OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Endròmids

Els endròmids (Endromidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels bombicoïdeus. Durant molt temps es considerà una família monotípica amb Endromis versicolora com a únic representant. Actualment s'han classificat 12 gèneres i 59 espècies.

## Gèneres

* Andraca
* Endromis
* Falcogona Zolotuhin, 2007
* Mirina
* Mustilia Walker, 1865
* Mustilizans J.K. Yang, 1995
* Oberthueria Kirby, 1892
* Prismosticta Butler, 1880
* Pseudandraca Miyata, 1970

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
# Montalto Dora

Montalto Dora és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 50 quilòmetres al nord-est de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 3.401 habitants.
Montalto Dora limita amb els següents municipis: Chiaverano, Fiorano Canavese, Lessolo, Borgofranco d'Ivrea i Ivrea.

## Llocs d'interès

* El castell, conegut des de mitjan segle xii, però reconstruït als segles XVIII-XX. Té una capella amb frescos del segle xv. El castell era propietat del bisbat d'Ivrea, i al segle xiv va passar al Ducat de Savoia.
* Església parroquial de Sant'Eusebio.
* Església de San Rocco (de principis del segle xvi), amb frescos manieristes a l'interior.
* Villa Casana, de finals del segle xvi, però ampliada cap al 1918.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 8 abril 2020].
# Gai Juvenci

Gai Juvenci (en llatí Caius Juventius) va ser un jurista romà, un dels nombrosos auditores de Muci Escevola, cònsol l'any 95 aC i pontífex màxim. Formava part de la gens Juvència, una gens romana d'origen plebeu procedent de Tusculum.
Sext Pomponi el menciona juntament amb Gai Aquil·li Gal, Lluci Lucili Balb i Sext Papiri i diu que era un dels quatre deixebles més eminents de Muci. No se'n sap res més. Els seus escrits es consideraven de gran autoritat i Servi Sulpici els va incorporar als seus propis escrits.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/701?rgn=full+text;view=image;q1=JuventiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 691. ]
# Publi Manli Vulsó (tribú)

Publi Manli Vulsó (llatí: Publius Manlius M. f. Cn. n. Vulso) va ser un magistrat romà que va viure al segle iv aC. Era fill de Marc Manli Vulsó, tribú amb potestat consular l'any 420 aC. Formava part de la gens Mànlia i era de la família dels Vulsó.
Va ser ell també tribú amb potestat consular l'any 400 aC, un any que es va caracteritzar pel fred intens, la neu i la gelada del riu Tíber.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita V, 12-13
# Platja dels Nàufrags

La platja dels Nàufrags és una platja situada a la Costa Blanca, al municipi de Torrevella (Baix Segura, País Valencià).
Està a la zona sud de la localitat, delimitada per roquers i pel moll de la sal, lloc on els vaixells carreguen el producte de les salines.

## Enllaços externs

* Fitxa de la platja al web turístic de Torrevella
# Crassula coccinea

Crassula coccinea és una espècie de planta suculenta del gènere Crassula de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un arbust suculent, petit però robust, d'uns 30 a 60 cm d'alçada amb un hàbit vertical o estès.
Les tiges es ramifiquen des de la base. A mesura que les plantes es fan grans, la part baixa de les tiges es torna marró i s'asseca amb fulles noves i verdes brillants a les puntes.
Les fulles són suculentes, planes, connades a la base, ovades-oblongues o obovades, agudes o subagudes, i atapeïdes al llarg de les tiges, superposant-se entre elles.
A mitjan estiu (desembre-gener) fins a finals d'estiu (fins a març) les cridaneres flors es formen en un dens cap amb capçal pla a la punta de les tiges. Les llargues flors tubulars són de color vermell brillant i perfumat, sobretot al sol.

## Distribució

Planta endèmica de la província del Cap Occidental, a Sud-àfrica, des de la península del Cap fins a Stilbaai, on creix al fynbos en afloraments de pedra arenisca quarsítica, en escletxes o en vessants rocosos de les muntanyes, fins a altituds de 800 m.

## Taxonomia

Crassula coccinea L. va ser descrita per Carl Linnaeus i publicada a Species Plantarum. 1: 282 (1753).

### Etimologia

* Crassula: nom genèric que prové del llatí crassus, que significa 'gruixut', en referència a les fulles suculentes del gènere.
* coccinea: epítet llatí que significa 'escarlata'.

### Sinonímia

* Rochea coccinea DC.
* Danielia coccinea (L.) Lem.
* Dietrichia coccinea (L.) Tratt.

## Referències

* ↑ «Crassula coccinea L.». PlantZAfrica.
* ↑ «Crassula coccinea». Global Plants.
* ↑ «Crassula coccinea L.». International Plant Names Index.
# Homaranisme

Homaranisme (term en esperanto, traduït en altres idiomes com l'anglès com a "humanitism") és la seva interpretació que Ludwik Zamenhof feu de la religió i la filosofia jueva anomenada hil·lelisme, sustentada en un ideari pacifista, humanista i cosmopolita, explicada en la Deklaracio pri homaranismo. Amb aquest nom pretenia eliminar la part del judaisme i neutralitzar al màxim el concepte, segons el model d'una llengua i una religió humana neutrals, però aquest segon projecte en realitat mai no va tenir èxit.

## Filosofia

Juntament amb l'esperanto com a llengua d'intercomunicació, Zamenhof va difondre la ideologia quasi-religiosa del homaranisme (que significa aproximadament, amor als homes i a la humanitat) de l'esperanto. Aquesta idea difosa amb passió es basa en un pensament liberal i humanista i en els principis i les ensenyances del rabí Hil·lel el Vell, per exemple en la idea que tota la humanitat és una família, que ha de recuperar el camí cap a la seva identitat; o la idea que totes les religions del món tenen un origen comú, per la qual cosa podrien fer-se convergir.

## Esperanto i homaranisme

Segons Zamenhof, l'esperanto és només un dels pilars del homaranisme, pel qual les persones de diferents pobles, cultures i credos, es podran aproximar sense barreres lingüístiques. Tanmateix, malgrat haver ideat el concepte el 1901, no el publicarà amb el seu nom autèntic (havia publicat sota pseudònim en diverses revistes esperantistes de l'època) fins que abandona oficialment la representació dels esperantistes i dedica els seus darrers anys a difondre obertament aquesta mena de religió universal. Una de les principals promotores de l'homaranisme va ser precisament Lidia Zamenhof, la filla més jove de l'iniciador de la llengua auxiliar internacional.
Alguns parlants d'esperanto veuen interessant aquesta idea i l'interpreten de diverses maneres, però d'un altre costat, molts parlants no semblen capaços de treure molta inspiració de l'amor a la humanitat a la manera de Zamenhof. L'esperanto no promociona cap religió.

## Referències

* ↑ Meaning in the Age of Modernism: C. K. Ogden and his contemporaries, Thesis of James McElvenny, 2013
* ↑ Text complet del manifest Arxivat 2006-05-29 a Wayback Machine. - en format PDF
* ↑ L. L. ZAMENHOF, Homaranismo, in Originala Verkaro, raccolta a cura di J. Dietterle, Ferdinand Hirt & Sohn, Leipzig 1929 p. 324.
* ↑ L. L. ZAMENHOF, Alvoko al la Diplomatoj, in Originala Verkaro, cit., p. 353-357.

## Bibliografia

* Welger, Helmut: Kosmopoliti human (Homaranismo). Version 1999. ISBN 3-933417-02-3
* W. A. Macdonald, Humanitism: The Scientific Solution of the Social Problem, Trubner & Co., London, 1890

## Enllaços externs

* ¿Qué es esperanto?
# Partit Revolucionari dels Obrers i Camperols de Turquia

El Partit Revolucionari dels Treballadors i Camperols de Turquia (en turc: Türkiye İhtilâlci İşçi Köylü Partisi, TİİKP) era un partit comunista maoista. El TİİKP va ser fundat el 1969 pel grup Proleter Devrimci Aydınlık que s'havia apartat de DEV-GENÇ. El president de TİİKP va ser Doğu Perinçek. El TİİKP era un partit il·legal. Les publicacions principals del partit eren Proleter Devrimci Aydınlık i Şafak.
El 1972, İbrahim Kaypakkaya i altres militants van trencar amb el TİİKP i van formar el Partit Comunista de Turquia/Marxista-Leninista (TKP/ML).
El 1978, el TİİKP va ser succeït pel Türkiye İşçi Köylü Partisi («Partit dels Treballadors i Camperols de Turquia», TİKP). El TİKP més tard es va convertir en un partit legal i es va transformar en el Sosyalist Party («Partit Socialista», SP). El 1992 es va formar l'İşçi Partisi (Partit dels Treballadors, İP) com a continuació del TİKP i l'SP. El 2015 va canviar el seu nom per Vatan Partisi («Partit Patriòtic»).

## Referències

* ↑ http://www.broadleft.org/tr_left_part_hist_diag.pdf#search=%22T%C4%B0%C4%B0KP%20TKP%22 Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.
* 1 2 New Page 2 Arxivat 2006-10-28 a Wayback Machine.
* ↑ Qu’est-ce que le TKP(ML) ?
# Meni

Meni és el nom dels següents personatges:
* Meni (faraó), segon faraó de la Primera Dinastia d'Egipte.
* Meni (tribú 489 aC), tribú de la plebs el 489 aC
* Gai Meni, tribú de la plebs el 483 aC.
* Marc Meni (tribú de la plebs), tribú de la plebs el 410 aC.
* Publi Meni, possible tribú amb potestat consolar el 400 aC i el 396 aC
* Gai Meni (cònsol), cònsol el 338 aC
* Meni (tribú 286 aC), tribú de la plebs el 286 aC
* Marc Meni (tribú militar), tribú dels soldats el 203 aC
* Tit Meni, pretor urbà el 186 aC
* Meni (cavaller), ric cavaller romà
* Gai Meni (pretor), pretor el 180 aC
* Quint Meni, pretor el 170 aC
# Gai Letori (tribú)

Gai Letori (llatí: Gaius Laetorius) va ser tribú de la plebs l'any 471 aC.
Amb el seu coratge i energia va imposar una llei coneguda com a Lex Publilia Laetoria per la qual els comicis obtenien el dret de legislar i podien elegir magistrats plebeus, tribuns i edils, que serien escollits pels comicis centuriats o curiats (no és clar quin dels dos). És molt possible que fos parent de Marc Letori, el primer magistrat plebeu.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/719?rgn=full+text;view=image;q1=LaetoriusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 709. ]
# Pàvel Sukhoi

Pàvel Sukhoi (belarús: Павел Восіпавіч Сухі) (Glibókaie, 10 de juliol de 1895 $^{(Julià)}$ - Moscou, 15 de setembre de 1975), nom complet amb patronímic en belarús Pàviel Vòssipavitx Sukhí, rus: Па́вел О́сипович Сухо́й, Pável Óssipovitx Sukhoi, fou un enginyer aeroespacial i dissenyador d'avions soviètic, conegut com el fundador de l'Oficina de Disseny Sukhoi.Sukhoi va dissenyar avions militars amb Túpolev i Sukhoi durant 50 anys, i va produir molts avions soviètics notables com el Su-7, Su-17 i el Su-24. Els seus avions van establir dos rècords mundials d’altitud (1959, 1962) i dos rècords mundials de velocitat (1960, 1962). Sukhoi va ser distingit a la Unió Soviètica com a Heroi del Treball Socialista i va rebre tres vegades l'Orde de Lenin.

## Referències

* ↑ Central Museum of the Military Air Forces of the Russian Federation
* ↑ Сухой Павел Осипович Arxivat 2021-10-27 a Wayback Machine.. Great Soviet Encyclopedia
# Platja del Cantal Roig

La platja del Cantal Roig és una platja arenosa encaixada situada prop del port de Calp. Mesura 200 metres (220 metres segons la guia del ministeri espanyol) de llarg, 15 metres d'ample i 3.000 metres quadrats de superfície aproximadament. Es carecteritzava per la presència de roques de color roig, que desapareixeren el novembre de 2018 per les plutges.
Hi ha i hi arriben serveis com restaurants, taxi, autobús i socorristes. El 1999 va rebre la Bandera Blava.

## Referències

* 1 2 Torres Alfosea, 2000, p. 41.
* ↑ Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. «Cantal Roig». Catálogo de playas - Guía de Playas. Arxivat de l'original el 22 de novembre 2018. [Consulta: 22 novembre 2018].
* ↑ Las Provincias. «Playa Cantal Roig». Guía de playas - Comunidad Valenciana. Arxivat de l'original el 22 de novembre 2018. [Consulta: 22 novembre 2018].
* 1 2 «Desaparece la playa del Cantal Roig de Calp». Levante-EMV, 21-11-2018 [Consulta: 22 novembre 2018].
* ↑ Torres Alfosea, Francisco José «Propuesta metodológica para la ordenación de espacios litorales (aplicación a la comarca de la Marina Alta)». Investigaciones geográficas, 24, 2000, pàg. 40. DOI: 10.14198/INGEO2000.24.07.
# Còpia en carbó

El terme còpia en carbó, sovint abreujat CC, fou originalment la tècnica d'emprar paper carbó per produir una o més còpies d'un document en paper simultàniament a la creació d'aquest. Amb les antigues màquines d'escriure això s'aconseguia interposant un full de paper carbó a dos fulls de paper normal dins el corró de la màquina, de manera que tot el que s'escrivia al primer full mecanoscrit es copiava als altres. Aquesta tècnica també s'aplica als documents manuscrits.
Aquesta pràctica va caure en desús amb la vinguda de la fotocòpia i altres mitjans electrònics, tot i que encara es fa servir, per exemple, en blocs de rebuts que contenen un full de paper carbó de més d'un ús, a fi que l'usuari puga guardar una còpia exacta de cada rebut emès.

## Correu electrònic

L'ús del terme còpia en carbó ha revifat arran del creixement d'Internet. En aquest àmbit, la còpia en carbó té una finalitat semblant, tot i que la manera de dur-la a terme és diferent.
En un correu electrònic, l'abreviatura CC es refereix a la pràctica de trametre un missatge com a "còpia en carbó" o "còpia de cortesia". És a dir, no s'espera que el receptor hi responga (encara que, per descomptat, pot fer-ho). Normalment, hom informa el personal de supervisió amb còpies en carbó.
Contràriament al que se sol creure, la còpia en carbó no està feta per trametre més d'una còpia del missatge; en qualsevol cas, la finalitat principal no és aquesta, ja que no hi ha cap problema a omplir el camp Per a: amb nombroses adreces.
Els destinataris de la còpia en carbó es mostren a tots el destinataris, i això, depenent de la situació, pot no ser desitjable. Hi ha un camp alternatiu, el Cco: o còpia en carbó oculta (CCO), que s'empra per a fer notificacions ocultes. En la pràctica, habitualment el camp Per a: conté els destinataris principals del missatge, el camp Cc: aquells altres als quals l'autor desitja informar públicament, i el Cco: aquells als quals s'informa d'amagat.
# Hoplomys gymnurus

Hoplomys gymnurus, és una espècie de rosegador histricomorf de la família Echimyidae, que es troba a Costa Rica], Hondures, Nicaragua, Panamà i a l'occident de Colòmbia i l'Equador.

## Descripció

El cos assoleix 30 cm de longitud i la cua 24 cm. El cap és relativament llarga i estreta; les vibrisses són negres i arriben fins a les espatlles. El pèl del llom és marró amb espines, el de les cuixes és negre cobert d'espines i el del ventre i les potes és blanc.

## Hàbitat

Viu en boscos humits tropicals, prop dels rierols, on construeix el seu cau amb túnels de fins a 2 m de llarg. Els seus hàbits són nocturns, solitaris i terrestres. S'alimenta de fruits.

## Reproducció

El període de gestació dura 64 dies, després dels quals neix entre 1 i 3 cries.

## Consum

Aquesta espècie és utilitzada com a font d'alimentació per les comunitats locals. La seva carn es considera de bona qualitat i l'abundància d'espècimens no amenaça la sostenibilitat del seu consum.

## Referències

* Trujillo, Fernando; J.V. Rodríguez Mahecha; M.C. Díaz-Granados; D.Tirira i A. González H. (2005) Mamífers Aquàtics & relacionats amb l'aigua: 121. Bogotà: Conservació Internacional. ISBN 958-97690-1-2
# Escape from Monkey Island

Escape from Monkey Island és un joc d'aventura desenvolupat i publicat per LucasArts el 2000. És el quart joc de la sèrie Monkey Island.
La producció va ser dirigida per Sean Clark i Michael Stemmle que havien treballat prèviament en Sam & Max Hit the Road.
El joc se centra en el pirata Guybrush Threepwood, que torna a casa amb la seva dona Elaine Marley després de la seva lluna de mel, per trobar-la erròniament declarada morta i vacant el seu càrrec de governadora. Guybrush ha de trobar una manera de restaurar Elaine a governadoria, mentre descobreix un complot per convertir el Carib en una trampa turística, encapçalada pel seu arxienemic LeChuck i el conspirador australià Ozzie Mandrill.
Sean Clark i Michael Stemmle van ser els dissenyadors principals, els quals han treballat en títols d'aventura anteriors de LucasArts. La banda sonora inclou les contribucions de cinc compositors, incloent-hi Michael Land, compositor dels jocs anteriors de Monkey Island. Escape va ser l'últim dels jocs d'aventura alliberats per LucasArts. També va ser el segon i últim joc utilitzant el motor GrimE, que va ser actualitzat des del seu primer ús en Grim Fandango.

## Altres jocs de la sèrie (per ordre de publicació)

* (Monkey Island I:) El secret de Monkey Island, The Secret of Monkey Island en anglès (1990)
* Monkey Island II: La venjança d'en LeChuck, Monkey Island II: LeChuck's Revenge en anglès (1991)
* (Monkey Island III:) La maledicció de Monkey Island, The Curse of Monkey Island en anglès (1997)
* (Monkey Island V:) Històries de Monkey Island, Tales of Monkey Island en anglès (2009)

## Vegeu també

* Univers de Monkey Island
* Aventura gràfica
* Mecànica d'"assenyalar i clicar"

## Referències

* ↑ Luc Gilbertz. «Interview with Clint Bajakian» (en anglès). IMuse Island. Arxivat de l'original el 2006-12-08. [Consulta: 21 maig 2010].
* ↑ «Escape from Monkey Island Tech Info» (en anglès). gamespot.com. [Consulta: 21 maig 2010].
* ↑ «3D Engine: GrimE» (en anglès). mobygames.com. [Consulta: 21 maig 2010].

## Enllaços externs

* La Fuga de Monkey Island (castellà)
* Escape from Monkey Island (anglès)
* Crítica del joc, Revista Power Play número 1/98 (alemany)
# Meni (tribú 286 aC)

Meni (en llatí Maenius) va ser un magistrat romà. Va proposar una llei l'any 286 aC que exigia als patres (senadors) donar el seu consentiment a l'elecció dels magistrats abans de la seva elecció, és a dir que els donaven el seu aval i l'imperium per quan fossin elegits, si ho eren.
Se suposa que era probablement tribú de la plebs, potser fill o parent del cònsol Gai Meni, o potser era la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 897.
# GLM

GLM té els següents significats:
* Gran Lògia de Malta, lògia maçònica amb implantació a Malta
* Geostationary Lightning Mapper, instrument del Geostationary Operational Environmental Satellite per a enregistrar llamps
* GLM Editor (de l'acrònim del fundador Guy Lévis Mano), casa editorial amb seu a París, a França
* GLM Music (de l'acrònim en alemany Georg Löffler Music), casa discogràfica i editorial amb seu a Múnic, a Alemanya
* Global Language Monitor, empresa que recull els continguts dels mitjans de comunicació i n'analitza les tendències
* Equació de Gelfand-Levitan-Marchenko, equació de la Física matemàtica que s'aplica al problema de dispersió inversa
* Model lineal general (del seu nom en anglès General Linear Model), model matricial de regressió lineal
* Model lineal generalitzat (del seu nom en anglès Generalized Linear Model), model de regressió lineal que permet variables que no segueixen una distribució normal
* OpenGL Mathematics, biblioteca informàtica d'aplicacions matemàtiques amb especificació per a OpenGL
* Glm també és l'abreviatura de la goldmanita, mineral de la classe dels silicats
# Parc Regional de Calblanque

El Parc Regional de Calblanque o Calblanque, Monte de las Cenizas y Peña del Águila és un parc regional de la Regió de Múrcia, als municipi espanyols de Cartagena i La Unión. Està protegit per la legislació de la seva comunitat autònoma. Aquest parc pertany a la serra minera de Cartagena-La Unión, a les Serralades Bètiques. Es troba també a prop del Mar Menor i del cap de Palos.
És una de les zones de la litoral mediterrània que millor es conserven malgrat la interacció humana (salines i mineria). Aquestes dos activitats hi doten valor cultural.
Pel que fa a la seva geologia, hi ha dos tipus de litologia: les obscures i intensament plegades del Paleozoic roques metamòrfiques (a causa que aquesta zona està prop al límit de les plaques eurasiàtica i africana) i sediments cuaternaris. Hi estàn conjuntament les roques més antigues i les roques més recents que están afectades per divers processos d'erosió i de meteorització. Aquests les fa una forma diferencial i això fa esdevenir l'existència de platjes, penya-segats, ponts de roca, tafonis, etc.
Al Parc Regional de Calblanque hi ha una alta diversitat d'ecosistemes: paisatges forestals, sorrals, etc.

## Fauna

Hi ha aus com martinets blancs, camallongues, corriols camanegres, gavines corses, fartets,falcons peregrins, ducs eurasiàtics, àguiles cuabarrades; mamífers com toixons i fagines; rèptils com bívias ibèriques, serps verdes i langardaixos ocel·lats i animals de altres fílums com els crinoïdeus o els liris de mar.

## Flora

Hi ha presència d'espècies com ara asparagus macrorrhizus (espècie molt proximal a la esparreguerra marina. Aquesta es anomenat en Múrcia esparreguera del Mar Menor), pallenis maritima, lots de Creta i cards marins.

## Llocs i indrets

A continuació alguns llocs d'aquest parc regional:
* Cala del Barco
* Cala Arturo
* Turó del Atalayón
* Peña del águila (mont)
* Pujol de la Fuente
* Pujol del Horno
* Cala Magre
* Platja Negrete
* Platja de las Cañas
* Platja Parreño
* Platja Larga
* Cap Negra
* Cap Espada

## Referències

* ↑ «OISMA - Calblanque, Monte de las Cenizas y Peña del Águila» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-11-12. [Consulta: 11 novembre 2017].
* ↑ «Calblanque (Cartagena) - Región de Murcia Digital».
* 1 2 «Calblanque, Monte de las Cenizas y Peña del Águila : Web oficial turismo Región de Murcia» (en castellà). [Consulta: 11 novembre 2017].
* ↑ «Guia Parque Regional Calblanque» ( PDF) (en castellà). [Consulta: 15 maig 2018].
# Premi Unión de Actores al millor actor protagonista de teatre

El Premi al millor actor protagonista en la seva secció de teatre lliurat per la Unión de Actores y Actrices reconeix la millor interpretació d'una actor protagonista dins d'una obra de teatre. Es lliura des de 2002, ja que entre 1996 i 2001 es va lliurar un únic premi al millor interpretació de repartiment, sense distingir entre masculina i femenina.

## Guardonats

| Any | Guanyadora | Obra |
| 2018 | Alberto Berzal | 1984 (obra de teatre) |
| 2017 | Jorge Usón | Arte |
| 2016 | Ángel Ruiz | Miguel de Molina, al desnudo |
| 2015 | Daniel Grao | La piel oscura |
| 2014 | Miguel Rellán | Novecento. La leyenda del pianista del océano |
| 2013 | Asier Etxeandía | El intérprete |
| 2012 | Carlos Hipólito | Follies |
| 2011 | Asier Etxeandía | La avería |
| 2010 | Carlos Hipólito | Todos eran mis hijos |
| 2009 | Nicolás Dueñas | Toc Toc |
| 2008 | Joan Crosas | Sweeney Todd |
| 2007 | Josep Maria Pou | La Cabra o qui és Sylvia? |
| 2006 | Carlos Hipólito | El método Gronholm |
| 2005 | Daniel Freire | Bent |
| 2004 | Héctor Alterio | Yo, Claudio |
| 2003 | Miguel Ángel Solá | Hoy: El Diario de Adán y Eva |
| 2002 | Josep Maria Flotats | París 1940 |

## Referències

* ↑ Los premiados por la Unión de Actores convierten la gala en un símbolo de paz, El País, 11 de març de 2003
# De

«De» té aquests significats:
* el nom de la lletra D i Д
* una preposició en català
* .de és el domini territorial d'Internet d'Alemanya
* de (concepte) és la "virtut" en la filosofia xinesa
Viccionari
# Irvine

«Irvine» té aquests significats:
* Toponímia:
** Irvine (Califòrnia), ciutat al Comtat d'Orange a Califòrnia, Estats Units d'Amèrica
** Irvine (Kentucky), població dels Estats Units a l'estat de Kentucky
** Irvine (North Ayrshire), a Escòcia
* Biografies:
** Irvine Welsh (Leith, Edimburg, Escòcia, 1958), escriptor escocès
** Andrew Irvine (1902 - 1924), alpinista anglès que va prendre part a la Tercera Expedició Britànica a l'Everest el 1924
** Eddie Irvine (Newtownards, Irlanda del Nord, 1965), pilot nord-irlandès de Fórmula 1
** Jeremy Irvine (Cambridgeshire, 1990), actor de cinema i teatre anglès
* Miscel·lània: Expedició de recerca de Mallory i Irvine