OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Subaşı

Subaşı fou un antic títol tribal turc que designava al comandant de l'exèrcit o comandant de tropes. Apareix sota els seljúcides encara que seria més antic i ja se citaria a les inscripcions de l'Orkhon. Al segle x estava en ús entre els oghuz. Sota els otomans cada ciutat important tenia un subaşı; en províncies van tenir un lloc en l'organització feudal i els subaşıs posseïen un timar (feu) i feien funcions policials sobre els sipahis i els habitants del districte; depenien d'un alay beg que al seu torn obeïa al sanjaqbegui. A la capital el subaşı era un oficial de policia que assistia al Çavuş Başı (equivalent al Cap de la Policia).

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 769 i 770
# Otto Vergaerde

Otto Vergaerde (Gant, 15 de juliol de 1994) és un ciclista belga, professional des del 2014 i actualment corre a l'equip Lidl-Trek. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2013
** Campió de Bèlgica en Persecució per equips
** Campió de Bèlgica en Velocitat per equips
* 2014
** Campió d'Europa en Scratch

## Palmarès en carretera
### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2022. 119è de la classificació general
* 2023. 98è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 113è de la classificació general

## Enllaços externs

* Otto Vergaerde a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Le Meix

Le Meix és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 46 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Meix era de 46 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 21 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 7 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Meix el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 22 eren actives i 3 eren inactives. De les 22 persones actives 18 estaven ocupades (11 homes i 7 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 3 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Le Meix hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Meix a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Meix a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# William Henry Andrews

William Henry Andrews (Suffolk, 20 d'abril de 1870 – 1950), més conegut com a Bill Andrews, va ser el primer director del Partit Laborista de Sud-àfrica (SALP) i el primer Secretari General del Partit Comunista de Sud-àfrica. També va ser un membre actiu del Sindicat d'Obrers de la Indústria i el Comerç.

## Biografia

Nascut a Anglaterra, Andrews es va unir a la Amalgamated Engineering and Electrical Union el 1880. Aquell mateix any va viatjar a Johannesburg, trobant feina en una mina d'or de West Rand, prop de Witwatersrand, els anys següents. En poc temps es va convertir en un prominent organitzador sindical. A mesura que la seva figura creixia, va anar desenvolupant diversos càrrecs, com el de president del Witwatersrand Trades and Labour Council o de la Political Labour League el 1905. El 1906 es va unir al Comitè de Representació Laborista, i el 1909 al Partit Laborista de Sud-àfrica.
El 1912 va ser elegit membre del Parlament per George (Cap Occidental), i el 1915 va ser elegit com al primer president de la Lliga Internacional Socialista, que va formar amb altres membres antimilitaristes del SALP. Va visitar el Regne Unit el 1918, quedant impressionat pel moviment de delegats sindicals del moment. El 1921 es va convertir en el primer Secretari General del Partit Comunista de Sud-àfrica, i el 1922 en l'editor del diari del partit, el The International. El 1925 va ser elegit com a primer secretari del Congrés de Sindicats de Sud-àfrica.

## Referències

* 1 2 Wessel Visser, 'Exporting Trade Unionism and Labour Politics: the British Influence on the early South African Labour Movement', New Contree 49 (2005), 145-62
* CPSA Timeline Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* R. K. Cope, Comrade Bill. The Life and Times of W. H. Andrews, Workers' Leader, Cape Town, 1943.
# Nonglard

Nonglard és un municipi francès situat al departament de l'Alta Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps
Forma part de la comunitat de l'aglomeració d'Annecy.
# Torre Iberdrola

La Torre Iberdrola o Torre Abandoibarra és un gratacel de la ciutat de Bilbao que alberga la seu de la companyia Iberdrola. S'alça un total de 165 metres amb quaranta pisos sobre el nivell del terra i cinc pisos soterrats, cosa que converteix l'edifici en el més alt de la ciutat. Entre els pisos 1 i 5 hi ha l'hotel ABBA, de cinc estrelles i amb 150 habitacions, mentre que els altres pisos estan destinats a oficines. També compta amb un heliport.

## Referències

* 1 2 «Torre Iberdrola» (en anglès). Emporis. [Consulta: 25 agost 2014].
# Eleccions parlamentàries ruandeses de 2018

Les eleccions parlamentàries ruandeses de 2018 van tenir lloc a Ruanda el 3 de setembre de 2018 mentre que els ruandesos a l'exterior van votar el dia abans. El resultat va ser una victòria per a la coalició del Front Patriòtic Ruandès, que va mantenir la seva majoria absoluta a la Cambra de Diputats de Ruanda, guanyant 40 de la 53 escons però va perdre la seva majoria absoluta sobre el total dels escons, mentre que el Partit Verd Democràtic de Ruanda i el Partit Social Imberakuri van entrar al Parlament per primera vegada. Les dones tenen 49 dels 80 escons del nou parlament (61%), de manera que Ruanda és el país amb més alta proporció de diputades.

## Sistema electoral

Els 80 escons a la cambra dels diputats són escollits de dues maneres: 53 són elegits directament per llista tancada de representació proporcional en una circumscripció electoral única amb un llindar electoral del 5%. Els 27 escons restants són elegits de manera indirecta per consells locals i nacionals, inclosos els 24 reservats per a dones (sis per les províncies de l'Est, Oest i Sud, quatre de la província del Nord, i dos de Kigali, dos representants de la joventut i un altre de representants de persones discapacitades.

## Resultats

Es va estimar que la participació en les eleccions fou de 7.1 milions de votants. Ernest Kamanzi i Clarisse Maniriho foren elegits com els diputats més joves, mentre que Eugene Mussolini fou elegit com a representant discapacitat.
| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| Coalició Front Patriòtic | Front Patriòtic Ruandès | | | 36 | -1 |
| Coalició Front Patriòtic | Partit Demòcrata Centrista | | | 1 | 0 |
| Coalició Front Patriòtic | Partit Democràtic Ideal | | | 1 | 0 |
| Coalició Front Patriòtic | Partit pel Progrés i la Concòrdia | | | 1 | 0 |
| Coalició Front Patriòtic | Unió Democràtica del Poble Ruandès | | | 1 | 0 |
| Partit Socialdemòcrata | Partit Socialdemòcrata | | | 5 | -2 |
| Partit Liberal | Partit Liberal | | | 4 | -1 |
| Partit Social Imberakuri | Partit Social Imberakuri | | | 2 | +2 |
| Partit Verd Democràtic de Ruanda | Partit Verd Democràtic de Ruanda | | | 2 | Nou |
| Independents | Independents | | | 0 | 0 |
| Membres escollits indirectament | Membres escollits indirectament | – | – | 27 | – |
| Total | Total | | 100 | 80 | 0 |
| Votants registrats/participació | Votants registrats/participació | | | – | – |
| Font: NEC ||||||

## Referències

* ↑ Legislative elections: Parties applaud peaceful process The New Times, 3 September 2018
* ↑ Editorial: Go out and cast your vote! The New Times, 3 September 2018
* ↑ Women to take 61 per cent of seats in the next Chamber of Deputies The New Times, 5 September 2018
* ↑ Women in national parliaments IPU
* 1 2 Electoral system IPU
* ↑ Rwandans vote in parliamentary elections Al Jazeera, 16 September 2013
* ↑ Legislative elections: Voters, stakeholders weigh in on polls Arxivat 2018-09-04 a Wayback Machine. The New Times, 4 September 2018
* ↑ Kamanzi, Maniriho are the youth representatives in Parliament The New Times, 5 September 2018
* ↑ Elected MPs NEC
# Stefano Bandecchi

Stefano Bandecchi (nascut el 4 d'abril de 1961) és un polític i empresari italià.
Membre i coordinador del partit centrista Alternativa Popular, ocupa el càrrec d'alcalde de Terni des de 2023.
Va fundar la Universitat Niccolò Cusano el 2006 i és president del Ternana Calcio des del 2017.

## Referències

* ↑ «Alternativa Popolare, Stefano Bandecchi è il nuovo coordinatore». Agenzia Nazionale Stampa Associata, 16-06-2022. [Consulta: 7 juny 2023].
* ↑ «Stefano Bandecchi è il nuovo sindaco di Terni: ottiene il 54,62%. Masselli ottiene il 45,38%». rainews.it, 29-05-2023. [Consulta: 7 juny 2023].
* ↑ «Chi è Stefano Bandecchi, il neosindaco di Terni che non si accontenta: "Ora mi prendo l'Umbria, poi Roma"». open.online, 29-05-2023. [Consulta: 7 juny 2023].
# Otto Wagner

Otto Wagner (Penzing, 13 de juliol de 1841 - † Viena, 11 d'abril de 1918) va ser un arquitecte austríac.
En la seva primera època el seu estil es va caracteritzar per la robustesa i la sobrietat clàssica. Més tard va rebre l'encàrrec de l'ampliació de Viena, del qual solament en va realitzar una part.
Va ser mestre i amic d'Adolf Loos, Josef Hoffmann i de J. Olbrich. Va defensar als joves artistes de la Sezession, i es va acostar als seus postulats en obres com les estacions de metro de Viena.
A la construcció de la Caixa Postal d'Estalvis de Viena (Österreichische Postsparkasse) realitzada en dues fases (1904-1906 i 1910-1912) es mostra com un autèntic precursor del racionalisme arquitectònic. Aquest edifici va ser un dels últims edificis oficials construïts a la Ringstrasse i va significar un trencament substancial amb l'historicisme arquitectònic que predomina i caracteritza l'arquitectura d'aquesta gran avinguda vienesa.
Actualment s'hi troba un museu dedicat a l'obra dOtto Wagner.

## Obres

* 1882 Edifici d'habitatges a la Stadiongasse, Viena.
* 1882- 1884 'Länderbank Austríac, Hohenstaufengasse, Viena.
* 1886 Mansió wagner I, Viena.
* 1887 Edifici d'habitatges a la Universitätsstrasse, Viena.
* 1894 Edifici Zum Anker', Viena.
* 1894-1900 Estacions del metro de Viena.
* 1894-1906 Obres al canal del Danubi: Presa de Nußdorf, Molls al canal del Danubi i 'Edifici de control de la Presa de Kaiserbad.
* 1897-1910 Projecte per a una Acadèmia de Belles Arts, Viena.
* 1898.1899 Edificis d'habitatges a Linke Wienzeile, de Viena, un d'ells l'anomenada Majolikahaus,
* 1900 Projecte per a una Galeria d'Art Modern, Viena.
* 1902 Oficina de telégrafs del periòdic Die Zeit', Destruïda. Viena.
* 1902-1904 Església a Steinhof, Viena.
* 1904-1906 i 1910-1912 Caixa Postal d'Estalvis, Viena.
* 1905 Projecte per a un palau de la Pau, La Haia.
* 1908 Clínica per a malalts de lupus, Viena.
* 1909-1911 Edificis d'habitatges a la Neustifgasse i Döblergasse, Viena.
* 1912 Projecte per a un Museu Municipal de l'Emperador Francesc Josep I, Viena.
* 1912 Mansió Wagner II, Viena.
* 1910-1911, 1913 Hotel Wien Projecte no realitzat, Viena.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.301. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ «About the museum | WAGNER:WERK – MUSEUM POSTSPARKASSE». www.ottowagner.com. [Consulta: 25 agost 2016].

## Enllaços externs

* Biografía i projectes
* http://www.iespana.es/legislaciones/arquitectos.htm Arxivat 2005-03-12 a Wayback Machine.
* Einige skizzen 1, Wien, 1905.
* Einige skizzen 2, Wien, 1905.
* Einige skizzen 3, Wien, 1905.
# Mas Gabana

El Mas Gabana o Can Serra és una masia d'Arenys de Munt (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Mas situat a Torrentbò, al costat de la carretera BV-5031, en una gran parcel·la de terreny. Està format per un edifici principal amb dos habitatges, casa i masoveria, així com diverses dependències adossades. Es tracta d'una de les masies més antigues del municipi, i antigament era coneguda com a Can Serra.
L'accés al recinte es realitza a través d'una tanca de ferro flanquejada per dos pilars de maó vist de secció quadrada, amb un cos a la part superior a manera de capitell amb una coberta a dues aigües. Cadascun dels pilars té una circumferència en trencadís on es pot llegir “Mas” i “Gabana”.
El volum principal és de planta rectangular i té planta baixa i pis, amb una coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana principal. Aquesta última, orientada al sud, té cinc eixos de composició vertical, amb obertures rectangulars que es disposen simètricament a la planta baixa i al primer pis. Totes elles -tret de les portes- disposen de porticons de llibret de fusta, i les de l'últim pis s'obren a balcons individuals amb poc voladís. A la planta baixa, tres portals d'arc a nivell permeten l'accés a l'interior.
La façana de ponent, que és la que hom es troba en arribar a la zona edificada, ha estat modificada i s'hi ha habilitat un accés. Té dos eixos de simetria i finestres rectangulars amb emmarcaments de pedra, així com una filada de pedres cantoneres. A la planta superior, a més, hi ha un porxo-galeria. Adossat a aquest edifici hi ha altres volums que formen una L i que s'adapten a la topografia del terreny, de manera que tots es mantenen a un mateix nivell.
L'últim cos constitueix un habitatge independent que també hauria tingut les funcions de masoveria. Té planta rectangular, planta baixa i pis i es divideix en dues parts -habitatge i magatzem-, les quals es mostren amb diferent alçada de teulada. S'hi combinen obertures rectangulars amb altres ogivals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Gabana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# La mujer ante el espejo

Femme au miroir, també coneguda pel nom en castellà La mujer ante el espejo, és una escultura de Juli González. Fou creada a París entre el 1936 i el 1937, i actualment forma part dels fons de l'Institut Valencià d'Art Modern.
L'obra es crea en el context de la Guerra Civil Espanyola i a París, on González residia des del 1899. Esta obra seria una de les dos que l'autor proposa per al saló d'Espanya de l'Exposició Universal del 1937, si bé els organitzadors es decantarien per Montserrat. L'obra s'emmarca en la categoria creada per ell mateix per a l'escultura en ferro abstacta anomenada dibuix en l'espai. Fins llavors, González havia fet obres escultòriques de menor mida, però ací s'abasta una mida propera a l'escala humana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 50 obras maestras de la Colección del IVAM : 1900-1950. València: Institut Valencià d'Art Modern, 2019, p. 38. ISBN 978-84-482-6416-1.
* ↑ «'La mujer ante el espejo', de Julio González». La Mitad Invisible - RTVE, 23-04-2015. [Consulta: 1r juny 2021].
# Eleccions parlamentàries ruandeses de 1957

Les eleccions parlamentàries ruandeses de 1957 foren unes eleccions indirectes celebrades a Ruanda en 1954.

## Sistema electoral

El Decret del 14 de juliol de 1952 de les autoritats belgues va introduir un element de democràcia al sistema polític ruandès. Es va crear un sistema electoral complicat, que incloïa set etapes d'eleccions per escollir finalment el Conseil Superieur du Pays. El sistema va ser modificat a partir de les eleccions de 1953-54 amb tots els homes majors de 18 anys o més que van poder votar pels Consells de la Sots caps, ja que la votació havia estat prèviament restringida als notables.
| Consell | Membres elegits | Membres Ex officio | Altres membres |
| Consell de Sots-caps | 5–10 membres elegits per 10–18 notables | Sots-caps | |
| Consell de Caps | 10–18 membres, 5–9 elegits per sub-caps i 5–9 elegits per notables | Caps | |
| Consell Territorial | Sots-caps elegits entre els seus propis i notables elegits pels Consells de Caps | Caps | |
| Consell Superior | 6 caps elegits del seu propi número, 9 notables elegits pels consells territorials | Rei, presidents dels Consells Territorials | Fins a 8 co-optats |

## Resultats

Les eleccions als sub-caps i als caps van tenir lloc el 1956, amb les eleccions als Consells Territorials i al Consell Superior després de 1957.
| Consell | Membres | Membres | Membres | Membres | Membres | Membres | Membres | Membres |
| Consell | Hutus | Hutus | Hutus | Tutsis | Tutsis | Tutsis | Tutsis | Total |
| Consell | Caps elegits | Notables elegits | Co-optats | Caps elegits | Notables elegits | Ex officio | Co-optats | Total |
| Consells de Sub-caps | 0 | 2,261 | 0 | 0 | 1,292 | 603 | 0 | 4,160 |
| Consell de Caps | 0 | 107 | 0 | 298 | 245 | 54 | 0 | 704 |
| Consells Territorials | 0 | 21 | 0 | 46 | 71 | 46 | 0 | 184 |
| Consell Superior | 0 | 0 | 1 | 6 | 9 | 10 | 7 | 33 |
| Font: Sternberger et al. |||||||||

## Referències

* ↑ Dolf Sternberger, Bernhard Vogel, Dieter Nohlen & Klaus Landfried (1978) Die Wahl der Parlamente: Band II: Afrika, Zweiter Halbband, p1699
* ↑ Sternberger et al., p1698
* ↑ Sternberger et al, p1725
# Oyes

Oyes és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 84 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Oyes era de 84 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 50 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 38 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 3 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Oyes el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 36 eren actives i 14 eren inactives. De les 36 persones actives 34 estaven ocupades (19 homes i 15 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 9 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Oyes hi havia 16 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 28 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Oyes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Oyes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Maruina doncella

Maruina doncella és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Amèrica: l'Argentina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Zanobatus schoenleinii

Zanobatus schoenleinii és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 100 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja mol·luscs i altres invertebrats bentònics.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes centrals de l'Atlàntic oriental (des del Marroc fins a Guinea).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)