# Michele Rinaldi

Michele Rinaldi (Parma, 9 de març de 1959) és un ex-pilot de motocròs italià, Campió del Món de 125cc el 1984 i dues vegades guanyador, amb l'equip italià, de la Coupe des Nations. Un cop retirat de la competició muntà un equip de curses, equipat primer amb motocicletes Suzuki i després amb Yamaha, des del qual segueix actualment patrocinant destacats pilots internacionals.

## Trajectòria esportiva

Rinaldi va començar a córrer el 1973, a 14 anys, participant amb una Ancillotti de 50 cc als Giochi della Gioventù. Més endavant fa fitxar per TGM, una petita empresa constructora amb seu a Parma, amb la qual debutà en el Campionat d'Itàlia de motocròs en categoria cadets de 1974. El 1976 pujà a categoria júnior i canvià de cilindrada, passant dels 50 als 125 i 250 cc, sempre fidel a la TGM. El 1977 guanyà el campionat italià júnior en 125 cc i això el promogué a categoria sènior per a 1978, temporada en què debutà al Campionat del Món de 125cc acabant-hi el dotzè., lloc que millorà el 1979, essent vuitè.
La temporada de la seva consagració fou la de 1980, en què va aconseguir el subcampionat amb una moto (la TGM), poc més que artesanal, a només 5 punts de Harry Everts i la seva Suzuki. Aquell any guanyà la primera mànega del Gran Premi de Iugoslàvia, aconseguint així la primera victòria al mundial d'un pilot un italià, i les dues del Gran Premi d'Itàlia (disputat a Montevarchi). De cara al 1981 signà amb Gilera, atret per l'oportunitat de poder guanyar el títol amb una empresa amb bons recursos tècnics i financers. Durant el bienni que durà la seva relació amb l'empresa d'Arcore, 1981-1982, Rinaldi obtingué dos tercers llocs en el Mundial de 125 cc, un resultat per sota de les expectatives, sobretot la temporada de 1982, esquitxada d'avaries i problemes tècnics. Després d'això decidí córrer el 1983 amb Suzuki, aconseguint el subcampionat mundial aquell any i, finalment, el títol mundial de 1984, aconseguit malgrat una lesió que el va obligar a perdre's les primeres curses i la retirada de l'empresa japonesa de la competició després de la temporada de 1983. Aquell any guanyà també el Campionat d'Itàlia. El 1985 va passar a la cilindrada dels 250 cc, acabant el Mundial en quart lloc i guanyant el Campionat italià de 250 i 500 cc.

### Retirada

La seva carrera continuà fins al 1987, en què decidí retirar-se de la competició després d'haver participat en el Ral·li Dakar d'aquell any. A partir d'aleshores se centrà completament en el seu paper de director d'equip, que ja havia iniciat el 1984 a conseqüència de l'esmentada retirada de Suzuki. El 1992 abandonà Suzuki per passar a dirigir l'equip Yamaha, equip amb el qual ha obtingut diversos campionats mundials amb pilots com ara Bob Moore, Alessandro Puzar, Andrea Bartolini, Stefan Everts i David Philippaerts.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | Campionat del Món | Campionat del Món | Coupe | Campionat d'Itàlia | Campionat d'Itàlia | Campionat d'Itàlia |
| Any | Motocicleta | 250cc | 125cc | Coupe | 500cc | 250cc | 125cc |
| 1977 | TGM | - | - | | | | 1r Júnior |
| 1978 | TGM | - | 12è | | | | |
| 1979 | TGM | - | 8è | | | | |
| 1980 | TGM | - | 2n | | | | |
| 1981 | Gilera | - | 3r | 1r | | | |
| 1982 | Gilera | - | 3r | 1r | | | |
| 1983 | Suzuki | - | 2n | | | | |
| 1984 | Suzuki | - | 1r | | | | 1r |
| 1985 | Suzuki | 4t | - | | 1r | 1r | |
| 1986 | Suzuki | 2n | - | | | 1r | |
| 1987 | Suzuki | 4t | - | | | | |
| Total títols | Total títols | 0 | 1 | 2 | 1 | 2 | 2 |
* ↑ La classificació consignada a Coupe fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal

## Referències

* ↑ «Profile - Michele Rinaldi» (en anglès). bestsports.com.br. [Consulta: 11 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial del seu equip, el Yamaha Monster Energy MX Team Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine. (anglès)
* Vídeo de Rinaldi en una presentació del seu equip el 2009 (anglès)
* Imatge de Rinaldi amb la Suzuki el 1983
Campions del Món de MX2$^1$ :
1973 - Malherbe
1974 - Malherbe
1975 - Rahier
1976 - Rahier
1977 - Rahier
1978 - Watanabe
1979 - H. Everts
1980 - H. Everts
1981 - H. Everts
1982 - Geboers
1983 - Geboers
1984 - Rinaldi
1985 - Vehkonen
1986 - Strijbos
1987 - V. den Berk
1988 - Bayle
1989 - Parker
1990 - Schmit
1991 - S. Everts
1992 - Albertyn
1993 - Tragter
1994 - Moore
1995 - Puzar
1996 - Tortelli
1997 - Chiodi
1998 - Chiodi
1999 - Chiodi
2000 - Langston
2001 - Dobb
2002 - Maschio
2003 - Ramon
2004 - Townley
2005 - Cairoli
2006 - Pourcel
2007 - Cairoli
2008 - Rattray
2009 - Musquin
2010 - Musquin
2011 - Roczen
2012 - Herlings
2013 - Herlings
2014 - Tixier
2015 - Gajser
2016 - Herlings
2017 - Jonass
2018 - Prado
2019 - Prado
2020 - Vialle
2021 - Renaux
2022 - Vialle
2023 - Adamo :
$^1$Del 1975 al 2003, era el Campionat del Món de Motocròs 125cc (en cursiva, els Campionats d'Europa previs al mundial). :