OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tusk (pel·lícula de 2014)

Tusk és una pel·lícula de terror i d'humor negre del 2014 escrita i dirigida per Kevin Smith basada en una història de SModcast. La pel·lícula és protagonitzada per Michael Parks, Justin Long, Haley Joel Osment i Génesis Rodríguez. És la primera pel·lícula de la sèrie True North. La pel·lícula es va doblar al català.

## Sinopsi

En Wallace Bryton treballa en un sistema de podcàsting. Se'n va al Canadà per entrevistar un jove per a un xou d'internet. Un cop hi arriba, un contratemps l'obliga a canviar els seus plans i fa que es trobi en Howard Howe, un tetraplègic que viu en una gran casa envoltat dels records dels seus viatges pel mar. Aquest té viu un somni: trobar la morsa que viu a dins de cada home.

## Repartiment

* Michael Parks: Howard Howe
** Matthew Shively: jove Howard Howe
* Justin Long: Wallace Bryton
* Génesis Rodríguez: Ally Leon.
* Haley Joel Osment: Teddy Craft
* Johnny Depp: Guy Lapointe
* Harley Morenstein: agent
* Ralph Garman: detectiu Frank Garmin
* Jennifer Schwalbach Smith: cambrera de Gimli Slider
* Harley Quinn Smith
* Lily-Rose Depp
* Ashley Greene
* Doug Banks: Kill Bill Kid
* Zak Knutson: Ernest Hemingway

## Referències

* ↑ «Is Kevin Smith's Box-Office Disaster, 'Tusk,' the End of His Filmmaking Career or a Much-Needed Wake-Up Call?». Pajiba. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «Tusk». Ésadir.cat. [Consulta: 30 agost 2022].
* 1 2 Barton, Steve. «Haley Joel Osment Sees Tusk People» (en anglès). Dread Central, 18-10-2013. [Consulta: 9 juliol 2014].
# Turac de Lady Ross

El turac de Lady Ross (Musophaga rossae) és una espècie d'ocell de la família dels musofàgids (Musophagidae) que habita boscos principalment a l'Àfrica central, a Camerun, República Centreafricana i Gabon, i des del nord-est de la República Democràtica del Congo, el Sudan del Sud, Uganda i Kenya cap al sud fins al centre d'Angola i Zàmbia.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 191. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Trachycorystes porosus

Trachycorystes porosus és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eleccions parlamentàries ruandeses de 2003

Les eleccions parlamentàries ruandeses de 2003 van tenir lloc a Ruanda entre el 29 de setembre i el 2 d'octubre de 2003. Van ser les primeres eleccions parlamentàries al país des de 1988 i les segones eleccions nacionals multipartidistes a la història del país. Es van celebrar després de l'aprovació d'una nova constitució en un refèrendum a l'agost de 2003.
El resultat va ser una victòria per a la coalició dirigida pel Front Patriòtic Ruandès, que va obtenir 40 dels 53 escons elegits a la nova Cambra de Diputats de Ruanda i divuit dels 27 reservats per dones, joves i discapacitats. La participació va ser del 96,5%.

## Sistema electoral

Els 80 membres de la Cambra de Diputats de Ruanda consistien en 53 membres elegits directament per representació proporcional en un districte nacional únic, 24 dones elegides per col·legis electorals i tres membres triats per mini-comitès, dos dels quals representaven joves i un representat persones amb discapacitat.

## Campanya

El total de 230 candidats va disputar-se els 53 escons directament elegits, amb el període oficial de campanya que començava el 5 de setembre de 2003.

## Resultats

| Partit | Partit | Vots | % | Escons |
| Coalició Front Patriòtic | Front Patriòtic Ruandès | 2,774,661 | 73.78 | 33 |
| Coalició Front Patriòtic | Partit Demòcrata Centrista | 2,774,661 | 73.78 | 3 |
| Coalició Front Patriòtic | Partit Democràtic Ideal | 2,774,661 | 73.78 | 2 |
| Coalició Front Patriòtic | Unió Democràtica del Poble Ruandès | 2,774,661 | 73.78 | 1 |
| Coalició Front Patriòtic | Partit Socialista Ruandès | 2,774,661 | 73.78 | 1 |
| Partit Socialdemòcrata | Partit Socialdemòcrata | 463,067 | 12.31 | 7 |
| Partit Liberal | Partit Liberal | 396,978 | 10.56 | 6 |
| Partit pel Progrés i la Concòrdia | Partit pel Progrés i la Concòrdia | 83,563 | 2.25 | 0 |
| Independents | Independents | 42,333 | 1.13 | 0 |
| Escons reservats | Escons reservats | – | – | 27 |
| Nuls/en blanc | Nuls/en blanc | 58,001 | – | – |
| Total | Total | 3,818,603 | 100 | 80 |
| Votants registrats/participació | Votants registrats/participació | 3,958,058 | 96.48 | – |
| Font: African Elections Database |||||

## Referències

* 1 2 3 Rwanda: Elections held in 2003 Inter-Parliamentary Union
# Unió d'es Pobble Baléà

Unió d'es Pobble Baléà (UPB) o també Unión del Pueblo Balear és un partit polític de l'illa de Mallorca, que fou creat el 1998 per Miquel Martorell Riera i Vicent Garau, candidat al Senat d'Espanya a les eleccions generals espanyoles de 2000. Es presenta com a alternativa al catalanisme nacionalista, al que acusa de tergiversar la història de les Illes Balears, raó per la qual ha mantingut alguna polèmica amb Maria Antònia Munar. També defensa una grafia proposada per s'Acadèmi de sa Llengo Baléà, contrària a la de l'Institut d'Estudis Catalans.
Es presentà a les eleccions municipals de 2003 després de proposar infructuosament un pacte al Partit Menorquí (Pmq), on protagonitzà un escàndol quan vuit candidats del partit a Alaior i Es Migjorn Gran dimitiren acusant el president del partit d'haver-los inclòs a les llistes sense la seva autorització. El 2007 va donar suport la plataforma aragonesa No Hablamos Catalán.

## Referències

* ↑ Dos candidatos a alcalde dimiten porque el presidente de UPB les engañó para que aceptaran ir en las listas Arxivat 2004-12-12 a Wayback Machine. El Mundo, 11 de maig de 2003
# Elisabeth Schärtel

Elisabeth Schärtel (6 d'octubre de 1919 - 24 d'agost de 2012) va ser una mezzosoprano alemanya. Membre de l'Òpera de Colònia de 1959 a 1967, va actuar en papers principals a les grans òperes europees i regularment al Festival de Bayreuth.

## Carrera

Nascuda a Weiden in der Oberpfalz, va estudiar amb Anna Bahr-Mildenburg a Múnic i amb Henry Wolff a Hamburg. Va debutar el 1942 al Stadttheater Gießen. De 1959 a 1967 va ser membre de l'Òpera de Colònia. El 1965 apareix allí com a mare de Stolzius en l'estrena de Die Soldaten de Bernd Alois Zimmermann. Va actuar en enregistraments d'òpera per part de l'emissora Westdeutscher Rundfunk, com Falstaff de Verdi amb la direcció de Mario Rossi, on va cantar Meg Page juntament amb Dietrich Fischer-Dieskau en el paper protagonista.
Schärtel va actuar al Festival de Bayreuth de 1954 a 1967, cantant els principals papers en els drames de música de Wagner, així com en altres menors. El 1954 i el 1955 va aparèixer com Mary a Der Fliegende Holländer, entre els anys 1958 i 1961, cada any, com a Magdalene a Die Meistersinger von Nürnberg, el 1962 com a Erda a Das Rheingold i Ortrud a Lohengrin.
Va ser convidada a les òperes europees i als festivals. El 1961 va aparèixer al Maggio Musicale Fiorentino com a Adelaida a Arabella de Richard Strauss. El 1962 va ser convidada a l'Hamburgische Staatsoper com la infermera de Die Frau ohne Schatten de Richard Strauss, dirigida per Wolfgang Sawallisch, al costat de Franz Crass i Helga Pilarczyk, entre d'altres. El 1966 apareix com Brangäne a Tristan und Isolde de Wagner a l'Òpera Estatal de Viena. Va realitzar Magdalene a Lisboa i Kundry a Parsifal de Wagner a la Deutsche Oper de Berlín.
Schärtel va ser professora de cant a la Musikhochschule Nürnberg. Va morir a la seva ciutat natal i va ser enterrada al Stadtfriedhof el 29 d'agost de 2012.

## Fonts

* Karl J. Kutsch i Leo Riemens : Großes Sängerlexikon. Tercera edició. Múnic 1999. Volum 4: Moffo-Seidel, pàg. . ISBN 3-598-11419-2

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Elisabeth Schärtel». Bayreuth Festival. Arxivat de l'original el 25 de febrer 2018. [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ «CD89722 Falstaff – Fischer-Dieskau / Rossi WDR 1966». operapassion.com. [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ Die Frau ohne Schatten (en alemany). Wiener Bühnenverein, 1962 [Consulta: 7 febrer 2016].
* ↑ Rollenverzeichnis von Elisabeth Schärtel (en alemany). Löcker Verlag, 2006, p. 716. ISBN 3-85409-449-3.
* ↑ «Opernsängerin Sophie Elisabeth Schärtel beigesetzt / Stimme ist verklungen». Onetz [Consulta: 31 gener 2016].
# Unió per al Renaixement / Partit Sankarista

La Unió pel Renaixement / Moviment Sankarista (en francès: Union pour la Renaissance / Mouvement Sankariste) és un partit polític de Burkina Faso.
A les eleccions legislatives del 5 de maig del 2002, el partit va aconseguir el 2,4% del vot popular i tres dels 111 escons. A les eleccions presidencials del 13 de novembre del 2005, el seu candidat Bénéwendé Stanislas Sankara va obtenirr el 4,88% del vot popular.
# Eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1948

Les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1948 per a escollir el primer Consell Regional del Trentino-Tirol del Sud se celebraren el 28 de novembre de 1948. La participació fou del 84,0%.

## Resultats
### Total regional

| Partits | vots | % | Escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 130.604 | 36,73 | 17 |
| Südtiroler Volkspartei | 107.249 | 30,16 | 13 |
| Partit Popular Trentino Tirolès | 33.137 | 9,32 | 4 |
| Partit Socialista Italià | 22.512 | 6,33 | 3 |
| Partit Comunista Italià | 16.815 | 4,73 | 2 |
| Partit Socialista dels Treballadors Italians | 16.528 | 4,65 | 3 |
| Lliga Nacional Anti Autonomista | 6.118 | 1,72 | 1 |
| Unió d'Indipendents | 5.674 | 1,60 | 1 |
| Moviment Social Italià | 4.662 | 1,31 | 1 |
| Autonomia Tridentina | 4.065 | 1,14 | - |
| Autonomistes Independents | 2.994 | 0,84 | 1 |
| Partit Liberal Italià | 2.628 | 0,74 | - |
| Partit Republicà Italià | 1.772 | 0,50 | - |
| Partit Socialdemocràtic Sudtirolès | 804 | 0,23 | - |
| Total | 355.562 | 100,00 | 46 |
Font: Regió Trentino-Alto Adige

### Província deTrento

| Partits | vots | % | Escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 113.509 | 57,64 | 15 |
| Partit Popular Trentino Tirolès | 33.137 | 16,83 | 4 |
| Partit Socialista Italià | 14.587 | 7,41 | 2 |
| Partit Socialista dels Treballadors Italians | 11.637 | 5,91 | 2 |
| Partit Comunista Italià | 10.534 | 5,35 | 1 |
| Lliga Nacional Anti Autonomista | 6.118 | 3,11 | 1 |
| Autonomistes Independents | 2.994 | 1,52 | 1 |
| altres | 4.400 | 2,23 | - |
| Total | 196.916 | 100,00 | 26 |
Font: Regió Trentino-Alto Adige

### Província de Bolzano

| Partits | vots | % | Escons |
| Südtiroler Volkspartei | 107.249 | 67,60 | 13 |
| Democràcia Cristiana Italiana | 17.095 | 10,78 | 2 |
| Partit Socialista Italià | 7.925 | 4,99 | 1 |
| Partit Comunista Italià | 6.281 | 3,96 | 2 |
| Unió d'Independents | 5.674 | 3,58 | 1 |
| Partit Socialista Treballadors Italians | 4.891 | 3,08 | 1 |
| Moviment Social Italià | 4.662 | 2,94 | 1 |
| altres | 4.869 | 3,07 | - |
| Total | 158.646 | 100,00 | 20 |
Font: Regió Trentino-Alto Adige
# Eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud

Les Eleccions regionals de Trentino-Alto Adige són convocades per a renovar la composició dels diputats del Landtag del Tirol del Sud i del Consell Provincial del Trentino, i que ambdúes escullen un president conjunt fins al 2003, quan cada consell provincial assumeix les competències del president regional. Fins a les eleccions de 1968 se celebraven cada quatre anys, i des del 1973 cada cinc. La primera elecció es va celebrar el 28 de novembre de 1948:
# Eleccions regionals de Sicília de 1976

Les eleccions regionals per a renovar l'Assemblea Regional de Sicília se celebraren el 20 de juny de 1976. La participació fou del 85,9%.
← Eleccions regionals de Sicília, 1976 → :
| Partits | vots | % | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana | 1.153.002 | 40,9% | 39 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 757.120 | 26,8% | 24 |
| Moviment Social Italià (MSI) | 306.702 | 10,9% | 9 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 289.539 | 10,3% | 10 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 97.279 | 3,4% | 2 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 92.062 | 3,3% | 4 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 59.835 | 2,1% | 2 |
| Partit Radical Italià | 16.639 | 0,6% | - |
| Democràcia Proletària (DP) | 15.163 | 0,5% | - |
| PRI-PLI-PSDI | 6.413 | 0,2% | - |
| altres | 29.144 | 1,0% | - |
| Total | 2.822.898 | 100,00 | 90 |
Fonts: Ministeri del l'Interior, ISTAT i Assemblea Regional Siciliana
# Castell de Figuerola

El castell de Figuerola del Camp, avui desaparegut, fou un castell de Figuerola del Camp, municipi de la comarca de l'Alt Camp, situat al vessant sud de la Serra de Miramar.

## Història

La primera referència del topònim Figuerola és de l'any 980 quan surt esmentat en el document pel qual el comte de Barcelona Borrell II donà el castell de Cabra, els seus termes i les pertinences, a Ervigi, la seva muller Almentruda i el seu fill Guifré. Tot i això, les primeres referències del castell de Figuerola són més tardanes, concretament del segle xii, quan formava part d'un mateix terme amb els castells de Miramar i Prenafeta i estava sota senyoria de la família Puigverd. L'any 1157, Pere de Puigverd reclamà els seus drets sobre aquesta demarcació al comte de Barcelona Ramon Berenguer IV al·legant que uns antecessors seus l'havien colonitzat. Pere de Puigverd degué passar els tres castells als seus fills, Pere, Berenguer i Guillem els quals, l'any 1198 atorgaren una carta de franquesa als habitants de Figuerola, Prenafeta i Miramar. D'una manera excepcional, entre altres cartes de poblament catalanes, tots els habitants del lloc són considerats prohoms, exonerats dels mals usos d'intestia, eixorquia i cugucia en canvi de tres jornals, un de llaurar, un de batre i l'altre de carretatge. El castell de Figuerola romandrà en mans dels Puigverd fins a l'any 1271, que Berenguer de Puigverd en feu donació amb Prenafeta i Miramar al monestir de Poblet. Aquesta donació fou ratificada el 1297 pel testament del mateix Berenguer. El llegat fou protestat per Guillem de Verdú, descendent de Berenguer però una sentència arbitral de l'any 1338 donà la raó al monestir.

## Arquitectura

Castell termenat. No se'n conserven restes. Queden a la població un carrer dit carrer del Castell i l'era del Castell. Tot i així, no es coneixen murs antics.

## Referències

* 1 2 Piqué i Ferrer, Esperança. «Castell de Figuerola del Camp». A: Catalunya Romànica, vol. XXI El Tarragonès El Baix Camp L'Alt Camp El Priorat La Conca de Barberà. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 45. ISBN 84-412-2512-5.

## Enllaços externs

* Figuerola del Camp. La història a Gran Enciclopèdia Catalana
# Ellange

Ellange (en luxemburguès: Elleng ; en alemany: Ellingen) és una vila de la comuna de Mondorf-les-Bains situada al districte de Grevenmacher del cantó de Remich. Està a uns 16 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Ellange». [Consulta: 20 octubre 2015].
# Resolució 782 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 782 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 13 d'octubre de 1992 a Roma entre els partits Frelimo (govern) i RENAMO (rebel) en la Guerra Civil de Moçambic, el Consell va aprovar el nomenament d'un representant especial provisional i el desplegament de fins a 25 militars observadors a Moçambic. El Representant Especial ser un italià, Aldo Ajello.
La resolució també va donar la benvinguda a un acord entre el President de Moçambic Joaquim Chissano i el President de la RENAMO en què les dues parts van acceptar el paper de les Nacions Unides en el seguiment i la garantia dels Acords de Roma. A continuació, va expressar l'expectativa del Consell d'un futur informe del Secretari general sobre l'establiment d'un Operació de les Nacions Unides a Moçambic, que va ser establerta oficialment en la Resolució 797.

## Referències

* ↑ Ali, Taisier M.; Matthews, Robert O. Civil Wars in Africa: Roots and Resolution. McGill-Queen's Press, 1999, p. 145. ISBN 978-0-7735-1883-4.
* ↑ Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 40. ISBN 978-0-7546-4489-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* història de Moçambic

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 77 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 77 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada l'11 d'octubre de 1949, havent rebut i examinat el segon informe de progrés de la Comissió de les Nacions Unides sobre Armament Convencional, el Consell va dirigir al Secretari General de les Nacions Unides que transmetés l'informe, juntament amb els seus annexos, que acompanyaven la resolució i registre de la consideració del Consell del tema a l'Assemblea General de les Nacions Unides per a la seva informació.
La resolució va ser adoptada amb nou vots a favor i dues abstencions de l'RSS d'Ucraïna i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1 a la 100 (1946 - 1953)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 786 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 786 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 10 de novembre de 1992. Després de reafirmar la resolució 781 (1992), el Consell va aprovar una recomanació del Secretari General Boutros Boutros-Ghali per augmentar la força de la Força de Protecció de les Nacions Unides (UNPROFOR) a Bòsnia i Hercegovina en 75 observadors per vigilar la prohibició de vols militars sobre el país.
La resolució referma la zona d'exclusió aèria en relació als vols militars sobre Bòsnia i Hercegovina i va donar la benvinguda al desplegament d'avançada d'observadors de la UNPROFOR i Missió de Supervisió de la Comunitat Europea als camps d'aviació a Bòsnia i Hercegovina, Croàcia i la República Federal de Iugoslàvia (Sèrbia i Montenegro). Es va cridar a totes les parts a cooperar amb la UNPROFOR, demanant-los que dirigissin totes les sol·licituds d'autorització de tots els volts a UNPROFOR i assistència humanitària a la força de protecció.
El Consell també va reiterar la seva determinació a tenir en compte totes les violacions de la zona d'exclusió aèria, observant que consideraria més mesures si calgués.

## Referències

* ↑ Sloan, Elinor Camille. Bosnia and the new collective security. Greenwood Publishing Group, 1998, p. 22. ISBN 978-0-275-96165-7.
* ↑ Manusama, Kenneth. The United Nations Security Council in the post-cold war era: applying the principle of legality. Martinus Nijhoff Publishers, 2006, p. 223. ISBN 978-90-04-15194-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Turdina cellablava

La turdina cellablava (Turdinus macrodactylus) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pantanosa de les terres baixes al sud-oest de Tailàndia, Malaia, nord-est de Sumatra i Java.

## Referències

* ↑ «Turdina cellablava». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Electrió

Electrió (en grec antic Ἠλεκτρύων), segons la mitologia grega, va ser un rei de Micenes, fill de Perseu i d'Andròmeda.
Amb l'ajut d'Amfitrió va combatre contra Pterelau, que li disputava el regne, i en agraïment concedí al seu aliat la mà de la seua filla Alcmena. Fou mort accidentalment pel seu gendre quan, per aturar una vaca furiosa, llançà un bastó, però es desvià i colpejà Electrió al cap.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 74. ISBN 8429741461.
# Tôlanaro

Tôlanaro o Tolagnaro (Malagaix: Tôlan̈aro [tolaˈŋarʷ]) és una ciutat de la costa sud-est de Madagascar. És la capital de la regió Anosy i del districte de Tôlanaro. Té un port d'importància local des de 1500 i un nou port s'ha construït, Port d'Ehola. Anteriorment es deia Fort-Dauphin, que va ser el primer assentament francès a Madagascar.
Té uns 46.000 habitants.

## Clima

Tôlanaro té un clima tropical de selva plujosa.
Dades climàtiques a Tôlanaro (1961–1990, extremes 1890–present) :
| Mes | gen | febr | març | abr | maig | juny | jul | ag | set | oct | nov | des | anual |
| Màxima rècord °C (°F) | 36.0 (96.8) | 36.5 (97.7) | 38.0 (100.4) | 33.6 (92.5) | 33.2 (91.8) | 32.1 (89.8) | 34.0 (93.2) | 36.1 (97) | 35.8 (96.4) | 33.2 (91.8) | 35.0 (95) | 37.5 (99.5) | 38.0 (100.4) |
| Màxima mitjana °C (°F) | 30.1 (86.2) | 30.0 (86) | 29.2 (84.6) | 27.6 (81.7) | 26.0 (78.8) | 24.5 (76.1) | 23.9 (75) | 24.5 (76.1) | 25.6 (78.1) | 26.9 (80.4) | 27.8 (82) | 29.0 (84.2) | 27.1 (80.8) |
| Mitjana diària °C (°F) | 26.2 (79.2) | 26.2 (79.2) | 25.4 (77.7) | 23.8 (74.8) | 21.9 (71.4) | 20.2 (68.4) | 19.8 (67.6) | 20.3 (68.5) | 21.2 (70.2) | 22.6 (72.7) | 23.7 (74.7) | 25.1 (77.2) | 23.0 (73.4) |
| Mínima mitjana °C (°F) | 23.0 (73.4) | 23.1 (73.6) | 22.3 (72.1) | 20.7 (69.3) | 18.3 (64.9) | 16.4 (61.5) | 16.2 (61.2) | 16.6 (61.9) | 17.4 (63.3) | 19.0 (66.2) | 20.4 (68.7) | 21.9 (71.4) | 19.6 (67.3) |
| Mínima rècord °C (°F) | 15.0 (59) | 18.2 (64.8) | 16.8 (62.2) | 13.0 (55.4) | 11.9 (53.4) | 9.7 (49.5) | 9.4 (48.9) | 9.0 (48.2) | 11.0 (51.8) | 10.1 (50.2) | 14.7 (58.5) | 13.8 (56.8) | 9.0 (48.2) |
| Pluja mitjana mm (polzades) | 157.5 (6.201) | 157.0 (6.181) | 178.7 (7.035) | 175.8 (6.921) | 142.8 (5.622) | 125.6 (4.945) | 148.9 (5.862) | 103.2 (4.063) | 74.5 (2.933) | 99.4 (3.913) | 151.5 (5.965) | 164.0 (6.457) | 1.678,9 (66,098) |
| Mitjana de dies de precipitació (≥ 1.0 mm) | 11 | 12 | 12 | 12 | 11 | 10 | 10 | 8 | 7 | 8 | 11 | 11 | 123 |
| Humitat relativa mitjana (%) | 81 | 79 | 82 | 81 | 80 | 80 | 80 | 78 | 76 | 78 | 80 | 80 | 80 |
| Mitjana mensual d'hores de sol | 256.5 | 222.4 | 222.7 | 205.8 | 223.5 | 209.5 | 211.5 | 241.7 | 236.5 | 240.1 | 232.9 | 236.1 | 2.739,2 |
| Font #1: NOAA ||||||||||||||
| Font #2: Deutscher Wetterdienst (humidity, 1951–1967), Meteo Climat (record highs and lows) ||||||||||||||

## Referències

* ↑ «Ft. Dauphin/Tolagna Climate Normals 1961–1990». National Oceanic and Atmospheric Administration. [Consulta: 8 març 2015].
* ↑ «Klimatafel von Taolanaro (Fort-Dauphin) / Madagaskar» (en alemany). Baseline climate means (1961-1990) from stations all over the world. Deutscher Wetterdienst. [Consulta: 7 abril 2017].
* ↑ «Station Taolagnaro (Tôlanaro)» (en francès). Meteo Climat. [Consulta: 7 abril 2017].