Freyhof «Romanogobio parvus, a new gudgeon from River Kuban, southern Russia (Cyprinidae, Gobioninae)». Ichthyological Exploration of Freshwaters, 15, 1, 2004, pàg. 17-23.
* ↑ Sa-a, Pascualita; Reyes, Rodolfo B. «Romanogobio persus (Günther, 1899) Kura gudgeon» (en anglès). Fishbase. s.d. [Consulta: 31 març 2022].
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
# Romanogobio uranoscopus

Romanogobio uranoscopus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius Danubi i Dnièster.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i P. Dahlström, 1968. Süßwasserfische. BLV Verlagsgesellschaft, Múnic. 224 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cinquanta ombres d'en Grey

«Cinquanta ombres d'en Grey» té aquests significats:
* Cinquanta ombres d'en Grey (novel·la), novel·la del 2011
* Cinquanta ombres d'en Grey (pel·lícula), pel·lícula del 2015
# Claudio Casciolini

Claudio Casciolini (Roma, 9 de novembre de 1697 - Roma, 18 de gener de 1760) va ser un compositor italià.

## Biografia

Fill d'Agostino i Veronica Finocchiola, va néixer a Roma el novembre. Des de l'abril de 1726 fins a la seva mort, va cantar el baix a l'església de San Lorenzo de Damaso, on també va poder haver estat mestre di cappella. El 14 de gener de 1724 es va casar amb Maria Teresa Mazza a la basílica de S. Lorenzo a Damaso; va tenir nombrosos fills i vivia en la pobresa en una petita casa propera a ella: Piazza della Chiesa Nuova. Va ser membre de la Congregació de S. Cecilia, per a la qual va escriure diverses composicions.

## Treballs

Casciolini va escriure només música eclesiàstica. Tot i que va viure durant el període de la música barroca, va escriure exclusivament a l'antic "Stile antico". Aquest consistia en un contrapunt a cappella a l'estil de Palestrina.

## Composicions

Les seves composicions inclouen una Missa pro defunctis de tres parts i una Missa brevissima.
Altres obres a quatre veus
* Venite comedite;
* Adiuva nos;
* Responsoria per il Mercoledi, Giovedi, Venerdi Santo; Benedictus;
* Christus factus est, Vexilla;
* Christe cum sit; Istorum est;
* Miserere;
* O vos omnes;
* Laude sagra ad honorem et gloriam Domini nostri Jesu Christi;
* Pange lingua;
* Stabat Mater;
* Viam mandatorum.
Altres treballs per a vuit parts
* Angelus Domini;
* Beatus vir;
* Dixit Dominus;
* Zachee festinans descende.

## Notes

* ↑ Venturini, Enza. "CASCIOLINI, Claudio". treccani.it. Dizionario Biografico degli Italiani. Retrieved 15 November 2020.
* 1 2 Gmeinwieser, Siegfried. "Casciolini, Claudio". oxfordmusiconline.com. Grove Music Online. Retrieved 15 November 2020.
* ↑ Robert Chase (2004-09-08). Dies Irae: A Guide to Requiem Music. Scarecrow Press. p. 144. ISBN 978-0-585-47162-4. Retrieved 15 November 2020.
* ↑ Alejandro Vera (2020). The Sweet Penance of Music: Musical Life in Colonial Santiago de Chile. Oxford University Press. p. 310. ISBN 978-0-19-094021-8. Retrieved 15 November 2020.
* ↑ Monatshefte für Musik-Geschichte. Breitkopf und Haertel. 1880. p. 201. Retrieved 15 November 2020.
# Cobitis macrostigma

Cobitis macrostigma és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Iang-Tsé (Xina).

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Cobitis macrostigma». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Hwang, H.C., P.C. Yueh i S.F. Yu 1982. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 1 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 173 p.
* ↑ Nichols, J.T. 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, [Nova York], Estats Units, 322 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Saint-Stail

Saint-Stail és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Stail era de 75 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 35 eren segones residències i 1 estava desocupat. 65 eren cases i 1 era un apartament. Dels 30 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Stail el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 32 eren actives i 15 eren inactives. De les 32 persones actives 26 estaven ocupades (16 homes i 10 dones) i 6 estaven aturades (1 home i 5 dones). De les 15 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Stail a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Stail a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Claret (Erau)

Claret és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Ohtaniïta

L'ohtaniïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom del professor Eiji Ohtani.

## Característiques

L'ohtaniïta és un silicat de fórmula química Mg₃(Si₀,₅◻₀,₅)Si₂O₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de juny de l'any 2024, i publicada pocs mesos després. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural de la Universitat de Florència, a Itàlia, amb el número de catàleg: 3238/I.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit Suizhou, recollit el 15 d'abril de 1986 a la localitat de Xihe, dins el districte de Zengdu de la ciutat-prefectura de Suizhou (Hubei, República Popular de la Xina). Es tracta d'un mineral amb la química dels piroxens però amb l'estructura de la wadsleyita, caracteritzada per la diferent xarxa cristal·lina i per propietats físiques úniques, cosa que suggereix una transformació induïda per la compressió del xoc del meteorit. Aquest meteorit és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ohtaniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 agost 2024].
* 1 2 3 Bindi, Luca; Xie, Zhidong; Sharp, Thomas G.; Xie, Xiande «Unveiling deep Earth's hidden potential: insights from a new high-pressure phase discovered in a shocked meteorite». Discover Minerals, 1, 1, 04-09-2024, pàg. 1. DOI: https://doi.org/10.1007/s44346-024-00001-0 [Consulta: 6 setembre 2024].
* 1 2 3 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 80». European Journal of Mineralogy, 36, 4, 15-08-2024, pàg. 599–604. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-599-2024 [Consulta: 20 agost 2024].
# Bellerive (Vaud)

Bellerive és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, situat al districte de Broye-Vully.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Oloòsson

Oloòsson (en grec antic Ὀλοοσσών) era una ciutat de Perrèbia, a Tessàlia, que menciona Homer al "Catàleg de les naus" a la Ilíada. Li dona l'epítet de "ciutat blanca", perquè la terra del territori era d'argila blanca. L'historiador Procopi l'anomena Lossonus, una forma corrupta.
Estava situada, segons Estrabó, en una plana prop de Tempe, al peus d'un turó on hi ha restes d'un antic monestir, defensat a banda i banda per un profund barranc. La ciutadella es trobava dalt d'aquest turó, que conserva bocins d'antigues muralles.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1230. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Olooson». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 febrer 2021].
# Omopterinis

Els omopterinis (Omopterini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Erebinae.

## Taxonomia

La tribu es va dividir de la tribu Ophiusini (també de la subfamília Erebinae). Una anàlisi filogenètica va mostrar que els gèneres del Nou Món no eren els parents més propers dels altres gèneres d'Ophiusini.

## Gèneres

* Acritogramma
* Amolita
* Bendisodes
* Coenipeta
* Coxina
* Elousa
* Epidromia
* Eubolina
* Euclystis
* Euparthenos
* Helia
* Heteranassa
* Itomia
* Kakopoda
* Lesmone
* Matigramma
* Metria
* Pseudanthracia
* Selenisa
* Toxonprucha
* Tyrissa
* Zale
* Zaleops

## Referències

* 1 2 Zahiri, Reza «Molecular phylogenetics of Erebidae (Lepidoptera, Noctuoidea)». Systematic Entomology, 37, 2011, pàg. 102–124. DOI: 10.1111/j.1365-3113.2011.00607.x.
* ↑ Lafontaine, Donald; Schmidt, Christian «Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico». ZooKeys, 40, 19-03-2010, pàg. 26. DOI: 10.3897/zookeys.40.414.
* ↑ Lafontaine, J. Donald; Schmidt, B. Christian «Additions and corrections to the check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico». ZooKeys, 264, 06-02-2013, pàg. 227–236. DOI: 10.3897/zookeys.264.4443.
# Omorto

Omorto (també conegut com a Omortoh) és un petit poble que està situat a Kombo Est, un districte de Gàmbia. L'any 2013 tenia 698 habitants, dels quals 345 eren homes (49.5%) i 353 eren dones (50.5%). Es troba just a la frontera amb Senegal.

## Referències

* 1 2 «2013 - Population and Housing Census - Directory of Settlement». Gambia Bureau of Statistics, 2013.
* ↑ «Maps, Weather, and Airports for Omortoh, Gambia, The». [Consulta: 3 desembre 2020].
# Omorashi

Omorashi (おもらし / オモラシ / お漏らし) és una parafília d'origen japonés, relacionada amb la incontinència urinària: la paraula japonesa omorashi, que significa «pixar-se damunt», fa referència a un tipus de fetitxisme sexual habitual en productes d'entreteniment hentai i en el porno tou, ja que es diferència d'altres pràctiques associades a la urolàgnia en què l'excitació sexual s'obté de l'alleujament en orinar, encara que el fet que també es trobe plaer en el patiment previ i la vergonya posterior s'associa a les pràctiques de dominació i submissió del sadomasoquisme.
Al Japó, una de les variacions més populars és l'omorashi yagai, consistent a pixar-se en públic, mentre omorashi yagai hōnyō implica que el subjecte es despulle abans de pixar o que ho faça a l'aire lliure sense ser vist, com si fóra un grafiter; una altra accepció, omutsu omorashi o oshime omorashi, li afig l'ús de bolquers per compte de bragues. Encara que la prostitució al Japó —entesa amb el contacte entre genitals— està prohibida, pràctiques com l'omorashi estan permeses en els salons de massatge i «clubs d'imatge» junt amb altres fantasies sexuals: el servici inclou emportar-se la peça de roba mullada; fins i tot se'n venen en màquines expendedores. També existix un lubricant artificial amb olor de pixum, el Nyou Maniac Lotion, i videojocs del subgènere eroge com Water Closet, l'argument del qual gira al voltant de l'escatologia (fisiologia).
L'origen de l'omorashi —abreujat omo— se situa en la popularitat dels concursos televisius nipons que incloïen proves de resistència de la bufeta urinària, i en la resta del món té mitjans dedicats com la revista australiana Wet Set, amb fotos de dones vestides pèro amb l'entrecuix xopat. L'any 2018, un fil del web Reddit que preguntava si era possible tindre un mini orgasme a l'orinar després d'haver-se aguantat es feu viral, amb respostes afirmatives d'altres usuaris; no obstant això, encara que és possible que l'orinada estimule els nervis pèlvics i puga provocar plaer, també hi ha el risc de contraure una infecció urinària o que altere la musculatura de la bufeta.

## Referències

* ↑ Mistress Kay. «Exploring the World of Pee Fetishism» (en anglés). Kinkly, 02-03-2018. [Consulta: 28 novembre 2019].
* 1 2 «Parafilias: Omorashi» (en castellà). Golfxs con principios, 08-10-2007. [Consulta: 27 novembre 2019].
* ↑ Rob Bricken. «Super Terrific Japanese Thing: Golden Shower Nyou Maniac Lotion Omorashi» (en anglés). Topless Robot, 14-03-2012. Arxivat de l'original el 28 de novembre 2019. [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ Rowena Lim Lei. «Water Closet» (en anglés). Animetric, 15-09-2001. Arxivat de l'original el 27 de juliol 2020. [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ Layla Haidrani. «The Women and Men Who Get Turned On By Needing to Pee» (en anglés). Vice, 31-01-2018. [Consulta: 28 novembre 2019].
* ↑ Julie Mazziotta. «Is It Really Possible to Have a ‘Peegasm’ from Holding Your Urine? An OB-GYN Weighs In» (en anglés). People, 07-08-2018. [Consulta: 28 novembre 2019].
# Novovotxepxi

Novovotxepxi - Нововочепший (rus) - és un khútor, un poble, de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora de la desembocadura del riu Psékups en l'embassament de Krasnodar, a 8 km a l'oest de Ponejukai i a 73 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república.
Pertany al municipi de Votxepxi.
# Novozakhàrovka

Novozakhàrovka - Новозахаровка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 28 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Otmar Hasler

Otmar Hasler (Vaduz, Liechtenstein 1953) és l'exPrimer Ministre de Liechtenstein i líder del Partit Burgès Progressista.
Va prendre possessió del càrrec el 5 d'abril de 2001, succeint a Mario Frick. Va deixar el càrrec el 25 de març de 2009 després de la victòria amb majoria absoluta de la Unió Patriòtica a les eleccions del 8 de febrer de 2009.
# Betriu (cognom)

Betriu és un cognom d'origen català relacionat amb els municipis de l'antic quarter de Tresponts Avall. El document més antic que parla d'una persona anomenada Betriu es troba al fogatge (cens) de 1497, on se cita Salvador Biatriu, de Cal Betriu de Perles, casa que encara existeix actualment (Salvador Biatriu e son gendre stan a comuna despessa e fan tots una bossa). D'abans sols trobem una dada aïllada a la crònica del rei Pere III el Cerimoniós, quan el 1344 cita un ostatge anomenat Johan Biatriu durant el setge d'Argelers, al Rosselló.
Anteriorment s'escrivia Biatriu, durant els segles xiv i xv; Beatriu, durant el XVI i meitat del xvii, i, posteriorment, en la forma actual. L'arbre genealògic actual té en algunes branques quinze generacions seguides totes documentades, que comprenen des d'avui dia fins a Simona Betriu, pubilla de Cal Betriu de Perles, nascuda cap al 1620.
El 1773, Josep Betriu, de Cal Betriu de Perles, es va casar amb Maria Pallerola, pubilla de Cal Pallerola de Montargull, a Lavansa. Moltes de les famílies actuals de Betrius són descendents de Cal Pallerola.
Després de la Primera Guerra Mundial, que va deixar França amb un dèficit d'homes, alguns Betriu, com Anton Betriu i Vidal, el pare del qual era de Cal Costa de Montan, van passar els Pirineus i es van establir a la Catalunya Nord, on actualment es poden trobar els seus descendents.
D'altra banda, Francesc Betriu i Boix, de Vilar de Cabó, va emigrar a l'Argentina l'any 1917 i va donar origen al cognom Betriú (amb accent a la u) en aquell país.
Avui dia viuen unes 400 persones a tota Catalunya que tenen Betriu com a primer o segon cognom. L'Alt Urgell ha estat el bressol d'on són originàries les famílies més conegudes: de Cal Cases d'Oliana, els fundadors de la Taurus; de Cal Sastret d'Organyà, el cineasta Francesc Betriu i Cabeceran i el cardiòleg Amadeu Betriu; de Lavansa, els industrials de Terrassa Betriu i Pi; de Peramola, els advocats de Lleida Betriu i Montull; de Cal Not de Nargó, Pilar Betriu, i de Cabó, l'antic batlle Antoni Betriu.

## Vegeu també

* Maria Betriu Català
* Francesc Betriu i Tàpies
* Josep Betriu i Tàpies
* Maurici Lucena i Betriu

## Referències

* ↑ Freqüència del cognom Betriu a IDESCAT
* ↑ Nast, Condé. «Maurici Lucena: economista reputado, padre de dos hijos y ¿talismán de presidentes y ministros?» (en espanyol europeu), 04-02-2021. [Consulta: 28 juny 2023].

## Enllaços externs

* Plana web amb informació sobre el cognom.
# Berdeniella thomasi

Berdeniella thomasi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Espanya i França.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Berdeniella zwicki

Berdeniella zwicki és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)