OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dugesia aborensis

Dugesia aborensis és una espècie de triclàdide que habita a l'aigua dolça de les muntanyes Abar, Arunachal Pradesh, a l'Índia.
Dugesia aborensis va ser originalment descrita com a Planaria aborensis per Whitehouse l'any 1913. L'any 1928, Meixner va canviar-ne el gènere al que més probablement pertany.
Com que no hi ha cap descripció de l'aparell copulador de D. aborensis, s'hauria de considerar com a species inquirenda.

## Descripció

D. aborensis, com la resta d'espècies de Dugesia, presenta un cap de forma triangular amb dues aurícules, una cada costat. La superfície dorsal del cos té un color marró clar, amb una línia més fosca que recorre la longitud del cos pel mig, des del coll fins a l'extrem posterior. A l'arrel de la faringe, aproximadament a la meitat de l'animal, aquesta línia s'expandeix per a formar una taca ampla. La superfície ventral té un color blanc lletós. D. aborensis presenta dos ulls situats en unes petites àrees despigmentades al mig del cap.
Aquesta espècie va ser descrita basant-se en animals sense òrgans reproductors masculins i sense obertura genital o gonopor. Tanmateix, els ovaris van ser detectats entre les branques anteriors de l'intestí. L'anàlisi de les seccions dels espècimens de D. aborensis no van revelar la presència d'oviductes ni d'úter.

## Ecologia

D. aborensis va ser trobada sota pedres d'un curs d'aigua d'un turó.

## Reproducció

S'ha proposat que D. aborensis es reprodueix asexualment durant l'estiu, i sexualment a partir de la tardor. Tanmateix, no s'han trobat espècimens sexualment madurs. També s'ha proposat que és una espècie dioècia, però tots els continentícola coneguts són hermafrodites.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Whitehouse, R.H. (1913). XXII Freshwater planaria. Records of the Indian Museum 8: 317-321, plate 22.
* ↑ Meixner, J. (1928). "Der genitalapparat der tricladen und seine beziehungen zu ihren allgemeinen, Morphologie, Phylogenie, Okologie und Verbreitung". Z. Morph. Okol. d Tiere, 11, pp. 570-612.
Espècies de Dugesia :
# Surubim tacat

El surubim tacat (Pseudoplatystoma fasciatum) és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 104 cm de longitud total i 70 kg de pes.

## Reproducció

Les femelles són sexualment madures quan assoleixen 56 cm de llargària (els mascles als 45) i són capaces de produir 8 milions d'ous per kg de pes.

## Alimentació

Menja, a la nit, peixos (loricàrids i cíclids, entre d'altres) i crancs.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (24 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Corantijn, Essequibo, Orinoco i Paranà.

## Ús gastronòmic

És consumit a nivell local perquè la seua carn groguenca és suculenta i, a semblança d'altres silúrids, no té espines.

## Referències

* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* 1 2 Le Bail, P.-Y., P. Keith i P. Planquette, 2000. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 2, fascicle II). Publications scientifiques du Muséum national d'Histoire naturelle, París: 307 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Loubens, G. i J.L. Aquim, 1986. Sexualidad y reproducción de los principales peces de la cuenca del Río Mamore, Beni-Bolivia. ORSTOM - Cordebeni-UTB, Trinidad (Bolívia), Inf. Cien. Núm. 5:45.
* ↑ Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866228916.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Boujard, T., M. Pascal, F.J. Meunier i P.-Y. Le Bail, 1997. Poissons de Guyane. Guide écologique de l'Approuague et de la réserve des Nouragues. Institut National de la Recherche Agronomique, París, 219 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gungrave (anime)

Gungrave (ガングレイヴ, Gangureivu) és una sèrie animada japonesa de televisió basada en un videojoc del mateix nom, creat per Yasuhiro Nightow. La sèrie fou dirigida per Toshiyuki Tsuru, amb un guió de Yousuke Kuroda, i produïda per Madhouse Studios.
La sèrie segueix a Brandon Heat i Harry MacDowell a través de les files dels Millennion, un sindicat del crim.
Gungrave fou en emesa en TV Tokyo des del 6 d'octubre de 2003 al 29 de març 2004, conformant 26 episodis. Com el videojoc Gungrave, i la seua seqüela (Gungrave Overdose), la música de la sèrie està feta per Tsuneo Imahori; també inclou la música d'obertura.

## Referències

* ↑ Tsuneo IMAHORI - Anime News Network

## Enllaços externs

* Siti de Geneon sobre Gungrave Arxivat 2008-03-02 a Wayback Machine. (anglès)
* Lloc de la música de Gungrave a JVC (japonès)
# Heteromys pictus

Heteromys pictus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. Viu a Mèxic i Guatemala. Es tracta d'un animal nocturn que s'alimenta de llavors, vegetació verda i artròpodes. Els seus hàbitats naturals són els boscos caducifolis secs i els matollars xèrics, on sovint se'l troba entre cactus i acàcies o prop de rierols. Està amenaçada pel declivi del seu entorn.

## Referències

* ↑ Reid, F.; Vázquez, E. «Heteromys pictus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-2.RLTS.T12075A22225256.en. [Consulta: 15 abril 2024].
# Ismael Piñera Zapatero

Ismael Piñera, més conegut com a Isma (Gijón, 27 de maig de 1977) és un exfutbolista asturià, que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Format al planter del Colegio Inmaculada i de l'Sporting de Gijón, dona el salt al primer equip jugant tres partits de la temporada 97/98, en la qual els sportinguistes baixaren a Segona. En la categoria d'argent, Isma va tenir més protagonisme a El Molinón, tot jugant prop d'un centenar de partits en quatre anys. Però, una greu lesió va tallar la seua progressió, tot estant en blanc dues temporades. La temporada 04/05, retorna als terrenys de joc en set partits.
Al final d'eixa campanya, deixa l'Sporting i recala al Racing de Ferrol. Isma roman dues temporades amb el quadre gallec, una a Segona i a l'altra a Segona B, abans de retirar-se el 2007.
# Robert Hartford-Davis

Robert Hartford-Davis (Ramsgate, Kent, Anglaterra, 23 de juliol de 1923 − Beverly Hills, Los Angeles, Califòrnia, Estats Units, 12 de juny de 1977) va ser un director de cinema i productor britànic. Moltes vegades surt als crèdits com Michael Burrowes o Robert Hartford. Especialitzat en pel·lícules de terror, va morir d'un atac de cor el juny de 1977.

## Filmografia

* 1956: I'm Not Bothered (sèrie de televisió)
* 1960: Police Surgeon (sèrie de televisió)
* 1962: Crosstrap
* 1963: The Yellow Teddybears
* 1964: The Black Torment
* 1964: Saturday Night Out
* 1965: Gonks Go Beat
* 1966: The Sandwich Man
* 1967: Corruption
* 1969: School for Unclaimed Girls
* 1971: Nobody Ordered Love
* 1971: Incense for the Damned
* 1972: The Fiend
* 1972: Black Gunn
* 1974: The Take
* 1977: Dog and Cat (sèrie TV)

## Referències

* ↑ The grisly, greasy-spoon horror of Robert Hartford-Davis, Little White Lies
* ↑ Peter Hutchings Historical Dictionary of Horror Cinema, p. 161
# Peep and the Big Wide World

Peep and the Big Wide World és una sèrie de dibuixos animats. Va ser creada per la televisió canadenca-estatunidenca creada per Kaj Pindal.

## Repartiment
### Versió original

* Scott Beaudin: Peep (2004-2007).
* Shawn Molko: Peep (2008).
* Maxwell Uretsky: Peep (2009).
* Amanda Soha: Chirp.
* Jamie Watson: Quack.
* Joan Cusack: Narrador.

## Patrocinadors

* Discovery Communications (2004-2009).

## Referències

* ↑ «Peep and the Big Wide World». National Film Board of Canada. [Consulta: 26 abril 2014].
* ↑ Lerner, Loren Ruth. Canadian Film and Video: A Bibliography and Guide to the Literature, Volume 1. University of Toronto Press, 1997, p. 218. ISBN 0802029884.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# ENSA – Seguros de Angola

ENSA – Seguros de Angola S.A. és la principal empresa d'assegurances d'Angola. Va ser creada en 1978 com a Empresa Nacional de Seguros e Resseguros de Angola com a Unidade Economica Estatal, però posteriorment es va convertir en una societat per accions.
ENSA és un holding amb dues empreses operatives, ENSA S.A. com a companyia d'assegurances i ENSA RE SA com a reasseguradora. ENSA també participa en diverses indústries. L'ENSA dona feina a 700 persones, el 40% de les dones. L'ENSA treballa a través de 30 sucursals pròpies i dels seus propis serveis, a través de 54 comptadors en oficines postals i un comptador bancari. El centre d'atenció telefònica d'ENSA pot atendre a 1.000 clients en un torn de treball de 8 hores. ENSA afirma disposar del 50% del mercat d'assegurances angolès.

## Referències

* ↑ «A ENSA». [Consulta: 27 març 2012].
* ↑ ENSA – Seguros de Angola Arxivat 2017-12-08 a Wayback Machine. a pontounico.com
* ↑ Seguro de saúde da ENSA mais caro, sapo.ao, 11 de gener de 2011
* ↑ Farmácias e clínicas recusam seguro da ENSA por alegada falta de pagamentos, club-k.net 27 de maig de 2016
* ↑ Ensa apresenta bons indicadores de adesão ao seguro de saúde, angonoticias.com, 7 d'agost de 2013
# Sòls de Riu

La Casa Sòls de Riu o Solsderiu era una casa pairal del municipi de la Baronia de Rialb (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es trobava prop de l'indret de la Torre de Rialb, antic cap municipal i nucli històric de la vall de Rialb. Aquesta masia, assentada en una costa sobre la confluència del riu Rialb amb el Segre, era una construcció típica de la segona meitat del segle xvi. Actualment la casa es troba sota les aigües del pantà de Rialb.

## Descripció

Era una casa pairal formada per un edifici de planta rectangular de tres plantes d'alçada, cobert a dos vessants, amb un edifici de façana simètrica al costat de ponent, amb el mateix conjunt de finestretes amb arc rebaixat, rematant la tercera planta. Tenia coberta i edificis annexos, amb restes d'èpoques anteriors. Tenia un gran portal dovellat al costat de llevant-migdia. Dins el recinte o pati del casal hi havia també una capella de la mateixa època.

## Història

Anteriorment hi havia la presó de la Baronia de Rialb. A la capella hi ha la data de 1645. L'edifici havia estat propietat del senyor jurisdiccional i, per tant, es configurava com un dels masos més importants de la vall. En aquest lloc s'hi reuniren alguns nobles de la zona, l'any 1022, que llavors portava el nom de Solifons, i s'hi aplegaren Arnau de Caboet, Borrell de Taravall (o Tarabau), Miró de Ponts i altres.

## Vegeu també

* Àrea del dolmen de Sòls de Riu
* Toponímia de les cases de la Torre
* Llista d'alcaldes de la Baronia de Rialb

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Sòls de Riu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Casa Sols de Riu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].

## Bibliografia

* BACH I RIU, Antoni i GABRIEL I FORN, Manel. "La Baronia de Rialb: un esbós històric". Lleida: Diputació de Lleida, 1995. ISBN 84-87029-70-1
* BERNAUS I MARQUÉS, Amat. "Arxiu Fotogràfic de La Baronia de Rialb (1994-1996)". La Baronia de Rialb: Ajuntament de La Baronia de Rialb, 2007.
# Gungnir

En la mitologia escandinava, Gungnir és la llança mágica d'Odin que era utilitzada per a decidir el vencedor del combat.

## Referències

* ↑ «Gungnir - Norse Mythology for Smart People» (en anglès). Norse Mythology for Smart People.
* ↑ «Gungnir: Odin’s Mighty Spear - NorseMythologist» (en anglès americà), 07-10-2022. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ Marius. «Gungnir | Odin’s Magical Spear» (en anglès americà), 23-10-2023. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ Greenberg, Mike; PhD. «Gungnir: Odin's Spear and an Iconic Weapon» (en anglès americà), 03-02-2021. [Consulta: 7 desembre 2023].
# Heteromys teleus

Heteromys teleus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. És endèmica del centre-oest de l'Equador, on viu a altituds d'entre el nivell del mar i 2.000 msnm. Es tracta d'un animal nocturn. El seu hàbitat natural són els boscos perennifolis secs i bastant estacionals de la part més meridional del Chocó. Està amenaçada per la destrucció i fragmentació del seu entorn.

## Referències

* ↑ Anderson, R. P.; Tirira, D. Heteromys teleus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 agost 2015.
# Shane Gould

Shane Elizabeth Gould (Sydney, Austràlia 1956) és una nedadora australiana, ja retirada, guanyadora de cinc medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 23 de novembre de 1956 a la ciutat de Sydney, població situada a l'estat de Nova Gal·les del Sud.
Fou nomenada membre de l'Imperi Britànic l'any 1981.

## Carrera esportiva

Especialista en la modalitat de crol i estils, va participar als 15 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves de 200 m. lliures, 400 m. lliures i 200 metres estils, establint sengles rècords del món en cada prova: 2:03.56 m., 4:19.04 m. i 2:23.07 minuts respectivament; la medalla de plata en la prova de 800 metres lliures i la medalla de bronze en els 100 metres lliures. Així mateix participà en els relleus 4x100 metres lliures, on finalitzà vuitena amb l'equip australià.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) fou una de les encarregades de ralitzar els últims relleus de la torxa olímpica dins de l'Estadi Olímpic de Sydney, abans de ser encès el peveter olímpic per part de Cathy Freeman.

## Enllaços externs

* (anglès) Portal personal Arxivat 2010-12-06 a Wayback Machine.
# Pere Sant i Cirera

Pere Sant i Cirera (Salo, 1904) va ser un ciclista català que va córrer entre els anys 20 i principis dels 30 del segle xx. Del seu palmarès destaca una 7à posició final a la Volta a Catalunya de 1924, encara que també tingué bons resultats en altres curses de l'època. Fou pare dels també ciclistes Pere i Albert. El 1979 se li va dedicar un homenatge a Sabadell.

## Referències

* ↑ «Final Volta a Catalunya» (en castellà). Mundo Deportivo, 02-06-1924. [Consulta: 1r abril 2013].
* ↑ «II Campeonato del Llobregat» (en castellà). Mundo Deportivo, 13-08-1928. [Consulta: 1r abril 2013].
* ↑ «II Trofeo Terrot» (en castellà). Mundo Deportivo, 05-12-1927. [Consulta: 1r abril 2013].
* ↑ Alberto Sant
* ↑ «50è aniversari Penya ciclista Nicky's». Arxivat de l'original el 2013-09-27. [Consulta: 1r abril 2013].
* ↑ «Homenaje a Pedro Sant» (en castellà). Mundo Deportivo, 25-01-1979. [Consulta: 1r abril 2013].
# ENMASA Flecha

Flecha fou un model de motor fabricat per ENMASA que havia d'equipar avions fabricats a Espanya. A la fi no el van fer servir, perquè es va preferir un motor nord-americà. Encara que va començar a gestar-se en l'empresa Elizalde, els va fabricar i provar ENMASA.
Aquest motor va néixer durant el període de transició de la marca ELIZALDE S.A. a ENMASA en el transcurs de l'any 1951 i en un principi havia d'equipar els avions AISA I-11B "Peque" o "Vespa".
La seva denominació oficial era 4(2L)00-90, mentre que la de fàbrica era F-1. Es tractava d'un motor de 4 cilindres Boxer, que donava 90/95 CV, molt semblant al Continental Motors C-90-8F (mostrat en la imatge), que finalment, va ser el motor que s'hi va muntar.

## Vegeu també

* Arquitectura dels motors de pistó
* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008, p. 38. ISBN 84-612-7902-6.

## Bibliografia

* Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008. ISBN 84-612-7902-6.

## Enllaços externs

* Fundació Parc Aeronàutic de Catalunya – AISA I- 11B (castellà)
# Tamana

* Per a altres significats, vegeu «illa de Tamana».
Tamana (玉名市, Tamana-shi) és una ciutat del Japó al nord-oest de la prefectura de Kumamoto, que el 2015 tenia una població estimada de 68.517 habitants. Té una àrea total de 152,55km²i és banyada al sud pel mar d'Ariake. Tamana fou fundada l'1 d'abril de 1954.

## Notes

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. Arxivat de l'original el 2016-05-19. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Tamana (japonès)
# Greg Child

Greg Child és un muntanyenc, escriptor i director de cinema australià nascut el 4 de desembre de 1957.
Child és una escriptor de la revista Outside i ha escrit diversos llibres:
* Aire fi: Trobades a l'Himàlaia
* Emocions barrejades: Escrits de muntanyisme de Greg Child
* Postals des de la cornisa
* Sobre el precipici
* Escalant lliurement(al costat de Lynn Hill).
El 1987, Child va ser guardonat amb el premi literari del Club Alpí Americà pels molts llibres escrits sobre muntanyisme.

## Ascensos notables

* 1981 Aurora, (VI 5,8 A5, 900m), El Capitan, Yosemite Valley, EUA. FA amb Peter Mayfield.
* 1985 Lost in America, (VI 5,9 A5, 900m), El Capitan, Yosemite Valley, EUA. FA amb Randy Leavitt.
* 1992 Run for Cover, (VII 5,11 A3, 1000m), Torre de Trango, Karakorum, Pakistan. FA amb Mark Wilford.
* 1994 Bel·ligerància, (VI 5,11 A3 + 1200), el Mont de Combatent, Muntanyes de la Costa (BC Canadà). FA amb Greg Collum i Steve Mascioli.
* 1994 Wall of Shadows, (Alaska Grau 6, AI6 + 5,9 A4), el Mont Hunter, Serralada d'Alaska Alaska, EUA. FA amb Michael Kennedy.
# Hauterive

«Hauterive» té aquests significats:
* Hauterive (Allier), municipi al departament de l'Alier (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Hauterive (Orne), municipi al departament de l'Orne (regió de Normandia, França)
* Hauterive (Yonne), municipi al departament del Yonne (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Hauterive-la-Fresse, municipi al departament del Doubs (Borgonya - Franc Comtat)
* La Ferté-Hauterive, municipi al departament de l'Alier (Alvèrnia-Roine-Alps)
* Pinel-Hauterive, municipi al departament d'Olt i Garona (regió de Nova Aquitània, França)
* Saint-Maixme-Hauterive, municipi al departament de l'Eure i Loir (regió de Centre-Vall del Loira, França)
# Rhytidiadelphus squarrosus

Rhytidiadelphus squarrosus és una espècie de molsa de la família de les hilocomiàcies autòctona de l'hemisferi boreal.

## Descripció

Forma gespes de fins a 15 centímetres d'alçada, de color verd clar brillant a rogenc; caulidis rogencs prostrats amb ramificacions ascendents, de les quals en surten branques secundàries no ramificades. Fil·lidis esquarrosos i recorbats de cordats a ovats d'uns 3 mm de longitud, densaments disposats a la part terminal del caulidi; presenten una base ample amb beina i un àpex llarg i denticulat. Els fil·lidis de les branques són més estrets de la base i presenten un àpex més curt. Les cèl·lules superiors del fil·lidi manquen de papil·les. Els nervis són dobles i reccorren un terç de la làmina. Planta dioica, rarament fèrtil. L'esporòfit desenvolupa una llarga seta acabada amb una càpsula horitzontal d'opercle cònic. Espècie fàcilment confusible amb altre del gènere Rhytidiadelphus. Es distingeix de Rhytidiadelphus subpinnatus per que aquesta última té les branques laterals pinnades. Rhytidiadelphus triquetrus, també és semblant però aquesta forma unes gespes més robustes i de branques en disposició horitzontal. El seu epitet específic, squarrosus prové del llatí i significa esquarrós (que te la part superior recorbada fent un angle de 90° o més) en referència al tret carecterístic dels seus fil·lidis que estan disposats d'aquesta manera al llarg dels caulidis.

## Ecologia i distribució

Forma catifes sobre substrats àcids en prats humits, molleres, avetoses o llocs antropitzats. La seva presència en el sotabosc pot indicar la presència de prats en l'antiguitat. És comuna arreu d'Europa excepte a la conca mediterrània, on es refugia a l'alta muntanya. A Catalunya és molt rara, és citada a l'estatge montà i subalpí, en alguns punts de la Vall d'Aran, el Ripollès i el Pallars Sobirà.

## Galeria d'imatges

* Detall dels caulidis foliats, s'observa la disposició esquarrosa d'aquests.
* Detall de l'àpex denticulat del fil·lidi.
* En el seu hàbitat natural.

## Referències

* 1 2 «Rhytidiadelphus squarrosus (Hedw.) Warnst.». The Plant List. [Consulta: 29 setembre 2019].
* 1 2 Wolkmar Wirth; Ruprecht Düll; Xavier Llimona; Rosa María Ros; Olaf Werner. Guía de campo de los líquenes, musgos y hepáticas. Barcelona: Omega, 2004. ISBN 84-282-1266-X.
* 1 2 3 Casas, Creu. Flora dels briòfits dels Països Catalans. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 84-7283-583-9.
# Societat Astronòmica de França

La Societat Astronòmica de França (Société astronomique de France), o SAF és una associació francesa fundada per Camille Flammarion el 1887, reconeguda d'utilitat pública i regida per la llei de l'1 de juliol del 1901 (és a dir, una associació voluntària). El seu objectiu és promoure el desenvolupament i la pràctica de l'astronomia.
La SAF està oberta a tothom. Publica les revistes L'Astronomie i Observations et Travaux, i organitza conferències mensuals a l'Institut Oceanogràfic de París. La SAF compta amb 14 comitès especialitzats. Ofereix l'oportunitat de descobrir el cel en diversos esdeveniments astronòmics des de la cúpula de l'Observatori de la Sorbona, en ple cor de París. També té el seu propi estudi òptic.
Arran dels tràgics incidents que van tenir lloc a Barcelona i altres ciutats catalanes durant la Setmana Tràgica, un grup d'anarquistes va intentar fer que s'expulsés Alfons XIII de l'agrupació per ser un «assassí». Finalment, després d'un al·legat de Camille Flammarion en contra de l'actuació de la societat en temes polítics o religiosos, es va rebutjar la proposta.

## Referències

* ↑ Josep M. Oliver. Historia de la astronomía amateur en España (en castellà). Ediciones Equipo Sirius, 1997. ISBN 84-86639-84-0.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-11-11 a Wayback Machine. (francès)