OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ouarsenis

L'Ouarsenis (amazic: Ouarsnis, literalment ‘res de més alt’; àrab: الونشريس, al-Wanxarīs, llatinitzat pels francesos com El Ouanchariss) és un massís de muntanyes del nord-oest d'Algèria. Culmina al pic Sidi Amar (1.985 m), prop de Bordj Bou Naama, a la wilaya de Tissemsilt, 67 km al nord de Tissemsilt.
El massís s'estén entre l'uadi Chlef a l'est i al nord, l'uadi Mina a l'oest i la plana del Sersou al sud, a cavall sobre les wilayas de Medea, Ain Defla, Tissemsilt, Chlef, Relizane i Tiaret. Les principals cimeres són el mont Achaoun (1.850 m), el Ras Elbrarit (1.750 m) els pics Sidi Abdelkader i Sidi Amar, el mont Tamedrara i el Kef Siga.
La muntanya és alhora un refugi per a la flora i la fauna; s'hi troben sobretot vastos boscos de cedres, però afavoreix també l'agricultura, sobretot sobre la plana del Sersou coberta de cultius de cereals.
És una veritable reserva d'aigua per a la vall del Chlef, ja que dels seus flancs neixen els seus principals afluents: els uadis Deurdeur, Rouina, Tikzel, Sly i Rhiou. A l'est de les muntanyes s'estén sobre 3.616 ha el Parc Nacional de Theniet El-Had. Amb el seu magnífic bosc de cedres, al nord es troba la ciutat de Bordj Bou Naama al peu del pic Sidi Amar, punt culminant a 1.985 m, a l'est les fonts d'aigua calenta de Hammam Sidi Slimane, al nord els pobles de Lazharia, Boucaid, Larabaa i el lloc anomenat Ain Antar (indret turístic).
Els habitants són amazics zenetes i descendeixen dels Banu Ifran i Maghrawes. L'amazic, abans parlat a tot el massís, no sobreviu més que entre els Matmatas al nord de Taza i a Théniet El-had, a la cruïlla de les wilayas de Tissemsilt, Medea i Ain Defla, i potser a la regió de Bathia, però persisteix fortament en la toponímia local i els patronímics. Basset ha estudiat al seu llibre La Zenatiya de l'Ouarsenis els diferents dialectes parlats al segle xixe a la regió.

## Referències

* ↑ El corresponsal, pàg. 580

## Bibliografia

* Mohamed Boudiba, L'Ouarsenis. - La guerre au pays des cèdres, L'Harmattan, 2003 ISBN 2-7475-3455-3 en línia a
# Blauet de Blyth

El blauet de Blyth (Alcedo hercules) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita rius a zones boscoses del nord-est de l'Índia, Myanmar, sud de la Xina, i nord d'Indoxina.
# Pablo Martín Peré

Pablo Martín Peré (Palma, 5 de desembre de 1976) és un polític mallorquí del PSIB-PSOE, diputat al Congrés dels Diputats en la IX i X legislatures.
Llicenciat en Dret i màster en Direcció Administrativa Financera per CEREM Business School. Va ser Conseller Insular i Portaveu Adjunt del Grup Socialista en el Consell Insular de Mallorca (2007-2009) i Secretari de Relacions Institucionals i Portaveu Adjunt del PSIB-PSOE fins que, el febrer de 2009 substituí Antoni Garcias Coll al Congrés dels Diputats. Ha estat president de la Comissió de Peticions Fou reelegit a les eleccions generals espanyoles de 2011 i ha estat vicepresident segon de la Comissió de Justícia.

## Referències

* ↑ Fitxa al Congrés (castellà)
* ↑ Diario de Mallorca Arxivat 2009-02-11 a Wayback Machine., 6 de febrer de 2009 (castellà)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, X Legislatura

## Enllaços externs

* Entrevista a El Mundo
# Paraneí

Paraneí (en rus: Паранеи) és un poble de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 35 habitants, pertany al municipi de Sabantxéievo.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Bou de Solsona

El Bou és un element del folkore de Solsona.
La primera referència del bou és de l'any 1773-94. La primera aparició és en una factura, sense una data concreta, que s'entrega a l'Ajuntament de Solsona on s'hi detallen les despeses degudes a l'arribada d'un nou bisbe a la ciutat; aquesta factura, que es trobà en la documentació municipal corresponent al segle XVIII, es dedueix que podria ser l'entrada d'un dels següents 3 bisbes: Rafael Lasala i Losela (1773), Agustí Vàzquez Varela i Garcia (1793) o Pere Nolasc Móra i Sever (1795).
Durant gran part dels segles XIX i XX, va ser l'únic exemplar de tot el Principat i, per tant, va ser el model utilitzat per les diferents poblacions que havien comptat amb un element similar i que el van voler reinstaurar a la seva festa.
Concretament, l'any 1934, segons apareix en el llibre de Joan Amades, "Els Gegants, Nans i altres entremesos", l'únic bou que existia a Catalunya era el de Solsona, i per tant, es pot considerar la peça solsonina com una relíquia folklòrica.
L'any 1956, amb motiu de la Coronació de la Mare de Déu del Claustre, el Bou es refà de nou. Cal destacar que aquesta és la primera figura folklòrica que va construir en Manel Casserras i Boix.
Malgrat que l'actual peça és una reproducció fidedigna del de 1956, recorda les proporcions de l'antic bou documentat fotogràficament. Actualment, aquesta peça del bestiari no té una dansa pròpia, però és present amb els seus fuets tant a la cercavila com a la "Roda de foc".
L'any 2023, per a celebrar els 250 anys de la primera menció a la figura, l'Associació de Geganters de Solsona va posar a la venda samarretes amb aquest motiu.

## Cronologia

* 1773-94 Es construeix el Bou
* 1815 Es fa el Bou nou
* 1956 Canvi de fisonomia
* 1993 Retorna al seu aspecte inicial

## Referències

* 1 2 3 4 «El bou». Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya. Direcció General de Cultura Popular i Tradicional. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 31 de desembre 2014. [Consulta: 31 desembre 2014].
* ↑ «Lligall 96, foli 86». Arxiu Municipal de Solsona.
* ↑ «Programa de la Festa Major de Solsona 2023». Programa Festa Major [Consulta: 4 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Festa Major de Solsona, el Bou Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine.
# Bou de Barcelona

El Bou de Barcelona o Bou de Sant Just és un element del bestiari popular català de la ciutat de Barcelona, al Barcelonès, on forma part del Seguici Popular de la Ciutat de Barcelona junt a altres elements com l'Àliga, el Lleó, el Drac o la Víbria. És una figura que representa un personatge dòcil i tranquil, a diferència del paper que fa en algunes altres poblacions catalanes. Té dos vessants coneguts i diferenciats. Per un banda, el podem trobar en actes protocol·laris amb el Seguici barceloní, on passeja ornat amb una corona de flors boscanes, i per l'altre, en correfocs, traient foc per les banyes.
La figura es pot visitar durant tot l'any –sempre que no surti– a la Casa dels Entremesos, amb gran part de les figures de la imatgeria festiva de la Barcelona vella. La figura és carregada interiorment per una persona.

## Història

Probablement l'origen del Bou de Barcelona està en el bestiari que representava els quatre evangelistes en la processó de Corpus —amb el Lleó i l'Àliga— i feia referència a sant Lluc. Algunes altres fonts apunten que l'origen del bou podria ser un entremès que representava la nativitat. Amb tot, les figures tenen l'origen a l'edat mitjana, quan sobretot participaven en la processó de Corpus per explicar les Sagrades Escriptures a la gent del carrer, generalment analfabeta.
La figura és a bastament documentada als segles xv, xvi i xvii, portada pel gremi de carnissers, que la feia participar en cerimònies, actes o festes diverses en representació de la ciutat. Al segle xvii els carnissers se'n van desvincular i el Bou va quedar en mans de la parròquia del Pi, a la qual pertanyia el gremi.
El Bou va gaudir d'una gran popularitat durant els primers segles d'activitat, però va entrar en decadència durant el segle xviii, a causa de les restriccions que en limitaren els privilegis i els àmbits d'actuació. La Santa Maria del Pi de Carles III del 1780 va afectar també la participació dels entremesos festius en les processons. Amb el pas del temps, la figura va perdre simbolisme i anomenada i l'última referència que se'n té és del 1839, per les festes de celebració de la fi de la guerra dels Set Anys.
El Bou de Barcelona que tenim avui és del 1993 i fou construït en el procés de recuperació de la imatgeria festiva de la ciutat. Els Amics dels Gegants Ramon i Lola del Raval se'n responsabilitzaren i l'encarregaren al mestre imatger Manel Casserras i Boix. El 1993 mateix s'estrenà i de seguida s'incorporà al Seguici Popular de Barcelona.
El Bou té dansa pròpia, el «Ball del Bou», una peça d'Isidre Peláez i Dulcet que s'estrenà al Toc d'Inici de les festes de la Mercè el 1994.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Bou de Barcelona». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
* 1 2 Bou de Barcelona Bestiari.cat
# H-IIA

El H-IIA o (H-2A) és un coet que pertany a la família de coets proveïts de combustió líquida amb la finalitat de llançar un satèl·lit artificial a òrbita geoestacionària.
És fabricat per Mitsubishi Heavy Industries (MHI) per a l'Agència Japonesa d'Exploració Aeroespacial (JAXA). Els llançaments tenen lloc al Centre Espacial Tanegashima. L'1 d'abril de 2007 la producció i la gerència van passar de JAXA a MHI. El 14 de setembre de 2007, després d'aquesta privatització, el vol 13 va enlairar el coet H-IIA amb l'objectiu de posar en òrbita lluna a la sonda SELENE.
L'H-IIA és un derivat del coet anterior H-II, encara que s'ha ajustat substancialment per rebaixar al mínim els costos amb una millora tecnològica, l'H-II va demostrar ser massa costós i propens a tenir errors. Hi ha quatre variants del H-IIA, amb diverses capacitats.

## Història

L'H-IIA va ser llançat per primera vegada el 29 d'agost de 2001. El sisè llançament va concórrer el 29 de novembre de 2003, però va fracassar. El coet va ser pensat per llançar dos satèl·lits de reconeixement per observar Corea del Nord. JAXA va anunciar que els llançaments es reprendrien a 2005, i el primer vol amb èxit va concórrer el 26 de febrer del mateix any amb el llançament del MTSAT-1R. El primer llançament per a una missió més enllà de l'òrbita de la Terra va ocórrer el 14 de setembre de 2007, amb èxit, sent així el vol 12 amb èxit sobre 13.
Un coet amb capacitats superiors en llançament és l'H-IIB, un derivat de l'H-IIA. Aquest utilitza dos motors LI-7A en la seva primera etapa a diferència de l'H-IIA. El primer llançament de l'H-IIB es va realitzar l'any 2009.
La JAXA (Agència Espacial Japonesa) està desenvolupant el nou coet H3 amb el qual preveu substituir tant a l'H-IIA com a l'H-IIB durant la dècada del 2020.

## Vegeu també

* H-I
* H-IIB
* J-1

## Referències

* ↑ Krebs, Gunter. «H-2B». Gunter's Space Page. [Consulta: 28 gener 2017].
* ↑ Clark, Stephen «Japan's MHI wins deal to launch satellite for Inmarsat». Spaceflight Now, 19-09-2017 [Consulta: 20 setembre 2017].
# Gosthani

Gosthani (també Champavati o Konada) és un riu d'Andhra Pradesh, que neix prop de Gajapatinagar i corre en direcció sud-est durant uns 77 km, fins que desaigua a la badia de Bengala prop de Konada.
Les principals viles per les que passa són Gajapatinagar i Andhra.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Mallerenga cuallarga d'Annam

La mallerenga cuallarga d'Annam (Aegithalos concinnus annamnensis; syn: Aegithalos annamnensis) és un tàxon d'ocell de la família dels egitàlids (Aegithalidae). És pròpia del sud d'Indoxina. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon tindria la categoria d'espècie. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022), el consideren encara una subespècie de la mallerenga cuallarga gorjanegra.

## Referències

* ↑ «Mallerenga cuallarga d'Annam». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
* 1 2 «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 19 novembre 2022].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 630. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Grey-crowned Tit. Aegithalos annamensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 23 novembre 2022].
# Cragaleu

Cragaleu (en grec antic Κραγαλεύς), va ser, segons la mitologia grega, un heroi tessali fill de Dríops. Feia de pastor i tenia fama de ser molt prudent i equànime.
Un dia, pasturant els ramats, se li van aparèixer tres divinitats: Àrtemis, Apol·lo i Hèracles, perquè el van triar com a jutge d'una disputa que tenien. Volien saber qui dels tres seria el rei de la ciutat d'Ambràcia. Cragaleu va decidir que el rei fos Hèracles, i Apol·lo, enfadat, el va transformar en roca en aquell mateix lloc, on havia pronunciat el veredicte. Els habitants d'Ambràcia li oferien un sacrifici després de cada festivitat dedicada a Hèracles. Antoní Liberal transmet aquesta tradició.

## Referències

* ↑ «Charles Simmons, The Metamorphoses of Ovid, Books XIII and XIV, book 13, commLine 713». [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 116. ISBN 9788496061972.
# Varela

Varela és el nom dels següents personatges:
* Alejandro Varela López (Alacant, 1973), futbolista valencià que juga de defensa
* Consuelo Varela Bueno, historiadora i directora del CSIC a l'Escuela de Estudios Hispano Americanos (Sevilla) des de 1990
* Daniel Varela Suances-Carpegna (Lugo, 1951), advocat i polític gallec a la
* Fernando Varela Ramos (Dos Hermanas, província de Sevilla, 1979), futbolista andalús que juga de defensa
* Gustavo Antonio Varela Rodríguez (Montevideo, 1978), futbolista internacional uruguaià
* José Enrique Varela Iglesias (San Fernando, Cadis, 1891 - Tànger, Marroc, 1951), marquès i militar espanyol
* José Pedro Varela (Montevideo, 1845 - 1879), escriptor, sociòleg, periodista i polític uruguaià
* Josep Varela i Serra (Besalú, 1943), mestre, escriptor i polític català
* Juan Alfonso Varela de Losada (San Salvador de Brigos, Galícia, 1723 - Ferrara, 1769), fundador de l'Orde dels Penitents de Jesús Natzarè, proclamat venerable per l'Església catòlica.
* Manuel Varela Radío (Pontevedra, 1873 - Madrid, 1962), metge i polític gallec
* Pedro Varela Olivera (Florida, 1837 - Montevideo, 1906), President interí de la República d'Uruguai
* Pelayo Varela (Oviedo, 1969), artista multidisciplinari asturià
# Copa Thälmann

La Copa Thälmann fou una competició i festival esportiu disputat l'abril del 1936 a Barcelona. Fou organitzada pel Comitè Català pro Esport Popular i comprengué competicions de futbol, natació, boxa, atletisme, lluita i gimnàstica. Tenia per objectiu la promoció de l'esport popular i se celebrà en un ambient amb fortes connotacions polítiques.
La competició prengué el nom del dirigent comunista alemany Ernst Thälmann, símbol de la resistència antifeixista i detingut per la Gestapo el 1933. Amb aquesta competició s'intentava avaluar la capacitat organitzativa del Comitè Català pro Esport Popular que al juliol del mateix any havia d'organitzar l'Olímpiada Popular.

## Referències

* ↑ «Copa Thälmann». Enciclopèdia de l'Esport Català. [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ Stout, James. The Popular Front and the Barcelona 1936 Popular Olympics: Playing as if the World Was Watching (en anglès). Springer, 2019-07-09. ISBN 978-981-13-8071-6.
# Psitàcids

Els psitàcids són una família d'ocells que va ser considerada l'única que componia l'ordre dels psitaciformes (amb unes 365 espècies) en algunes classificacions. Més tard, però, van ser separades les cacatues i els lloros de Nova Zelanda en les seves pròpies famílies, i van quedar els psitàcids reduïts a unes 348 espècies. En època més propera, van ser separats la major part de les espècies del Vell Món a la seua pròpia família dels Psitacúlids (Psittaculidae) seguint Joseph et al 2012

## Reproducció

La major part de les espècies d'aquesta família són monògames.

## Alimentació

Mengen llavors fonamentalment, però n'hi ha espècies que també inclouen fruits, fulles i insectes en llur dieta.

## Distribució geogràfica

Viuen a la llarga d'ambdues Amèriques i les illes del Carib i també a la zona afrotròpica.

## Espècies aclimatades als Països Catalans

Algunes psitàcides que crien en llibertat a les nostres ciutats (totes espècies invasores a partir d'individus escapats de la captivitat):
* Cotorra argentina (Myiopsitta monachus)
* Cotorra de Kramer (Psittacula krameri)
* Aratinga nandai (Nandayus nenday)
* Aratinga de cap blau (Aratinga acuticaudata)
* Aratinga mitrada (Aratinga mitrata)
* Aratinga de màscara roja (Aratinga erythrogenys)
* Cotorra de la Patagònia (Cyanoliseus patagonus)

## Taxonomia

Els psitàcids, actualment, es consideren classificats en dues subfamílies:
* Subfamília dels Psitacins (Psittacinae) amb dos gèneres i 12 espècies.
* Subfamília dels Arins (Arinae), amb 34 gèneres (un extint) i 181 espècies (5 extintes)

## Referències

* ↑ Informació sobre les 365 espècies de psitàcids. (francès) i (anglès)
* ↑ Classificació dels Psitàcids
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.2). doi : 10.14344/IOC.ML.13.2.
* ↑ Leo Joseph, Alicia Toon, Erin E. Schirtzinger, Timothy F. Wright, Richard Schodde, (2012). "A revised nomenclature and classification for family-group taxa of parrots (Psittaciformes)". Zootaxa. 3205: 26–40.

## Enllaços externs

* Taxonomia dels psitàcids. (anglès)
* Enregistraments sonors de psitàcids. (anglès)
* Els psitàcids com a animals de companyia. (anglès)
# Raima

Una raima (de l'àrab rízma, 'feix; bala de drap o teles') és una unitat de mesura per comptar fulls de paper. Concretament, una raima equival a cinc-cents fulls de paper o, de manera equivalent, a vint mans o cent quaderns.
Aquest terme no ha estat homogeni al llarg de la història; també existiren mans de 24 fulls de paper que donaven, doncs, raimes de 480 fulls.

## Referències

* ↑ «raima». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «quadern». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Edward A Dawe. «Paper and its uses : a treatise for printers, stationers and others online» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-04-27. [Consulta: 3 març 2016].

## Vegeu també

* Paper

## Enllaços externs

* Diccionari de termes sobre paper (anglès)
Viccionari
# Psychoda wirthi

Psychoda wirthi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Antenes amb 15 artells.

## Distribució geogràfica

Es troba a Samoa i les illes Hawaii.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1954. A revision of the Psychodidae of the Hawaiian Islands (Diptera). Proceedings of the Hawaiian Entomological Society. 15:335-356.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Larry W. Quate, 1959. Synopsis of Polynesian Psychodidae (Diptera). Pacific Insects 1 (4): 431-440.
* ↑ Insects in Hawaii on Flickr (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Psychoda wilsoni

Psychoda wilsoni és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Etimologia

El seu nom científic fa referència al Dr. Nixon Wilson del Museu Bishop (illes Hawaii).

## Descripció

* La femella fa 0,78-0,88 mm de llargària a les antenes (0,78-0,93 en el cas del mascle), mentre que les ales li mesuren 1,37-1,70 de longitud (1,20-1,37 en el mascle) i 0,57-0,67 d'amplada (0,50-0,57 en el mascle).
* Les antenes presenten 16 segments.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Qabra

Qabra o Qabara fou una ciutat estat i regne de Mesopotàmia esmentat per les tauletes de Mari al segle xviii aC. la ciutat de Qabra estava situada a 29 km al nord-oest d'Altin Köprü i al nord-oest de Kirkuk (Arrapha), a la governació de Kirkuk (o governació d'at-Tamim) a l'Iraq, bastant propera al riu Zab Inferior. Els seus habitants són anomenats qabareus.
Vers 1770 aC era rei Ardigandi, el qual al front del seu exèrcit format per uns 500 homes va atacar la ciutat de Kakmum; un personatge anomenat Gurgurrum, que seria el rei o el cap militar de la ciutat de Kakmum, el va derrotar.

## Referències

* Thoughts of Zimri-Lim
# Race Driver: Create & Race

El Race Driver: Create & Race és un videojoc de curses que està previst que es llançarà l'estiu del 2007 en el qual es llançarà de manera exclusiva per Nintendo DS.
Un dels elements més importants del videojoc és que a part de poder conduir amb més de 20 cotxes molt veloços, i de poder-los lluir en 32 circuits diferents (alguns d'ovals), dona la possibilitat que els propis jugadors puguin crear-se els seus propis circuits a través del joc (no pas com es fa a través de programes externs en els mods). Es podrà realitzar qualsevol tipus de pistes tant ovals com circuits normals amb els seus giravolts, ponts, "xicanes", el paisatge, etc. A més, el videojoc proporciona l'opció de dibuixar el circuit mitjançant una eina de traç lliure, en el qual només s'haurà de dibuixar el traçat de la pista i el videojoc ja s'encarregarà de manera automàtica de posar-hi els paisatges, i els elements que hi poden haver.
Un cop el jugador ha creat un circuit, es pot provar contra altres contrincants per la intel·ligència artificial del joc o contra 3 altres amics que es connectin a través del Nintendo Wi-Fi Connection i jugar amb la pista que s'hagi creat qualsevol jugador.

## Referències

* ↑ «Race Driver: Create & Race». [Consulta: 23 juliol 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Entrada oficial a Codemasters
# Mas del Bonrepòs (Reus)

El Mas del Bonrepòs és una masia de Reus (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situat a Bellissens, a la vora dreta del barranc del Molinet. També se'l coneix com a Mas del Conde o de les Parades del Conde.

## Descripció

Aquest edifici aïllat envoltat d'arbrat és un habitatge unifamiliar de planta rectangular format per planta baixa i dos pisos. L'accés és a la façana principal. Els extrems són dos cossos de planta baixa i galeria coberta en el primer pis. Les galeries amb vuit arcs conopials i barana de balustres ceràmics. L'accés principal amb portal allindat i motllures estriades als brancals. Presenta dues obertures rectangulars que simètricament es corresponen amb els balcons del primer pis i les obertures del segon. L'acabat és amb un ampit massís i arrodonit a la part central emmarcant un medalló ornamentat. L'edifici té sòcol de mosaic hidràulic amb dibuixos. Els murs estan arrebossats de calç i la fusteria és de fusta.
Davant de l'habitatge hi ha una petita capella exempta d'una sola crugia i coberta de ceràmica. Hi ha un antic accés a la finca amb porta de ferro i ornamentació de mosaic.
L'estat actual del mas, és molt deficient.

## Història

El nom és una denominació moderna de quan el comte de Solterra, germà del Marquès de Mariano, propietari del parc de Samà, va adquirir cap als anys quaranta del segle xx, el mas del Gilet, el del Guasc, el de la Llorda i el del Pinteta, que eren un a tocar de l'altre. Va donar al conjunt el nom artificiós de «Bon Repòs» però la gent només en diu Mas del Conde.

## Referències

* 1 2 Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 438. ISBN 8486387655.
* 1 2 «Mas del Bonrepòs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 380.