OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palmera excelsa

La palmera excelsa (Trachycarpus fortunei) és una espècie de la família de les arecàcies originària de la Xina central i oriental, però plantada com a ornamental arreu de les zones temperades, amb una alta presència als països mediterranis, per la seva bona resistència al fred i a les altes temperatures.
El tronc assoleix fins a 12 m d'altura, i queda recobert (totalment o només la part superior) per les beines de les fulles caigudes, cosa que li dona un aspecte "pelut"). Les fulles són palmades, amb un limbe d'uns 50 cm de llarg per 75 d'ample, amb pecíols amb els marges serrats i una mica més llargs que el limbe.
Els dàtils són petits, de color blau fosc, i no són comestibles.
Es distingeix fàcilment del margalló (Chamaerops humilis), que és una palmera mediterrània, també petita i plantada sovint als jardins, perquè el margalló té el pecíol més llarg (fins al triple del limbe) i espinós. A més, no assoleix mai tanta alçada com la palmera excelsa, sinó que, a tot estirar, es queda al voltant dels 5 metres.
Rep el seu nom científic en honor de Robert Fortune, botànic que introduí la planta del te a l'Índia.

## Referències

* ↑ «Trachicarpo - Significato ed etimologia - Vocabolario» (en italià). [Consulta: 1r octubre 2024].
* 1 2 Universitat de les Illes Balears. Herbari virtual de les Illes Balears - Fotografies detallades i informació i d'aquesta espècie
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbres dels Països Catalans. 3a edició. Barcelona: Pòrtic Natura, 1994, p. 168. ISBN 84-7306-390-2.
* ↑ «Trachycarpus fortunei | Identifying Commonly Cultivated Palms». [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «Trachycarpus fortunei (Chinese Fan Palm, Chinese Windmill Palm, Chusan Palm, Fortune's Palm, Windmill Palm) | North Carolina Extension Gardener Plant Toolbox». [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «Trachycarpus fortunei - Plant Finder». [Consulta: 1r octubre 2024].
# Txeriómukhov

Txeriómukhov (en rus: Черёмухов) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 175 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Ualabi de panxa vermella

El ualabi de panxa vermella (Thylogale billardierii) és l'única espècie endèmica de Thylogale de Tasmània i antigament arreu del sud-est d'Austràlia. Aquest Thylogale té un pelatge més espès i llarg que el dels seus parents septentrionals, que viuen al nord d'Austràlia i Papua Nova Guinea. Els mascles pesen uns 12 kg i mesuren 1-1,2 metres d'alçada i són considerablement més grans que les femelles, que pesen una mitjana de 3,9 kg.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 69. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Teatro Filarmonico

El Teatro Filarmonico és el principal teatre d'òpera de Verona. És propietat de l'Accademia Filarmonica di Verona, des de la seva fundació, però és utilitzat per la Fondazione Arena di Verona com a seu de temporada d'òpera d'hivern.

## Estrenes absolutes

* 1732: La fida ninfa d'Antonio Vivaldi
* 1735: L'Adelaide d'Antonio Vivaldi
* 1735: Bajazet d'Antonio Vivaldi
* 1737: Catone in Utica d'Antonio Vivaldi
* 1741: Artaserse de Pietro Chiarini
* 1742: Amor fa l'uomo cieco de Pietro Chiarini
* 1743: Il Ciro riconosciuto de Pietro Chiarini
* 1743: I fratelli riconosciuti de Pietro Chiarini
* 1744: Tigrane de Daniel Dal Barba
* 1744: Meride e Salimunte de Pietro Chiarini
* 1744: Alessandro nelle Indie de Pietro Chiarini
* 1748: Lo starnuto d'Ercole de Daniel Dal Barba
* 1749: Il finto Cameriere de Daniel Dal Barba
* 1750: Ciro in Armenia de Daniel Dal Barba
* 1751: Artaserse de Daniel Dal Barba
* 1754: Lucio Vero de Davide Perez
* 1761: Alessandro nelle Indie de Daniel Dal Barba
* 1775: Isola di Calipso de Giuseppe Gazzaniga
* 1901: Le maschere de Pietro Mascagni
* 1997: Il gatto con gli stivali de Marco Tutino
* 2008: Nixon in China de John Adams (estrena italiana)
* 2008: Il Maestro di Go de Alessandro Melchiorre.
# Parhomaloptera obscura

Parhomaloptera obscura és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Vaillant L. L., 1902. Résultats zoologiques de l'expédition scientifique Néerlandaise au Bornéo central. Poissons. Notes Leyden Mus. v. 24 (note 1). 1-166.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Messidor (pel·lícula)

Messidor és un llargmetratge suís dirigit per Alain Tanner, estrenat el 1979. Ha estat doblat al català.

## Argument

Dues joves dones suïsses a la vintena, de mitjans molt diferents (una és estudiant d'història i l'altre, funcionària) es troben mentre fan autoestop. Viatgen pel camp suís, buscant una pausa en les seves vides i relacions insatisfactòries. Quan els diners que gasten en restaurants i hotels s'esgota, dormen als estables i pidolen. Una pistola trobada en un cotxe les converteix en lladres. Comproven finalment que no hi ha ganes de tornar al seu antic món. El títol ve del nom que una de les actrius pretén tenir quan se li planteja la pregunta a la pel·lícula

## Repartiment

* Clémentine Amouroux: Jeanne Salève
* Catherine Rétoré: Marie Corrençon
* Franziskus Abgottspon
* Gerald Battiaz

## Nominacions

* Festival Internacional de Cinema de Berlín (Os d'or)

## Referències

* ↑ esadir.cat. Messidor. esadir.cat.
* ↑ The New York Times. Messidor (en anglès). The New York Times.
# Ualabi llebre del llac Mackay

El ualabi llebre del llac Mackay (Lagorchestes asomatus) és una espècie extinta de macròpode que solia viure al centre d'Austràlia. Se'n sap ben poca cosa.
El ualabi llebre del llac Mackay és conegut a partir d'un únic espècimen, trobat el 1932 entre el Mont Farewell i el llac Mackay, al Territori del Nord. Només se'n conservà el crani, que és l'únic indici que queda de l'existència d'aquesta espècie. Es creu que solia viure a les muntanyes de sorra del desert.

## Referències

* 1 2 Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 108.
# São José dos Campos

São José dos Campos és un municipi brasiler de l'Estat de São Paulo localitzat a la Vall de Paraíba. És considerada el major centre d'investigacions en alta tecnologia de Llatinoamèrica, automobilístic i de telecomunicacions, material bèl·lic, electrònics i material elèctric, metal·lúrgica i seu del major complex aeroespacial d'Amèrica Llatina. Aquí estan instal·lades importants multinacionals com Philips, Panasonic, Johnson & Johnson, General Motors (GM), Petrobras, Ericsson, Monsanto, la seu de Embraer, amb la tercer pista d'avions més llarga del món, entre altres companyies més. En el sector aeroespacial destaca el Centre de Tecnologia Aeroespacial - CTA, l'Institut Nacional de Perquisicions Espacials - INPE, i altres institucions. És la setena ciutat de l'Estat en població total.
Segons estudi de les Nacions Unides de 1999, São José dos Campos va ser classificada com una de les 25 millors ciutats de Brasil quant a qualitat de vida. Amb la seva alta renda per capita, gran expectativa de vida i infraestructura d'alt nivell, São José dos Campos és una ciutat segura que ofereix una gran varietat de comerços i serveis.
# Peter O'Leary

Peter O'Leary (Wellington, Nova Zelanda, 3 de març del 1972) és un àrbitre de futbol neozelandès.
O'Leary arbitra a la A-League i és àrbitre internacional FIFA des de 2003. Fins ara ha dirigit partits en grans esdeveniments com el Mundialet de clubs 2009. El febrer del 2010 va ser designat per arbitrar al Mundial 2010.
El març de 2013, la FIFA el va incloure en la llista de 52 àrbitres candidats per la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil. El gener de 2014, la FIFA el va incloure a la llista definitiva d'àrbitres pel mundial.

## Referències

* ↑ «Open list of prospective referees & assistant referees for the 2014 FIFA World Cup», 07-03-2013. Arxivat de l'original el 2018-12-12. [Consulta: 18 juny 2014].
* ↑ «Referees & Assistant referees for the 2014 FIFA World Cup™». FIFA.com, 14-01-2014. Arxivat de l'original el 16 de gener 2014. [Consulta: 22 juny 2014].
# Memòria cau

La memòria cau, o memòria cache (en francès i anglès), és una memòria d'alta velocitat instal·lada en el mateix processador i en la qual s'emmagatzemen les dades que el microprocessador necessita utilitzar immediatament i aquelles que són llegides amb més freqüència.
Aquesta memòria augmenta notòriament la velocitat de funcionament de l'ordinador.
En el moment que el microprocessador necessita una dada, la va a buscar a aquesta memòria ultra-ràpida; en el cas que no la trobés, la buscaria a la memòria RAM; finalment, en cas que tampoc la trobés allà i el sistema operatiu suportés memòria virtual, accediria al disc dur. S'ha de tenir en compte que la memòria RAM és aproximadament unes 10 vegades més lenta, per la qual cosa el microprocessador podria quedar bloquejat si intentés extreure totes les dades directament de la RAM.
També existeix el concepte de nivells de memòria cau. Cadascun dels nivells posseeix una memòria cau. Així doncs, quan el processador necessita una dada, la buscarà al primer nivell de memòria cau, si no la troba la buscarà en el següent nivell, i així successivament fins que la trobi. El primer nivell de memòria cau és menut però molt ràpid, el segon és més gran però més lent i així successivament.
En l'actualitat, els processadors comercials incorporen fins a dos nivells de memòria cau, però n'hi ha destinats per a servidors que en porten fins a tres.

## Composició interna

La memòria cau està estructurada per cel·les, on cada cel·la emmagatzema un byte. L'entitat bàsica d'emmagatzematge la conformen les files, anomenats també línies de cache. Per exemple, una cache L2 de 512 KB es distribuïx en 16.384 files i 63 columnes.
Quan es copia o s'escriu informació de la RAM per cada moviment sempre cobreix una línia de cau.
La memòria cau té incorporat un espai d'emmagatzematge anomenat Tag RAM, que indica a quina porció de la RAM es troba associada cada línia de cache, és a dir, traduïx una adreça de RAM en una línia de cau concreta.

## Vegeu també

* Memòria intermèdia
* Fitxers temporals

## Referències

* ↑ «memòria cau». GEC. [Consulta: 21 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Memòria cau a la Neoloteca del Termcat
# Llorenç (nom)

Llorenç és un prenom masculí d'origen llatí que significa "Coronat dels Llorers". També es pot utilitzar com a cognom.

## Variants

* Femení: Llorença, Laurència.

## Santoral

* 10 d'agost per Llorenç màrtir.

## Variants en altres idiomes

* Alemany: Laurentius, Lorenz.
* Anglès: Laurence.
* Aragonès: Lorien apodo: Loren
* Basc: Lorentzo, Laurendi.
* Castellà: Lorenzo.
* Cors: Larenzu
* Eslovac: Vavrinec
* Eslovè: Lovrenc
* Espanyol: Lorenzo
* Extremeny: Lorençu
* Francès: Laurent, Laurence.
* Gallec: Lourenzo.
* Georgià: ლავრენტი (Lavrenti)
* Grec: Λαυρέντιος, Λαυρέντης (Lavrentios, Lavrentis)
* Anglès: Laurence, Lawrence apodo: Larry, Laurie
* Irlandès: Labhrás
* Islandès: Lauritz
* Italià: Lorenzo.
* Llatí: Laurentius
* Noruec: Lars
* Occità: Laurenç
* Polonès: Laurencjusz
* Portuguès: Lourenço.
* Romanès: Laurenţiu
* Rus: Лаврентий (Lavrenti Lavrentiy Lavrenty)

## Referències

* ↑ Ludueña, María Eugenia. El libro de los nombres del bebe / The book of baby names (en castellà). Editorial Guadal, 2004-02, p. 103. ISBN 978-987-1134-55-7.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Sanahuja, Llorenç Gomis. Sant Llorenç, un màrtir somrient. Centro De Pastoral Liturgic, 2000-09, p. 5 i contraportada. ISBN 978-84-7467-669-3.
# Blanca Ibáñez

Blanca Ibáñez (San Cristóbal, 17 d'agost de 1947) és una política veneçolana i vídua de l'expresident veneçolà Jaime Lusinchi.

## Biografia

Blanca Alida Ibánez Piña és filla de María del Rosario Ibáñez i Carlos Julio Ibáñez.
Quan era molt jove, Ibáñez es va traslladar amb la seva mare a Caracas, on va treballar en diferents feines i es va preparar per ser secretària, cosa que finalment li va permetre obtenir un lloc a la Cambra dels Diputats del Congrés Nacional de Veneçuela. Va treballar per a la facció parlamentària del partit Acción Democrática, el líder parlamentari del qual era el diputat Jaime Lusinchi, que després va ser elegit president de la República per al període 1984-1989.
Quan el govern de Jaime Lusinchi va començar el febrer de 1984, va ser nomenada «secretària privada» del President. Aquesta designació va provocar moltes reaccions en l'opinió pública. Molts dels seus crítics van dir que Ibáñez tenia un alt poder discrecional dins del govern.
Després de la fi de la presidència de Lusinchi, es va traslladar als Estats Units d'Amèrica i es va casar amb ell a la ciutat de Nova York l'11 de setembre de 1991. Allà va fundar i dirigir la revista Mujeres en Acción (Dones en Acció) per a la denúncia d'abusos sexuals contra dones, i també va dirigir la fundació CELAC, creada per l'expresident Lusinchi.
El 1998, va ser jutjada per un cas de corrupció durant la presidència de Lusinchi. La Suprema Cort de Justícia de Veneçuela la va absoldre.
A partir del 2017, viu a Costa Rica on va obtenir la ciutadania costa-riquenya. Ibáñez representa la Societat Internacional dels Drets Humans, amb seu a Frankfurt, Alemanya.

## Referències

* 1 2 «Nuestros Presidentes, Biografía del Presidente Jaime Lusinchi» (en castellà). Gobierno en Línea, 13-03-2008. Arxivat de l'original el 2008-03-13. [Consulta: 21 juliol 2020].
* ↑ «La irresistible ascensión de Blanca Ibáñez» (en castellà). El País, 19-07-1987.
* ↑ «Blanca se defiende» (en castellà). El País, 19-07-1987.
* ↑ Pérez Parra, Vladimir. La lucha contra la corrupción en Venezuela: balance y perspectiva en el marco de la nueva administración pública. VII Congreso Internacional del CLAD sobre la Reforma del Estado y de la Administración Pública (en castellà), 2002.
* ↑ «Publicaciones». Mujeres en Accion, 23-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-23. [Consulta: 21 juliol 2020].
# PBC

PBC té els següents significats:
* Esport:
** PBC Academic Sofia, club professional de basquetbol búlgar.
** PBC CSKA Moscou, equip rus professional de basquetbol de la ciutat de Moscou.
** PBC Ural Great Perm, club rus de basquetbol de la ciutat de Perm.
* Transport: PBC, Aeroport Internacional de Puebla, en la codificació internacional de la IATA.
# Victor Dupré

Victor Dupré (Roanne, 11 de març de 1884 - Vernay, 7 de juny de 1938) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1903 i 1913. Es dedicà principalment al ciclisme en pista i la modalitat de velocitat, en què guanyà un Campionat del Món.

## Palmarès

* 1909
** Campió del món de velocitat
** Campió de França de velocitat

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Tour d'Isparta

El Tour d'Isparta va ser una competició ciclista per etapes que es va disputar a la província d'Isparta, a Turquia. La cursa va formar part de l'UCI Europa Tour, amb una categoria 2.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2011 | Mustafa Sayar | Nazim Bakırcı | Mert Mutlu |

## Referències

* ↑ «Tour of Isparta (Tur) - Cat.2.2». [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
# Tarita Tériipaia

Tarita Tériipaia, també coneguda pel nom artístic de Tarita (Bora Bora, 29 de desembre de 1941), és una actriu de cinema francesa, que va estar casada amb Marlon Brando.

## Biografia

L'any 1962, l'equip de rodatge del film Motí del Bounty desembarcava al gran hotel a Papeete, on treballava Tarita, que tenia aleshores 19 anys. Contractada primer com a extra al film, Marlon Brando, que hi interpretava el paper del líder dels amotinats, Fletcher Christian, l'imposà a la producció perquè fes el paper de Maimiti, la companya del tinent Christian. Aquesta interpretació li valdria una nominació als Premis Globus d'Or. El mateix any Tarita Tériipaia es va convertir en la tercera dona de Brando. De la seva unió van néixer dos fills, Simon Teihotu (nascut l'any 1963), i Cheyenne Brando (1970-1995). La parella es va divorciar el 1972.
Alguns mesos després de la mort de Marlon Brando l'any 2004, Tarita Tériipaia va publicar les seves memòries, titulades Marlon Brando, mon amour, ma déchirure.

## Filmografia

* 1962: Motí del Bounty, de Lewis Milestone: Maimiti
* 1985: That's Dancing!, documental de Jack Haley Jr: ella mateixa
* 2007: Brando, documental de Mimi Freedman i Leslie Greif: ella mateixa

## Referències

* 1 2 3 «Tarita Teriipaia» (en francès). Babelio. [Consulta: 20 octubre 2021].
* ↑ «Tarita Tériipaia» (en francès). SensCritique. [Consulta: 20 octubre 2021].
# Peronella

Peronella és el nom dels següents personatges:
* Peronella d'Aragó (Osca, 1136 – Barcelona, 1173), reina d'Aragó, comtessa de Ribagorça i Sobrarb i comtessa consort de Barcelona (1137-1162).
* Peronella I de Bigorra (1175? – Escala Dieu, 1251), comtessa de Bigorra i vescomtessa de Marsan (1190-1251).
* Peronella de Roma (Roma, segle i), màrtir cristiana venerada com a santa.
# Memòria de Mallorca

Memòria de Mallorca és una entitat fundada el 2006 que lluita per la recuperació de la memòria històrica de la Guerra Civil a les Illes Balears. Malgrat que els inicis es remunten a 2003, no fou fins al 2005 que es posà en marxa un grup de treball sobre desaparicions forçades a Mallorca. El 24 de febrer de 2006 es fundà l'Associació per a la Recuperació de la Memòria Històrica de Mallorca, que el 2010 es reanomenà a Associació Memòria de Mallorca. La presidenta de l'entitat és Maria Antònia Oliver París (Inca, 1957), neta d'un represaliat que fou empresonat el 1936 a Can Mir i que desaparegué el 1937.
El 2016, l'Obra Cultural Balear reconegué la seva tasca amb el premi Bartomeu Oliver dels Premis 31 de desembre. El 2017, el Premi Ramon Llull i el 2019 rebé el Premi ARA Balears Toni Catany a la Cultura que fa País.

## Referències

* ↑ «Qui som?». [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ Barceló, Miquel. «Maria Antònia Oliver París: “A Porreres s’ha trencat la llosa del silenci”». Ara Balears, 12-11-2016. [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ «Dones rebels: Maria Antonia Oliver - Dia Internacional de les Dones 8-M». ara.cat. [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ «La OCB reconoce a Memòria de Mallorca y a otras siete entidades y personalidades con los Premis 31 de Desembre» (en castellà). La Vanguardia, 16-12-2016. [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ «DIA DE LES ILLES BALEARS Lliurament dels premis Ramon Llull 2017 (fotografies)». Caib.es. [Consulta: 8 març 2022].
* ↑ «Casal Petit, Filosofia 3/18, Fornet de la Soca i Memòria de Mallorca, Premis ARA Balears 2019». Ara Balears, 05-06-2019. [Consulta: 8 març 2022].
# Llorenç Arguimbau Mercadal

Llorenç Arguimbau Mercadal (Maó, Menorca, 1783-Maó, Menorca, 1854). Militar menorquí que formà part de l'exèrcit britànic, arribant al grau de Tinent General.
Quan tenia 18 anys Menorca estava sota bandera britànica i entrà a formar part de l'exèrcit en el Primer Regiment d'Infanteria Escocesa, comandat pel Duc de Kent. El 1803 va ser destinat a les Índies Occidentals, on participà en la rendició de l'illa de Santa Llúcia i a la presa de l'illa de Tobago. Ja com a capità lluità a la península a la guerra contra Napoleó, participant en les batalles de Busaco, Badajoz, Castrejón, Salamanca, Osma i Vitòria. El 1813, a la batalla de Sant Sebastià hagué de prendre el comandament de l'atac i fou ferit, perdent un braç. De resultes d'aquests fets d'armes fou ascendit a sergent major. Participà heroicament a les batalles de Nivelle i Waterloo, on tornà ser ferit. El 1816 obtingué llicència per retornar a Maó, on morí el 18 d'agost de 1854. El 1837 havia estat ascendit a coronell de l'exèrcit britànic, el 1845 a major general i el 1853 a tinent general. Obtingué la Medalla General de Servei a l'exèrcit. És fill Il·lustre de Maó.

## Referències

* ↑ Arguimbau Mercadal, Llorenç. GEC
# Blanca II de Navarra

Blanca II de Navarra (Olite, Navarra 1424 - 1464), princesa d'Aragó i infanta de Navarra, reina titular de Navarra (1461-1464).

## Orígens familiars

Filla del príncep Joan d'Aragó, futur rei de la Corona d'Aragó, i la seva primera esposa, la reina Blanca I de Navarra. Fou germana de Carles de Viana.

## Núpcies i descendents

El 16 d'octubre de 1440 es casà a la catedral de Valladolid amb el príncep Enric de Castella, fill de Joan II de Castella i Maria d'Aragó, que posteriorment seria nomenat rei de Castella.
Aquesta unió fou anul·lada el 27 de juliol de 1453 pel Papa Nicolau V sense haver tingut descendència i després de comprovar que no s'havia consumat mai.

## El problema navarrès

A la mort de la seva mare el seu germà Carles de Viana havia d'esdevenir rei de Navarra, però el seu pare l'apartà del tron. La seva germana petita Blanca li donà tot el seu suport, i per això demanà ajuda al seu sogre Joan II de Castella perquè ajudés al legítim hereu de Navarra enfront de l'usurpador del tron navarrès.
La derrota de Carles de Viana a la batalla d'Aibar (Navarra) el 1452 feu caure en desgràcia a Blanca, que mai més fou ben vista pel seu pare.
A la mort de Carles de Viana el 1461 en estranyes circumstàncies, Joan d'Aragó firmà el 1462 amb la seva altra filla Elionor de Navarra un pacte pel qual aquesta esdevindria la seva successora, apartant Blanca II del tron, però els beaumontesos van defensar els seus drets davant d'Elionor i Gastó IV de Foix. Blanca fou enviada a Bearne contra la seva voluntat per virtut del Tractat d'Olite, i s'alià amb Enric IV de Castella en 1462. Gastó de Foix feu tancar Blanca II al castell de Moncada, on morí el 2 de desembre de 1464, possiblement enverinada per ordres d'Elionor.

## Referències

* ↑ «Blanca» (en castellà). Gran Enciclopedia de Navarra. [Consulta: 8 novembre 2022].
# PB

Pb o PB té els següents significats:
* Plom, metall
* Parell de bases, mesura de longitud d'àcids nucleics de cadena doble
* Partit d'El Bierzo, partit polític espanyol amb implantació a la comarca d'El Bierzo
* Paraíba, estat a l'est de la Regió Nord-est del Brasil
* Petabyte, unitat d'emmagatzematge d'informació que equival a 1.015 bytes.
* picobarn, na unitat per a mesurar superfícies que equival a 10$^{-36}$ centímetres quadrats
# Ermita de Sant Pere

«Ermita de Sant Pere» té aquests significats:
* Ermita de Sant Pere i Sant Marc de la Barcella, a Xert (Baix Maestrat)
* Ermita de Sant Pere Màrtir d'Albocàsser, a Alocàsser (Alt Maestrart)
* Ermita de Sant Pere de Tordera, a Tordera (Maresme)
* Ermita de Sant Pere de Castellfort, a Casteñllfort (Els Ports)
* Ermita de Sant Pere de Vilademont, a Tossa de Mar (Selva)