OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iemeliànovka (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Iemeliànovka».
Iemeliànovka (en rus: Емельяновка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 60 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Ibn al-Hajj

Abu-Ishaq Ibrahim ibn Abd-Al·lah an-Numayrí, més conegut com a Ibn al-Hajj, fou un poeta i savi andalusí del segle xiv. Va néixer a Granada el 1313 i va abandonar l'Àndalus el 1337, servint llavors a marínides i hàfsides. Va morir el 1383.
Va escriure unes vint obres de les que només resten fragments.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pag.803
# Isidre Serrada

Isidre Serrada (segle XVII) va ser un compositor, mestre de capella jubilat, va succeir a Josep Pujolar, presbiter i organista català de l'església d'Urgell, a la Seu d'Urgell. Va regentar la capella de música de la catedral des de 1691 fins al 15 de juliol de 1699, any en què Serrada es va jubilar, tot i que va seguir amb el càrrec d'organista. Es va formar a la catedral de Barcelona sota la tutela de Lluís Vicenç Gargallo.

## Obra

* Despierta amor, despierta.

## Referències

* 1 2 Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 10: Fons de la catedral de Girona, de Josep Maria Gregori i Cifré, 2019, pàg. LVI
* 1 2 Josep Pujolar a la GEC
# Impluvium

L'Impluvium és una mena d'estany rectangular amb fons pla, dissenyat per recollir l'aigua de la pluja, que es trobava en el vestíbul de les antigues cases (domus) dels grecs, etruscs i romans.
A l'impluvium es recollia l'aigua de pluja que entrava a la casa a través del compluvium, una obertura central situada al sostre, per on entrava també la llum del sol que il·luminava l'atri i totes les habitacions adjacents.
L'impluvium se situava uns 30 cm per sota del nivell del terra i sovint estava connectat a una cisterna on s'emmagatzemava l'excés d'aigua, que podia ser utilitzada en moments de necessitat. Aquesta cisterna també regulava la calor de la casa en períodes de calor excessiva.
Els impluvium de les domus romanes, que normalment pertanyien a famílies patrícies, a vegades estaven construïts en marbre i adornats amb petites estàtues. A Pompeia, durant les excavacions de la Casa del Faune, una de les cases privades més luxoses de l'antiga ciutat, es va descobrir un impluvium amb una estàtua de bronze d'un faune ballant al centre, que en l'actualitat es conserva al Museu Arqueològic de Nàpols.

## Referències

* ↑ Marc Terenci Varró. De lingua latina, V, 161
* ↑ Gross, Walter Hatto. «Impluvium». A: Der Kleine Pauly: vol 2. Stuttgart: Druckenmüller, 1967, p. 1383

## Vegeu també

* Aljub
* Arquitectura romana antiga
Viccionari
# Implantació iònica

La implantació iònica és un procés a baixa temperatura pel qual els ions d'un element s'acceleren en un objectiu sòlid, canviant així les propietats físiques, químiques o elèctriques de l'objectiu. La implantació iònica s'utilitza en la fabricació de dispositius semiconductors i en l'acabat de metalls, així com en la investigació de la ciència dels materials. Els ions poden alterar la composició elemental de l'objectiu (si els ions difereixen en composició de l'objectiu) si s'aturen i romanen a l'objectiu. La implantació d'ions també provoca canvis químics i físics quan els ions incideixen en l'objectiu a alta energia. L'estructura cristal·lina de l'objectiu pot ser danyada o fins i tot destruïda per les cascades de col·lisió energètiques, i els ions d'energia prou alta (10 s de MeV) poden causar transmutació nuclear.
L'equip d'implantació d'ions consisteix normalment en una font d'ions, on es produeixen ions de l'element desitjat, un accelerador, on els ions s'acceleren electrostàticament a una gran energia, i una cambra objectiu, on els ions incideixen en un objectiu, que és el material. per implantar-se. Així, la implantació iònica és un cas especial de radiació de partícules. Cada ió és normalment un sol àtom o molècula i, per tant, la quantitat real de material implantat a l'objectiu és la integral al llarg del temps del corrent iònic. Aquesta quantitat s'anomena dosi. Els corrents subministrats pels implants solen ser petits (microamperes) i, per tant, la dosi que es pot implantar en un període raonable és petita. Per tant, la implantació iònica troba aplicació en els casos en què la quantitat de canvi químic necessari és petita.
Les energies iòniques típiques es troben en el rang de 10 a 500 keV (1.600 a 80.000 aJ). Es poden utilitzar energies en el rang d'1 a 10 keV (160 a 1.600 aJ), però donen lloc a una penetració de només uns pocs nanòmetres o menys. Les energies inferiors a aquesta donen lloc a molt poc dany a l'objectiu i cauen sota la denominació de deposició de feix d'ions. També es poden utilitzar energies més altes: són habituals acceleradors capaços de 5 MeV (800.000 aJ). Tanmateix, sovint hi ha un gran dany estructural a l'objectiu, i com que la distribució de profunditat és àmplia (pic de Bragg), el canvi net de composició en qualsevol punt de l'objectiu serà petit.
Aplicacions: dopatge de semiconductors, silici sobre aïllant, epitaxia, enduriment d'acer per eines, acabat superficial, mescla de feix d'ions, formació de nanopartícules induïda per implantació d'ions.

## Referències

* ↑ «Ion Implantation - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Ion Implantation» (en anglès). https://www.mks.com.+[Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Ion Implant» (en anglès). https://www.appliedmaterials.com. Arxivat de l'original el 2022-10-24. [Consulta: 24 octubre 2022].
* ↑ «Ion Implantation | Coherent Corp.» (en anglès). https://ii-vi.com.+[Consulta: 24 octubre 2022].
# Implementació

En informàtica una implementació és una realització específica d'una especificació tècnica o d'un algorisme. Aquesta implementació pot ser un programa informàtic, de component de programari, una llibreria o qualsevol altre tipus de programari. Poden existir múltiples implementacions per a una especificació concreta. Per exemple una mateixa especificació pot estar implementada en diferents llenguatges de programació. Sovint les especificacions són estàndards. Per exemple, els navegadors web contenen diferents implementacions d'estàndards definits pel consorci WWW. En programació orientada a objectes les especificacions (que normalment es realitzen mitjançant interfícies) defineixen les signatures dels mètodes, serveis o funcionalitats que ha d'oferir una classe i la descripció de cada un d'aquests mètodes. La descripció de cada mètode sol contenir precodicions i postcondicions. La implementació associa un algorisme a cada una de les funcionalitat o mètodes definits en l'especificació. L'algorisme ha de garantir que es compleix les precondicions i les postcondicions.

## Vegeu també

* Plataforma Java
# Jacopo Correggio

Jacopo Correggio va ser senyor de Casalpò, Nosedolo, Olmo, Pradanelle i San Sisto en feu del Duc de Milà) el 1421 junt amb el germà Francesco Correggio.
Patrici de Parma el 1425 va renunciar als drets a Montechiarugolo però el va reocupar el 1426 i li va ser confiscat i confinat al seu palau de Parma, i a Casalpò es va instal·lar un governador milanès. Va ser el pare de: Carlo, primer compte de Casalpò per restitució del feu el 1450; i de Gudio amb el seu germà Guido, comte de Casalpò junt amb son germà el 1450. Un tercer germà Francesco no va participar en el comtat potser per haver premort.
Carlo va ser pare de Gaspar, comte de Casalpò vers el 1470; i pare de Carlos (mort el 1521), de Guido (mort el 1528), comtes de Casalpò el 1521; d'Azzo i de Venceslao, patricis.
Guido va ser el pare de Giacomo, comte de Casalpò vers el 1470 i que va jurar fidelitat a França el 1499.

## Referències

* ↑ «Jacopo da Correggio». [Consulta: 29 abril 2021].
# Inconeuria porteri

Inconeuria porteri és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Xile.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1916. Cas. ces. Spol. ent. 13:45-84.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1919. Mem. Pont. Accad. Nuovi Lincei 2 5:1-29.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Froehlich, Claudio Gilberto, 2010. Catalogue of Neotropical Plecoptera. Illiesia, 6(12):118-205. «PDF».
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Trends in research in Ephemeroptera and Plecoptera (anglès)
* ↑ Familias de Macroinvertebrados Bentónicos presentes en los ríos de Chile (castellà)
* ↑ Pessacq, Pablo. Estado de conocimiento del orden Plecoptera en la Patagonia. Rev. Soc. Entomol. Argent. 68 (1-2): 169-175, 2009. ISSN 0373-5680. «PDF».
* ↑ Palma, A. & R. Figueroa, 2008. Latitudinal diversity of Plecoptera (Insecta) on local and global scales. Illiesia, 4(8):81-90. «PDF».
* ↑ Beitrag zur Kenntnis der chilenischen Plecopteren (alemany)
* ↑ Südamerikanische Perlidae (Plecoptera), besonders aus Chile und Argentinien (alemany)

## Bibliografia

* Illies, 1964. Beitr. neotrop. Fauna 3:207-233.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:338.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Janzé

Janzé (en bretó Gentieg, en gal·ló Janzae) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 7.571 habitants. Limita al nord-oest amb Corps-Nuds, al nord amb Amanlis, al nord-est amb Piré-sur-Seiche, a l'oest amb Brie, a l'est amb Essé, al sud-oest amb Saulnières, al sud amb Tresboeuf i La Couyère i al sud-est amb Sainte-Colombe i Le Theil-de-Bretagne.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 296 | 3 513 | 3 492 | 3 745 | 4 051 | 4 098 | 4 304 | 4 500 | 4 722 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 586 | 4 471 | 4 540 | 4 424 | 4 496 | 4 810 | 4 779 | 4 760 | 4 563 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 434 | 4 484 | 4 452 | 4 048 | 4 103 | 4 087 | 4 102 | 4 281 | 4 222 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 948 | 4 158 | 4 248 | 4 327 | 4 500 | 5 364 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1929-1947 | Léon Thébault | |
| 1947-1953 | Louis Amoureux | |
| 1953-1977 | Jean-Marie Lacire | |
| 1977-1995 | Jean Régent | |
| 1995-2008 | Paul Chaussée | UMP |
| 2008- | Hubert Paris | |
# Israel Bascón Gigato

Israel Bascón Gigato (Utrera, 15 de març de 1987) és un futbolista professional andalús, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria esportiva

Format al planter del Reial Betis, debuta amb el primer equip a la campanya 04/05, en la qual disputa 8 partits de lliga i 3 de Copa del Rei. A l'any següent retornaria a aparèixer al primer equip bètic, tant en competició de lliga com a competicions europees.
A la campanya 2006/07 seria cedit al Mérida UD, però no va poder contribuir massa atès que un accident de trànsit el va deixar lesionat part de la temporada.
El juliol del 2007 retorna al Betis, incorporant-se al filial, sense jugar de nou amb el primer equip.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Indy 500 (videojoc de 1977)

Indy 500 és un videojoc de curses de 1977 desenvolupat per Atari, Inc. pel seu Video Computer System (més tard conegut com l'Atari 2600). Està temàticament al voltant del Indianapolis 500, i està basat en l'anterior joc d'arcade de 8 jugadors d'Atari, Indy 800.
Indy 500 va ser llançat com un dels nou títols de llançament per al sistema el setembre de 1977, i va ser inclòs a la caixa amb el sistema des de la seva introducció fins al 1982. Sears més tard el va tornar a editar com a Race per al Tele-Games. Inclòs en cada joc hi havia un conjunt de dos controladors de conducció, que eren idèntics en aparença al controlador paddle de la 2600 però podria girar indefinidament en qualsevol direcció, entre altres diferències.

## Referències

* ↑ «Release information (Atari 2600)». GameFAQs. [Consulta: 28 agost 2008].
# Ivànovka (Kémerovo)

Ivànovka - Ивановка (rus) - és un poble a l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 48 habitants, pertany al districte de Mariïnsk.

## Referències

* ↑ «Определение высоты над уровнем моря по координатам». latlong.ru. [Consulta: 24 març 2014].
# James Bingham

James Bingham (23 de gener de 1925 - 8 de desembre de 2009), va ser un pintor de Belfast. Va passar trenta anys a Londres treballant com a compositor amb el seu germà. L'any 1967 va tornar a Belfast, on va conèixer a Belén Daniel O'Neill. Es van fer amics i, a partir de 1968, va treballar amb O'Neill en el seu estudi. Bingham va morir a Belfast l'any 2009, després d'una llarga malaltia
# Jan Campert

Jan Campert (Spijkenisse, 15 d'agost de 1902 – Neuengamme (Alemanya), 12 de gener de 1943) era un periodista, poeta, escriptor neerlandès. Va ser molt actiu en la resistència contra l'ocupació nazi del seu país.
Va escriure la seva obra més coneguda, el poema «De achttien dooden» (canço dels divuit morts), dedicada a quinze membres de la resistència del grup «de Geuzen» i tres vaguistes, membres del Partit Comunista dels Països Baixos que havien participat en la vaga de febrer que els nazis van executar el 13 de març de 1941.
Va ser empresonat pels alemanys el 21 de juliol de 1942, perquè havia ajudat una vintena de jueus per fugir cap a Bèlgica. Va passar per uns camps de transició abans de ser de deportat primer cap al camp de Buchenwald i després a Neuengamme. S'hi va amaltir durant l'hivern sever de 1942/43, quan una mitjana de cinquanta presoners morien cada dia per malnutrició i treballs forçats inhumans. Finalment hi va morir, segons l'informe oficial de pleuritis, el 12 de gener de 1943.
El 1947, la Fundació Jan Campert va crear el premi literari premi Jan Campert. El 2003 es van estrenar dos monuments: un a Spijkenisse, el seu poble natal i un al Camp de concentració de Westerbork. En aquest darere es va cisellar la primera estrofa del poema «Divuit morts» en un bloc erràtic.

## Obres destacades

* «De achttien dooden»
* Verzamelde gedichten (1922-1943), (obra poetica completa, 1947, edició pòstuma)

## Referències

* ↑ Wage, H.A.. «Campert, Jan Remco Theodoor (1902-1943)». A: Biografisch Woordenboek van Nederland (en neerlandès), 12 novembre 2013.
* ↑ Heijmans, Toine «Jan Campert: een rare, maar zeker geen foute» (en neerlandès). De Volkskrant, 28-09-2005.
* ↑ «Totenbuch Liste - Register of Deaths 1940-1945» (en alemany, anglès i altres). KZ-Gedenkstätte Neuengamme. Arxivat de l'original el 2019-04-11. [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ van den Berg, Mia; Moerenhout, Anneke. «Monument "De Achttien Dooden" Kamp Westerbork» (en neerlandès).
* ↑ «Het lied 'de achttien dooden'» (en neerlandès). Verzetsmuseum - Resistance Museum.
* ↑ Campert, Jan. 's-Gravesande, G.H. (editor). Verzamelde gedichten (1922-1943 (pdf). L'Haia: A.A.M. Stols Uitgever, 1947, p. 366 (Digitale Bibliotheek voor de Nederlandse letteren).
# Jaume Pomar i Llambias

Jaume Pomar i Llambias (Palma, 29 de juliol de 1943 - 11 de juliol de 2013) fou un escriptor mallorquí, net del pedagog mallorquí Jaume Pomar i Fuster. El 1973 estudià periodisme però va treballar en l'administració. Fou el bibliotecari i documentalista de la Casa Museu Llorenç Villalonga de Binissalem. Fou membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i del PEN català i va col·laborar a les revistes Randa, Revista de Catalunya i Lluc. Va traduir al castellà obres de Llorenç Villalonga, Bartomeu Rosselló-Pòrcel i Josep Maria Llompart.

## Obres
### Investigació i divulgació

* L'aventura de "Nova Palma" (1976)

### Narrativa

* Un dia o l'altre acabaré de legionari (1988)
* Bolla negra (2010)

### Poesia

* Tota la ira dels justos. (1967)
* Amb la mort, amorosament (1971)
* Història personal (1979)
* Elegies (1986)
* Carisma del desert (1987)
* Imatge de la por (1988)
* Les quatre estacions. (1991)
* Retorn a casa (1992)
* Llavis de marbre blanc (1992)
* Frontissa (1993)
* La sínia de les hores (1997)
* El fil de sorra, amb Isabel Oliva Prat i Carme Jordi (2005)
* L'illa i el silenci (2009)
* Llibre de l'exili (2011)
* Cants de Montalt (2012)

### Biografies

* El meu Llorenç Villalonga. (1995)
* La raó i el meu dret: biografia de Llorenç Villalonga (1995) fou Premi 31 de desembre
* Llorenç Villalonga: cartes i articles: temps de preguerra (1914-1936) (1998)
* Vint pintors de Mallorca (2003)

### Estudis literaris

* Primera aportació a l'epistolari de Llorenç Villalonga (1984)
* Llorenç Villalonga i el seu món (1998)
* Quatre veus de la literatura contemporània a Mallorca (2012)

## Referències

* ↑ «S'ha mort el poeta mallorquí Jaume Pomar». Vilaweb, 12-07-2013 [Consulta: 12 juliol 2013].
* ↑ Bosch, Maria del Carme «Jaume Pomar i Llambias (1943-2013)». Llengua & Literatura, Núm. 24, 2014, pàg. 335-338. ISSN: 2013-9527 [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ Manresa, Andreu «Jaume Pomar, poeta refinado y bohemio». El País, 13-07-2013 [Consulta: 25 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Jaume Pomar i Llambias». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* Jaume Pomar i Llambias. Enciclopèdia Catalana
# Llista d'especialitats 51 de la Nomenclatura de la UNESCO

Llista d'especialitats del camp 51 (Antropologia) de la Nomenclatura de la UNESCO:
| Disciplina | Codi | Especialitat |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.01 | Guarniment |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.02 | Vestit |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.03 | Danses, festes (vegeu 6203.02) |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.04 | Etnomusicologia |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.05 | Etnolingüística |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.06 | Museologia |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.07 | Mites |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.08 | Màgia |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.09 | Poemes, relats |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.10 | Religió (vegeu 5403.04, 5506.21, 5601, 5906.05, 6301.10, 7102.05 i 7204.04) |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.11 | Bruixeria |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.12 | Simbolisme (vegeu 6308.03) |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.13 | Medicina tradicional (vegeu 3209.04) |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.14 | Tradicions |
| 5101 Antropologia cultural (vegeu 2402) | 5101.99 | Altres (especifiqueu) |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.01 | Agricultura |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.02 | Armes |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.03 | Barata |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.04 | Intercanvi |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.05 | Hàbitat |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.06 | Artesania |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.07 | Caça |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.08 | Pesca |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.09 | Pastura |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.10 | Metal·lúrgia |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.11 | Ramaderia |
| 5102 Etnografia i etnologia | 5102.99 | Altres (especifiqueu) |
| 5103 Antropologia social | 5103.01 | Dirigents i reialesa |
| 5103 Antropologia social | 5103.02 | Filiació, família i parentiu |
| 5103 Antropologia social | 5103.03 | Nomadisme |
| 5103 Antropologia social | 5103.04 | Esclavitud i servitud |
| 5103 Antropologia social | 5103.05 | Guerra (vegeu 6304.03) |
| 5103 Antropologia social | 5103.99 | Altres (especifiqueu) |
| 5199 Altres (especifiqueu) | | |

## Vegeu també

* Nomenclatura de la UNESCO
* Llista de disciplines de la Nomenclatura de la UNESCO
# Eusebio Leal Spengler

Eusebio Leal Spengler (l'Havana, 11 de setembre de 1942 - l'Havana, 31 de juliol de 2020) fou Doctor en Història per la Universitat de l'Havana. Era director del Museo de la Ciudad i de l'Oficina del Historiador, des de 1968. L'any 1981 se li encarrega la restauració del centre històric de l'Havana, declarat patrimoni mundial per la UNESCO. Era assessor del Congrés d'Integració Cultural Llatinoamericà (CICLA) i diputat a l'Assemblea Nacional. Va publicar, entre d'altres, La Habana, ciudad antigua (Letras Cubanas, L'Havana 1988), Detén el paso caminante (Letras Cubanas, L'Havana 1988) i Regresar en el tiempo (Letras Cubanas, L'Havana 1986). L'any 1998 va ser l'encarregat de realitzar el pregó de les Festes de la Mercè de Barcelona, amb un discurs en què va repassar històricament les relacions entre Barcelona i Catalunya i Cuba.

## Referències

* ↑ «Eusebio Leal Spengler». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ Redacció «Les Festes de la Mercè comencen amb focs i polèmica política». Avui, 24-09-1998, pàg. 23.
# Giacomo Panizza

Giacomo Panizza (Castellazzo Bormida i Castellazzo Bormida, 27 de març de 1803 - Milà, 1 de maig de 1860) fou un compositor italià.

## Biografia

Nascut en una família benestant, va aprendre els principi de la literatura sota la direcció del seu pare Francesco, continuant els seus estudis al col·legi d'Alexandria, on es va aplicar a l'estudi de la filosofia. Des de petit havia nodrit una forta propensió a la música. Als quinze anys va començar a estudiar piano amb l'organista de San Martino. Després va estudiar contrapunt amb el mestre de capella de la catedral d'Alessandria, que va convèncer el seu pare perquè l'enviés a Milà per continuar els seus estudis. Es va traslladar a Milà el 1823, sense poder matricular-se al Conservatori, l'any següent va començar a prendre classes del mestre Vincenzo Lavigna, mestre concertador del Teatro alla Scala. Des de 1827 va ser substitut honorari del mateix Lavigna i va entrar en vigor a partir de 1832.
El 1848 va ser contractat com a concertino del teatre Covent Garden de Londres. L'any 1857 va començar a patir una malaltia cardíaca que limitava molt la seva activitat com a director. Compromès amb el Teatre Regio de Torí l'any 1859 se suposava que representaria Otel·lo de Rossini, però se'l va impedir per la malaltia que, pocs mesos després del seu retorn a Milà, l'hauria portat a la tomba. Va ser professor de cant i compositor d'algunes òperes; també va musicar nombrosos ballets per a La Scala.
Entre els seus alumnes va tenir entre d'altres a Carlo Guasco.

### Treballs

* Sono eglino maritati, òpera (1827)
* La collerica, òpera (1831)
* Gianni di calais, òpera (1834)
* Els xarlatans, òpera (1840)
* La Rosiera, ballet
* Merope, ballet
* Faust, ballet
* Palmina, ballet
* Nana Saib.

## Referències

* ↑ G. Masutto, I maestri di musica italiani del XIX secolo, Venezia, 1884, pp. 130-131
* ↑ Carlo Guasco, in Dizionario biografico degli italiani, Istituto dell'Enciclopedia Italiana.
* ↑ Enciclopèdia Espasa vol. 41, pàg. 797, (ISBN 84-239-4541-3)

## Bibliografia

* G. Masutto, I maestri di musica italiani del XIX secolo, Venezia, 1884, pp. 130–131.

## Enllaços externs

* (anglès) a a clarinet.demon.co.uk, Lazarus Edition. URL consultat el 23/11/2010 (arxivat des de l'URL original el 4 de març de 2016).