OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Centre d'Higiene Mental de les Corts

Centre d'Higiene Mental de les Corts és un centre sanitari creat el 1975 com a proposta alternativa que oferia una atenció comunitària, preventiva, assistencial i rehabilitadora. Va ser una associació pionera en l'atenció de les malalties psiquiàtriques, amb un nou tarannà assistencial, i va introduir aire fresc en un àmbit sanitari afectat pel desfasament i la saturació. El 2004 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
La resposta global i multidisciplinària defineix la filosofia d'aquesta institució, que atén més de 4.000 pacients anuals dels districtes de Les Corts i Sarrià - Sant Gervasi, i que compta amb un equip de 50 professionals procedents d'un ampli camp formatiu, integrat per psiquiatres, psicòlegs, infermers, treballadors socials, educadors socials i administratius implicats en la consolidació d'una nova manera d'entendre el benestar psicològic o l'anomenada higiene mental, una perspectiva relacionada amb la promoció de la salut, la prevenció, la detecció precoç, la millora de la qualitat de vida i la integració de les persones afectades en el seu entorn.
L'associació té cinc dispositius assistencials integrats en la xarxa de salut mental d'utilització pública del Servei Català de la Salut: un centre dirigit a infants i adolescents, dos equipaments centrats en la població adulta i dos espais més especialitzats en la rehabilitació i la integració social, organitzats en tres àmbits o camps d'actuació. En el primer s'intenta evitar la malaltia i promoure la salut mental, per tal que la persona gaudeixi de nivells més alts de benestar psicològic. En el segon es procura portar a terme una detecció precoç que eviti les evolucions més negatives. En un tercer àmbit, els professionals implicats intenten frenar l'evolució crònica de la patologia. Les reunions d'equip i les sessions clíniques, com també les activitats formatives habituals i les celebracions puntuals on participen experts de renom internacional, completen l'exigència d'una preparació competent.

## Referències

* 1 2 3 4 «Medalles d'honor de Barcelona 2004» p.20. Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 19 març 2014].

## Enllaços externs

* Web del Centre d'Higiene Mental de les Corts
# Ginòfor

El ginòfor o carpòfor, en certes plantes, és la tija on es disposa el pistil (part bàsica del gineceu) i l'eleva per sobre de les altres parts de la flor.
Els gèneres de plantes que tenen flors amb ginòfor inclouen Telopea i Brachychiton.
Les espècies del subgènere Rosidae com el Geum rivale, tenen flors amb ginòfor. També tenen ginòfor espècies com Cleome gynandra i les lleguminoses. A l'espècie Cleome longipes el ginòfor arriba a fer 30 cm de llargada. La forma del fruit de les espècies Rosidae està determinada pel ginòfor.
En el cacauet (Arachis hypogaea) el ginòfor s'allarga després de la fertilització fins a 4-7 cm i s'introdueix dins la terra.
* Flor de la taperera amb ginòfors
* Geum rivale amb ginòfor
* Il·lustració de Geum amb el ginòfor (nº 5).
* Cleome gynandra amb ginòfor

## Referències

* ↑ McCusker. «Flora of Australia Glossary». Department of the Environment, Water, Heritage, and the Arts. [Consulta: 20 abril 2010].
* ↑ Debenham, C.. The Language of Botany. Chipping Norton, NSW, Australia: Society for Growing Australian Plants, 1971. ISBN 0909830010.
* ↑ Debenham, C., The Language of Botany, Society for Growing Australian Plants, Chipping Norton, NSW, Australia, 1971, ISBN 0909830010
# Picot ardent oriental

El picot ardent oriental (Dinopium javanense) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos oberts, ciutats, manglars i selva humida de les terres baixes fins als 1500 m, des de l'est de l'Índia i sud-oest de la Xina, cap al sud, a través del Sud-est Asiàtic fins Sumatra, Borneo, Java i Bali.
# Schuttrange

Schuttrange (luxemburguès Schëtter, alemany Schüttringen) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Luxemburg. Inclou les viles de Schuttrange, Munsbach, Neuhäusgen, Schrassig, i Übersyren.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 1.856 | 56,97% |
| Forasters | 1.402 | 43,03% |
| - portuguesos | 168 | 5,16% |
| - francesos | 157 | 4,82% |
| - italians | 104 | 3,19% |
| - belgues | 142 | 4,36% |
| - alemanys | 204 | 6,26% |
| - iugoslaus | 41 | 1,26% |
| - altres | 586 | 17,99% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 3.258 |
| 01/01/2002 | 3.256 |
| 01/01/2003 | 3.246 |
| 01/01/2004 | 3.288 |
| 01/01/2005 | 3.291 |
# Unitat de Tecnologia Marina

Unitat de Tecnologia Marina (UTM) és una unitat de caràcter tecnològic i científic del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), creada el 1994 i adscrita al Centre Mediterrani d'Investigacions Marines i Ambientals, que realitza tasques de suport logístic i tècnic a vaixells oceanogràfics i bases polars, i desenvolupament tecnològic en el camp de les ciències marines.
La UTM que pertany a l'àrea de Recursos Naturals del CSIC, nasqué com a servei de manteniment i suport als vaixells oceanogràfics Hespérides i García del Cid. Més endavant, a partir de 1999, es feu càrrec de la gestió integral de la Base Antàrtica Joan Carles I, i de cert suport logístic a la Base Antàrtica Gabriel de Castilla. També s'encarrega de la biodiversitat en l'àmbit d'ecosistemes, especialment en els aquàtics de la regió mediterrània i en els de les regions tropicals. Inicialment adscrita a l'Institut de Ciències del Mar, es convertí en una unitat independent el 2000 en traslladar-se de l'antic centre davant la platja de Sant Sebastià de Barcelona al nou edifici, al costat del Port Olímpic de la mateixa ciutat.

## Referències

* 1 2 Isern i Fontanet, Jordi «Unitat de Tecnologia Marina». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ Ruiz Valderrama, Juan Luis «Tècnics a l'Antàrtida. Els bastidors de la investigació». Treballs de la Societat Catalana de Biologia, Núm. 66, 2015, pàg. 76-77. ISSN: 2013-9802 [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ «Jordi Sorribas Cervantes, Director de la Unidad de Tecnología Marina: “La Antártida es un continente para la ciencia, un laboratorio a salvo de la acción antrópica”». El Correo Gallego, 19-06-2018 [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ Farreny, Meritxell «Laia Gràcia: “L'Antàrtida és el darrer santuari que ens queda”». Núvol, 12-02-2019 [Consulta: 3 agost 2019].

## Enllaços externs

* Unitat de Tecnologia Marina (UTM) del Centre Mediterrani d'Investigacions Marines i Ambientals (CMIMA-CSIC)
* Unitat de Tecnologia Marina (UTM) a Digital.CSIC
# Jayne Mansfield

Jayne Mansfield (nascuda Vera Jayne Palmer; 19 d'abril de 1933 – 29 de juny de 1967) va ser una actriu de cinema, teatre i televisió estatunidenca. També va ser cantant i animadora de discoteques, així com una de les primeres Playmates de Playboy. Va ser un dels principals símbols sexuals de Hollywood durant la dècada de 1950 i principis dels seixanta mentre estava contractada a la 20th Century Fox. També era coneguda per la seva vida personal i els seus trucs publicitaris, que sovint passaven com a "errors de vestuari".
# Abayudaya

Abayudaya en Luganda (Poble de Judà), són una comunitat jueva de Buganda a l'est d'Uganda, a prop de la ciutat de Mbale. Encara que no són genèticament o històricament relacionat amb altres jueus, ho són en la seva pràctica de la religió, mantenint la versió de Kashruth i observar el Sàbat. Viuen en diferents tipus de pobles d'Uganda. La majoria d'aquests són reconeguts per la Reforma i les sectes del judaisme conservador. No obstant això, els pobletans de Putti segueixen buscant una conversió ortodoxa i la pràctica estricta del judaisme rabí.
La seva població s'estima en aproximadament 1.100, després d'haver estat tan gran com 3.000 (abans de les persecucions del règim d'Idi Amin), igual que els seus veïns, són agricultors de subsistència. Els Abayudaya, majoritàriament són d'origen Bagwere, a excepció dels de Namutumba, a Busoga. Ells parlen Luganda, Lusoga o Lugwere, encara que alguns han après hebreu.

## Referències

* Informació dels Abayudaya Arxivat 2007-12-11 a Wayback Machine.
# Centre d'Innovació de Skólkovo

El Centre d'Innovació de Skólkovo (en rus Инновационный центр «Сколково», Innovatsionni tsentr «Skólkovo») és un centre de tecnologia punta que es construirà a Skólkovo, a la regió de Moscou, Rússia. És sovint citat com al Silicon Valley rus.
El lloc està destinat a ser un complex molt modern creat per fomentar l'establiment d'empreses de base científico-tecnològica. El Centre d'Innovació de Skólkovo s'encarrega de concentrar el capital intel·lectual i fomentar el desenvolupament de diverses tecnologies. Les propostes i idees de les empreses i els individus que hi esdevinguin "residents", rebran assistència financera. El projecte de Skólkovo fou anunciat el 12 de novembre de 2009 pel llavors President de Rússia Dmitri Medvédev. El complex és dirigit per l'oligarca rus Víktor Vekselberg i codirigit per l'exdirectiu d'Intel Craig Barrett.

## Vegeu també

* Titanium Valley
* Silicon Wadi
* East London Tech City

## Notes i referències

* ↑ Russian 'Silicon Valley' for Moscow Region, The Moscow Times, 15 de febrer de 2010.
* ↑ Kremlin picks site for Russian "Silicon Valley", Reuters, 18 de març de 2010.
* ↑ Ben Morris, Russia creates its own Silicon Valley, BBC News, 26 d'abril de 2010.
* ↑ Sobre Skólkovo (anglès)
* ↑ Skolkovo Foundation Arxivat 2010-07-01 at Archive.is (anglès)

## Enllaços externs

* Russian Silicon Valley al web de Skólkovo Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine.
* Rusia quiere su propio Silicon Valley Arxivat 2011-07-11 a Wayback Machine. (castellà)
# Gvardiske

«Gvardiske» té aquests significats:
* Gvardiske (Pervomàiske), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Gvardiske (Simferòpol), localitat de la República Autònoma de Crimea
# Unitat de disc

En informàtica, el terme unitat de disc es refereix a aquell dispositiu o aparell que realitza les operacions de lectura i/o escriptura dels mitjans o suports d'emmagatzemament amb forma de disc, referint-se a les unitats de disc dur, unitats de discs flexibles (disquets: 5¼", 3½"), unitats de discs òptics (CD, DVD, HD DVD o Blu-ray) o unitats de discs magnetoòptics (discs Zip, discs Jaz, SuperDisk).
Els equips que reprodueixen (llegeixen) o enregistren (escriuen) discs òptics són coneguts com a lectores o gravadores (enregistradores), respectivament.

## Discs no gravables

No tots els discs són gravables:
* Alguns només permeten la lectura com el CD convencional.
* Altres permeten una única escriptura i infinitat de lectures (WORM).
* Altres limiten el nombre de lectures i/o escriptures: CD-R, DVD-R.
* Alguns permeten múltiples escriptures: CD-RW, DVD-RW, etc.
Una unitat de disc compta amb un motor que fa funcionar un sistema de relliscament que fa girar un o diversos discos a una velocitat constant, alhora que un mecanisme de posicionament situa el cap o caps sobre la superfície del disc per permetre-hi la reproducció o gravació del disc. La rotació del disc pot ser constant o aturar-se de forma alternada.
Les unitats de disc poden ser permanents (fixes) o extraïbles. Existeixen diferents formes i mides d'unitats de disc, que van des del disquet, el minidisc, el CD, el DVD i el disc dur. Normalment, les unitats de disc permanent, solen oferir millors prestacions i major capacitat d'emmagatzematge de dades que les extraïbles.
Les unitats de disc es caracteritzen pel fet que són un sistema d'accés aleatori que permeten accedir a qualsevol informació de forma immediata. És un avantatge respecte a les cintes magnètiques digitals, l'accés de les quals és seqüencial. Aquest accés aleatori és permès per la memòria RAM (Random Access Memory, en català: memòria d'accés aleatori).

## Disqueteres

Les disqueteres són les unitats de lectura i/o escriptura de discs flexibles.
Per regla general, les disqueteres de 5¼ i 3½ les reconeix el sistema operatiu sense problemes, perquè el BIOS (Sistema Bàsic d'Entrada / Sortida) porta incorporades les rutines de maneig (s'accedeixen mitjançant la Int 13h). El BIOS venia configurat de fàbrica perquè primer arrencada amb la unitat A (disquetera).

## Referències

* ↑ «Unidad de Disco». [Consulta: 10 maig 2019].
* ↑ «¿Qué es unidad de disco? Definición, concepto y significado.» (en espanyol europeu), 08-06-2016. [Consulta: 11 maig 2019].
3.↑Unidad de disco y su significado Arxivat 2020-05-24 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Dispositiu d'emmagatzematge de dades
* Controlador de disc
* Controlador de floppy
# Abu Sahl Ahmad

Abu Sahl Ahmad ibn Hasam al-Hamduwi fou un oficial gaznèvida del segle xi.
Va esdevenir administrador fiscal de Gazni i els seus districtes. Va servir amb el visir Ahmad ibn Hasan al-Maymandi com a segon visir. Després fou visir uns mesos durant el curt primer regnat de Muhammad ibn Mahmud però Masud I ibn Mahmud va tornar a nomenar al-Maymandi (1030) i aquest va nomenar Abu Sahl com inspector general de finances, al cap d'un o dos anys fou encarregat civil de l'exèrcit, i al cap d'un any governador de Rayy i Djabal; mentre estava en aquest càrrec va morir al-Maymandi; com a governador va atacar els kakúyides a Isfahan i es va apoderar del tresor de Muhammad ibn Kakuya incloent la llibreria d'Ibn Sinas que fou enviada a Gazni (on fou destruïda anys després en la conquesta de la ciutat pel gúrides el 1149).
Va dominar Isfahan durant dos anys (vers 1035-1036) però Ibn Kakuya, aprofitant els atacs oghuz a territori de Gazni, la va recuperar i després es va apoderar de Rayy (1036/1037) i Abu Sahl es va retirar cap a Nishapur seu del governador samànida Abu l-Faz Suri; els seljúcides oghuz van ocupar Nishapur el 1038 i el governador Suri i Abu Sahl es van refugiar a Gurgan.
Abu Sahl va tornar a territori gaznèvida quan el sultà Masud va avançar amb un exèrcit a finals del 1039. Fou castigat pel sultà amb una multa de 50.000 dinars, però finalment es va reconciliar amb el sobirà i el 1040 fou nomenat conseller en cap, quan el visir Abd al-Samad estava absent junt amb el príncep Mawdud ben Masud. No se'n tenen més notícies després del 1041 (quan s'acaba la part conservada de la història de Bayahki).

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, Ghaznavids
* Ḡ. Ḥ. Yūsofī, “Abu Sahl Hamdowi,” Encyclopædia Iranica, I/4, pp. 369-370; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abu-sahl-hamdowi-or-hamdui-ahmad-b
# Catedral de Sant Fulcrà de Lodeva

La catedral de Sant Fulcrà està situada al nucli antic de la ciutat de Lodeva, al departament francès de l'Erau.

## Història

El bisbat de Lodeva té una notable antiguitat, hi ha constància de la seva existència comença des de finals del segle iv. Inicialment l'església era dedicada al màrtir sant Genís d'Arle, decapitat el 303 durant les persecucions de Dioclecià.
Sant Fulcrà de Lodeva, bisbe entre el 949 i 1006 va aixecar la catedral romànica. Aquest personatge va participar en la vida monàstica de la regió fundant el monestir de Sant Peire de Joncels, també fou abat de Gel·lona. Fou molt estimat pels fidels, anys després de la seva mort el seu cos fou trobat incorrupte i fou conservat així fins que els hugonots el van destruir, en 1573. Al segle xv es va canviar l'advocació primitiva de l'església per la de sant Fulcrà.
L'església de l'època de sant Fulcrà fou substituïda per una de nova, gòtica, entre els segles XIII i XV. Els protestants hugonots la destruïren el 1573 i fou restaurada en el segle xvii, època en què es va aixecar de bell nou el palau episcopal. Amb la Revolució fou suprimit definitivament el bisbat (1790).
La catedral es va dedicar a magatzem i es va perdre el seu mobiliari, excepte l'orgue. Durant els segles XIX i XX s'hi van portar a terme importants treballs de restauració.

## L'edifici

* El cor de la catedral
* Interior de la catedral
* L'orgue
* Interior de la catedral
No hi ha restes de cap construcció de l'època de la fundació del bisbat. De l'edifici que va aixecar el bisbe Fulcrà i que es va consagrar el 975, encara ens resta la cripta. L'edifici gòtic actual consta d'una església de tres naus i d'un ampli presbiteri il·luminat amb vitralls. Té un poderós campanar de mitjan segle xiii que inicialment es va aixecar adossat a la nau romànica. Després, entre el 1290 i 1318 es va fer el cor. Més endavant es van fer les naus de l'església i ja al segle xv les capelles laterals, entre els contraforts.
Després l'edifici va patir la destrucció per part dels protestants, que va arruïnar les naus. Aquestes no es van refer fins al 1634-1643, sota el mandat del bisbe Plantavit. En aquella època també es va restaurar el claustre.

## Mobiliari

A causa de la Revolució, la catedral va perdre el seu mobiliari. Encara es conserva l'orgue del segle xviii, el sepulcre del bisbe Plantavit (1650?), els vitralls de l'absis (1854) i la trona del 1867.

## Referències

* ↑ «Ancienne cathédrale, actuelle église paroissiale Saint-Fulcran» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 29 març 2022].

## Vegeu també

* Gòtic llenguadocià

## Bibliografia

* Louis Réau. Iconografía del arte cristiano II-3 i 4. Ed. del Serbal. Barcelona, 1997. ISBN 84-7628-212-5

## Enllaços externs

* (francès) Restauració de Sant Fulcran Arxivat 2008-11-13 a Wayback Machine.
# Gvardéievka

Gvardéievka (en rus: Гвардеевка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia un habitant. Pertany al districte municipal d'Atkarsk.

## Referències

* ↑ «Саратовская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года». Arxivat de l'original el 2018-02-28.
* ↑ «Списки населенных мест Саратовской губернии. Аткарский уезд / Оценочно-стат. отд. Сарат. губ. зем. управы. — Саратов, 1914». Arxivat de l'original el 2017-11-12.
* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2018-03-03.
# Platja de Santa Eulària

La platja de Santa Eulària és una platja urbana del municipi de Santa Eulària des Riu a l'illa d'Eivissa.

## Característiques

Està recorreguda per un passeig marítim situat a tres metres sobre el nivell de la mar i que recorre tota l'extensió de la platja. És un dels atractius turístics de Santa Eulària més destacats. Té una longitud de 300 m aproximadament i una amplària de 40 a 3 m. L'arena és fina de color clar aportades per bancs submarins. És una platja plena de vida, hi ha musclos, peixos, anemones, gavines, cormorans…
Té una escola de busseig, moltes zones d'oci, restaurants de bona qualitat, es poden llogar velomars, hamaques, parasols, escola i lloguer de vela… Hi ha aparcament suficient.

## Com arribar-hi

S'agafa des d'Eivissa la carretera c-733 i després la desviació cap a Santa Eulària. Una vegada dintre el nucli urbà, troben la platja al final del passeig de s'Alamera.

## Referències

* ↑ «Platja de Santa Eulària». Ajuntament de Santa Eulària des Riu. Arxivat de l'original el 19 de novembre 2015. [Consulta: 17 novembre 2015].
# Diòcesi de Dénia

La diòcesi de Dénia o bisbat de Dénia va ser una jurisdicció eclesiàstica amb seu a Dénia. Actualment existeix com a diòcesi titular.
Segurament la diòcesi de Dénia es creà durant època romana dins la província Cartaginense, però només hi ha bisbes documentats durant el segle VII.
En el segle xi, el rei musulmà de Dénia posà els cristians de la zona sota la jurisdicció eclesiàstica de Gislabert, bisbe de Barcelona.

## Referències

* ↑ Sánchez, Francisco Franco; Santonja, Josep Antoni Gisbert. Dénia, poder i el mar en el segle XI: el regne taifa dels Banū Muğāhid. Instituto Egipcio de Estudios Islámicos, 2019. ISBN 978-84-1302-013-6.
# Seda (nom)

Seda significa veu, ressò en àrab i s'utilitza com a nom de dona en turc. Persones amb el nom Seda inclouen:
* Seda Bakan - actriu turca
* Seda Röder (Sesigüzel) - pianista turca
* Seda Tokatlıoğlu - jugadora de voleibol turca
* Seda Türkkan - jugadora de voleibol turca
# Vassili Stàssov

Vassili Stàssov —Василий Петрович Стасов (rus)— (1769-1848) fou un arquitecte rus.
Stàssov va viatjar per França i Itàlia, on va esdevenir professor de l'Acadèmia de Sant Lluc a Roma. Al seu retorn a Rússia va ser triat per a l'Acadèmia Imperial de les Arts (1811). Entre les seves primeres obres, cal esmentar la finca Grúzino prop de Nóvgorod que va ser construïda per al comte Alekséi Arakchéyev durant la dècada de 1810, que seria completament destruïda durant la Segona Guerra Mundial.
En l'elaboració de directrius per a altres arquitectes, Stàssov defensava que fins i tot el més trivial dels edificis, caserna o magatzem havia de tenir un aspecte imponent i monumental. Va treballar per embellir Tsárskoye Seló, on va dissenyar el famós Liceu Puixkin i la fantasiosa vila xinesa. Després del gran incendi de 1820, se li va confiar la remodelació a l'estil neoclàssic d'algunes sales del palau barroc Catherine.
Un dels primers encàrrecs importants de Stàssov a la capital van ser les catedrals del Salvador i la Trinitat per als regiments de la Guàrdia Imperial de Rússia. La decoració interior de la Catedral Smolny també va ser realitzada per ell.
Stàssov va ser el precursor del revival rus en el període de Nicolau I de Rússia, amb la seva església d'Alexandre Nevski a Potsdam (1826, complementant el seu projecte Alexandrovka en aquest suburbi de Berlín) i l'Església dels Delmes a Kíev (1828). Aquest últim, un pesat edifici amb característiques romanes d'Orient i russes, es va erigir en el lloc de la primera església russa de Kíev, en la qual es trobaven les relíquies de Sant Vladímir, fins a la seva destrucció pels bolxevics en la dècada de 1930.
Durant el regnat de Nicolau I, Stàssov dissenyà l'Arc de triomf de Moscou i l'Arc de triomf de Narva a Sant Petersburg i l'actual Palau Presidencial de Vílnius. El 1833, els cosacs de Sibèria li van demanar la construcció d'una gran catedral a Omsk. El seu últim treball destacat va ser la decoració de les sales del Palau d'Hivern després dels incendis de 1837.
El seu fill fou Vladímir Stàssov, un dels més importants crítics musicals del segle xix a Rússia.
# Charles Vanden Wouwer

Charles Vanden Wouwer (7 de setembre de 1916 - 1 de juny de 1989) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1938. Fou jugador del Beerschot.

## Referències

* ↑ Player page at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Player page at beerschot.wimmel.be Arxivat 6-7-2011 a Wayback Machine.
# Guy Tunmer

Guy Tunmer va ser un pilot de curses automobilístiques sud-africà que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer l'1 de desembre del 1948 a Ficksburg, Sud-àfrica i va morir en un accident de moto el 22 de juny del 1999 a Sandton, Johannesburg, Sud-àfrica.

## A la F1

Guy Tunmer va debutar a la tercera cursa de la temporada 1975 (la 26a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'1 de març del 1975 el GP de Sud-àfrica al circuit de Kyalami.
Va participar en una única cursa puntuable pel campionat de la F1, aconseguint una onzena posició a la cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | Posició | Punts |
| 1975 | Team Gunston | Lotus | Cosworth | ARG | BRA | SUD 11 | ESP | BEL | MON | SUE | HOL | FRA | GBR | ALE | AUT | ITA | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Picot garser de les Sulu

El picot garser de les Sulu (Picoides ramsayi) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos de l'arxipèlag de Sulu.
# Dobrodéievka

Dobrodéievka (en rus: Добродеевка) és un poble de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 440 habitants. Pertany al districte de Zlinka.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).