OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Article set de la Constitució dels Estats Units

L'article VII de la Constitució dels Estats Units descriu el procés pel qual la totalitat del document seria ratificat i començaria a ser efectiu. La ratificació de la Convenció dels nou Estats podria ser suficient per a l'establiment de la Constitució entre els Estats que ratificaven la mateixa. Però aquest procés plantejava un problema i un perill per a la Constitució dels Estats Units: si no era ratificat per tots els Estats (els tretze originals), els Estats que rebutgessin la ratificació podrien dividir-se en diferents països. Així, quan Nou Hampshire es va convertir en el novè Estat a ratificar-ho (1788), Virgínia, Nova York, Carolina del Nord i Rhode Island van esperar per veure com de les dues opcions (si ratificar l'Article VII o donar origen a altres països) era més popular i més beneficiosa pels Estats Units. El Congrés, establert sota els Articles de la Constitució, va triar el 4 de març de 1789 com el dia "per començar el procés constitucional". Virgínia i Nova York van ratificar la Constitució abans d'aquesta data; Carolina del Nord i Rhode Island la van ratificar més tard. Després els nous governants van prendre el poder en els restants onze Estats.

## Text

L'article set de la constitució dels Estats Units diu així:
| « | (català) La ratificació per les convencions de nou estats, ha de ser suficient per a l'Establiment d'aquesta Constitució entre els estats que la ratifiquin. | (anglès) The Ratification of the Conventions of nine States, shall be sufficient for the Establishment of this Constitution between the States so ratifying the Same. | » |

## Resultats de les votacions

La Constitució va ser aprovada pel següent ordre:

## Referències

* ↑ CRS Annotated Constitution: Article VII
* ↑ Ratification Dates and Votes - The U.S. Constitution Online
# Banc Hispano-Americano (Girona)

El Banc Hispano-Americano és un edifici de Girona inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta, tres pisos i terrat. Una de les tres portes d'accés ha estat modificada. El pis principal té balustrada i un balcó semicircular. A la part central de la façana hi ha una escultura que representa a Minerva amb caire classicitzant.

## Història

Els plànols de la reforma daten d'agost de 1944 i la construcció finalitzarà el gener de 1946. L'any 1947 es col·locà a la façana l'escultura Minerva realitzada per Joan Carrera i Delluner.

## Referències

* 1 2 «Banc Hispano-Americano». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Banc Hispano-Americano, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Atetz

Atetz és un municipi de Navarra, a la comarca d'Ultzamaldea, dins la merindad de Pamplona. Es divideix en 6 concejos: Arostegi, Ziganda, Berasain, Beunza, Eguaras i Erice.

## Toponímia

La major part dels filòlegs i autors que han tractat sobre el tema relacionen el topònim Atez amb la paraula basca ate (porta). És el cas de Ricardo Ciérbide, Arturo Campión, Julio Caro Baroja o Patxi Salaberri. No obstant això Mikel Belasko en el seu llibre Diccionario Etimologico de los Nombres de los Pueblos, Villas y Ciudades de Navarra. Apellidos Navarros comenta la possibilitat que Atez sigui un antropònim com altres punts de la geografia navarresa que tenen terminacions en -iz o -oz. Com suport d'aquesta teoria comenta que va existir en la veïna vall d'Anue un despoblat dit Atoz (que també apareix esmentat com Ateiz) i que a França (al Bearn) existeix una població dita Athos; podent estar totes aquestes localitats relacionades amb el nom de persona Atto. Atetz és el nom en basc de la vall segons l'Euskaltzaindia, i n'és el nom oficial des de 2023.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 213 | 208 | 214 | 207 | 221 | 222 | 230 | 230 | 236 | 246 | 245 |
| Fonts: Atetz i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Referències

Segons les dades de l'última enquesta d'usos lingüística, la població ha entrat dins del grup de viles bascòfones en l'última revisió feta l'any 2017.
* ↑ «Datos sociolingüísticos de Navarra, 2018». Gobierno de Navarra, Euskarabidea – Instituto Navarro del Euskera, 2020, pàg. 56.
# Bacteriostàtic

Un efecte bacteriostàtic és aquell que tot i que no produeix la mort d'un bacteri, impedeix la seva reproducció. Un efecte bacteriostàtic està produït per substàncies bacteriostàtiques. Aquestes substàncies són secretades pels organismes com a medis defensius contra els bacteris. Quan es retira l'antimicrobià, el bacteri torna a multiplicar-se.

## Substàncies bacteriostàtiques

* Tetraciclina
* Cloramfenicol
* Macròlid
* Trimetroprim
* Sulfamida
* Lactoperoxidasa
* Àcid làctic

## Vegeu també

* Bactericida

## Referències

* ↑ «Bacteriostàtic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Tema 16. Antibiòtics: generalitats». Temari Farmacologia. Universitat Rovira i Virgili. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 18 febrer 2014].
Viccionari
# Bansuri

El bansuri (del sànscrit bans (बाँस) "bambú" + sur (सुर) "melodia"), també anomenat bansi o murali, és un instrument de vent del sud-est asiàtic fet amb un cilindre d'una peça de bambú amb sis o sis forats. El seu origen prové de les flautes dels pastors i apareix documentat des del segle I en unes pintures budistes. Es considera un instrument de Krixna, qui el tocava per encantar les dones i bèsties de la regió índia de Braj. Una de les històries folclòriques lligades a aquest instrument és la de Radha.
A principis de segle xx va ser recuperat com a instrument de música culta, especialment a partir de les composicions de Pannalal Ghosh. Ell també va imposar els bansuris de set forats, que permetien fes escales completes. Cada bansuri s'afina segons una tonalitat, que és la que s'obté quan es tapen els tres forats superiors. Si es deixa sortir l'aire a mitges pels orificis, es poden emetre semitons.

## Referències

* ↑ Leifer, Lyon (2005). How to Play the Bansuri: A Manual for Self-Instruction Based on the Teaching of Devendra Murdeshwar. Rasa Music Co. ISBN 0-9766219-0-8.
Viccionari
# Banswara (ciutat)

Banswara és una ciutat del Rajasthan, capital del districte de Banswara. És conegida com ciutat de les 100 illes per les diverses illes del riu Mahi que passa per la ciutat. La població és de 85.638 habitants (7.038 el 1901).
La ciutat té alguns temples jains i hindús, destacant els de Nandni Mata Mandir Barodiyan (Nandnimata), i el de Tripura Sundri Mandir Talvara. La ciutat vella està rodejada de muralla i el palau del príncep està al sud i a uns turons propers hi ha l'edifici anomenat Shahi Bilas; a l'est i ha un embarcador anomenat Bai Tal amb palau d'estiu i a un jardí proper hi ha els chhatris o cenotafis; al cim del turó del sud, hi ha les ruïnes d'un antic palau que seria el de Jagmal.
Fou fundada al començament del segle xvi per Jagmal el primer cap de Banswara; el nom li fou donat segons la tradició per un cap bhil local anomenat Wasna al que havia derrotat i matat, encara que altres diuen que Banswara voldria dir "País de Jungla" i altres ho relacionen amb el bambú.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Bandera de Preixana

La bandera oficial de Preixana té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, travessada longitudinalment per dues ones adossades, negra la superior i de color blau clar la inferior, d'una amplada d'una sisena part de la bandera cada una d'elles.
Va ser aprovada el 3 d'octubre de 1989 i publicada en el DOGC el 18 d'octubre del mateix any amb el número 1208.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Urgell

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Preixana (Urgell).» (pdf). DOGC num. 1208, 18-10-1989. [Consulta: 20 octubre 2009].
# Austin Powers

La saga Austin Powers és una sèrie de tres pel·lícules realitzades per Jay Roach explicant les aventures d'Austin Powers, un agent secret britànic, i sobretot el seu duel contra el terrible doctor Denfer. Aquests dos personatges són interpretats per Mike Myers.

## Pel·lícules

* 1997: Austin Powers (Austin Powers: International Man of Mystery)
* 1999: Austin Powers: L'espia que em va empaitar (Austin Powers: The Spy Who Shagged Me)
* 2002: Austin Powers in Goldmember

## Arguments

En les pel·lícules, hom es pot fixar en:
* Austin efectua una coreografia al començament de cada pel·lícula després de la introducció; aquest moment constitueix el genèric de començament.
* Austin té una nova companya a cada pel·lícula:
    Vanessa Kensigton (Elizabeth Hurley): Després d'haver ajudat Austin a contrarestar el pla del doctor Denfer una primera vegada, es casarà amb ell al final de la primera part, però ella es revelara ser una dona-robot al començament de la segona pel·lícula i explotarà.
    Félicity Bonnebez (Heather Graham): salva Austin d'un intent d'assassinat a la segona pel·lícula i l'ajudarà a trobar el doctor Denfer. Mor asfixiada per un gas mortal, però Austin torna enrere el temps deu minuts i aconsegueix salvar-la.
    Foxxy Cléopatra (Beyoncé Knowles): Austin la retroba a l'Estudi 69 quan marxa a buscar el seu pare el 1975. Amb ella intentarà contrarestar el pla del doctor Denfer i de Goldmember; ho aconseguiran i continuaran junts al final de la pel·lícula.
* Burt Bacharach fa una aparició en cadascuna de les pel·lícules; hi fa el seu propi paper.
* Es poden veure escenes durant els genèrics del final.
* El doctor Denfer té un nou pla diabòlic a cada pel·lícula :
    Projecte Vulcà: enviar un cap nuclear al centre de la Terra per fer entrar tots els volcans del món en erupció i recobrir el planeta de lava.
    Allan Parson's project: destruir les grans ciutats mundials amb l'ajuda d'un «giga-làser» des de la Lluna.
    Preparació H: atreure un meteor d'or massis (Mides 22) cap a la coroneta glacial terrestre amb l'ajuda d'un «raig tractor», cosa que farà fondre el banc de glaç i inundarà el món.
* Cada episodi s'acaba amb el doctor Denfer (pare en els dos primers, fill en el tercer) quan diu que Austin i ell es tornaran a veure, fent veure que les aventures d'Austin Powers no s'acaben del tot.

## Enllaços externs

* Austin Powers: International Man of Mystery a Internet Movie Database (anglès)
* Austin Powers: The Spy Who Shagged Me a Internet Movie Database (anglès)
* Austin Powers in Goldmember a Internet Movie Database (anglès)
* Austin Powers 4 a Internet Movie Database (anglès)
# Barbourula kalimantanensis

Barbourula kalimantanensis és una espècie d'amfibi anur de la família Bombinatoridae que viu a Kalimantan (el territori de Borneo sota administració d'Indonèsia).
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Barbourula kalimantanensis. The IUCN Red List of Threatened Species. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Barbourofelis fricki

Barbourofelis fricki fou un gran depredador carnívor que visqué fa uns cinc milions d'anys, durant el Pliocè mitjà, a Nord-amèrica. El nom Barbourofelis és en honor del paleontòleg Erwin Hinckly Barbour, que juntament amb George Hammell Cook descobrí restes fòssils d'aquests animals a Texas. Sovint es coneix B. fricki i els seus parents propers com falsos dents de sabre, però en realitat no eren fèlids, sinó que pertanyien a la família actualment extinta dels barbourofèlids.

## Referències

* ↑ MacDonald, J. R.; Laurie «Barbourofelis fricki from the Early Hemphillian of Nevada» (Primera pàgina) (en anglès). Journal of Paleontology, 50, 5, 1976, pàg. 792–794.
# Barbodes elongatus

Barbodes elongatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Taiwan.

## Referències

* ↑ Bleeker, P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18: 359-378.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Baysunkur

Baisunkur o Baisonghor és el nom dels següents personatges:
* Ghiyath al-Din Baysonghor (1397 - 1433), príncep timúrida fill de Xahrukh
* Baysonghor Mirza (Hisor, 1477/1478- riu Audaj, 1499), príncep timúrida net d'Abu-Saïd
* Baysunkur ibn Yakub, emir dels ak koyunlu (1490-1492)
# Bayramiyya

La tariqa dels bayramiyya fou una confraria sufí derivada de la khalwatiyya, fundada a Ankara al segle xiv o XV per Hajji Bayram-i Walí.
A la mort del fundador es va dividir en dues branques: els Bayramiyye-si Shamsiyya i els Malamiyye-i Bayramiyya. Més tard una tercera branca dirigida per Aziz Mahmud Hudai (mort 1628/1629) va agafar el nom de jalwatiyya.
Com totes les confraries de Turquia, fou dissolta el 1925.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Bayrāmiyya».
# Barbut cama-roig de Malàisia

El barbut cama-roig de Malàisia (Caloramphus hayii) és una espècie d'ocell de la família dels megalèmids (Megalaimidae).

## Hàbitat i distribució

Aquest ocell habita els boscos humits tropicals i subtropicals de Sumatra i la Península Malaia.

## Taxonomia

S'ha considerat una subespècie de Caloramphus fuliginosus però ha estat proposat com una espècie de ple dret.

## Referències

* ↑ Resum Robert-Jan den Texa i Jennifer A. Leonard (2013) A molecular phylogeny of Asian barbets: Speciation and extinction in the tropics. Molecular Phylogenetics and Evolution Volum 68 (1–13)
# Berenguer de Vilatenim

Berenguer de Vilatenim fou abat del monestir de Sant Quirze de Colera entre el 1297 i el 1322. La seva presa de possessió s'iniciava amb la promesa d'obediència al bisbe de Girona Bernat de Vilamarí. La tasca de govern començà amb el retorn dels monjos al monestir després que haguessin estat foragitats per les invasions de Felip III de França el 1285 i la de Jaume II de Mallorca el 1288, que van malmetre molt el conjunt monàstic. Ell s'encarregà de la restauració i deixà el monestir preparat de nou per a la vida de la comunitat.

## Làpida sepulcral

Fins a finals dels anys 1980 hi havia en un dels murs del claustre del cenobi la làpida sepulcral de l'abat de 54×91×6, en la qual apareixia esculpit l'enterrament de l'abat al centre, envoltat per la resta de monjos de la comunitat. Entre aquests, hi havia el nou abat i un monjo que sosté un llibre. L'escena és envoltada per un marc, on hi ha les dades del finat i quatre escuts llisos als angles, segurament estaven pintats amb les armes de l'abat.
El text és el que segueix: †Anno Domini M.º CCC.º XXº IIº. yd(ib)us Novembris obiit frater Br. de Villat(eni)m bone memorie, huius monasterii abbas qui in sui regiminis | tempore hoc monasterium per gentem Francorum diritum inveniens, in parte reparavit | ecclesiam luminibus libris et multis aliis perornavit, et redditus emendo | in vigiliis precipuarum festivitatum porcionem et vestiarium in octo solidos monete Jaccensis aucmentavit, obitum die sue mortis et eciam sancta die veneris fieri ordinavit, | cuius anima (requiescat in pace. Amen).
La fórmula requiescat in pace amen no apareix de manera explícita en el gravat de la làpida, però sí que es pot sobreentendre de manera implícita a través de la imatge que ofereix la làpida, ja que tots els monjos que hi apareixen tenen la boca oberta i el nou abat sembla que beneeix el cadàver, per tant, són ells qui la pronuncien.
Actualment aquesta làpida es guarda en una col·lecció particular de Castelló d'Empúries.

## Bibliografia

* Agustí i Farjas, B. et alii.: Sant Quirze de Colera entre els segles XII a XIV. D'edifici religiós a fortalesa militar. Dins Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 31 (1998), pàg. 111-131.
* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
# Becadell de la Terra del Foc

El becadell de la Terra del Foc (Gallinago stricklandii) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae). Habita praderies humides i boscos negats del sud de Xile i de l'Argentina fins Terra del Foc, i també a les Malvines.
# Barbus kerstenii

Barbus kerstenii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Okavango, curs superior del Zambezi i l'Àfrica central i Oriental (incloent-hi el llac Victòria).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ De Vos, L. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1990. Petits Barbus (Pisces, Cyprinidae) du Rwanda. Rev. Hydrobiol. Trop. 23(2):141-159.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus kessleri

Barbus kessleri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius d'Angola.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barraca II (Ulldecona)

La Barraca II és una obra d'Ulldecona (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Barraca de planta circular adossada a un marge de contenció. Al costat de la barraca hi ha una escala integrada al marge. La coberta és una falsa cúpula feta per aproximació de filades. La porta està orientada al sud-oest i té una llinda de pedra. La barraca està feta amb pedres sense desbastar, allargades i irregulars, unides sense morter.

## Referències

* ↑ «Barraca II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Barraca I (Aiguamúrcia)

La Barraca I és una obra d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una ben construïda barraca de planta rectangular, exempta i orientada al SSO. La coberta és de pedruscall i presenta una filada de pedres col·locades al rastell, per sota del nivell de la cornisa. El portal està capçat amb un arc dovellat.
La seva planta interior és rectangular, les seves mides són: fondària 2,90m. Amplada 3,20m. No disposa de cap element funcional.
Està coberta amb una falsa cúpula fins a una alçada màxima de 3,10m.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2018].
# Belle Époque (pel·lícula)

Belle Époque és una pel·lícula espanyola dirigida per Fernando Trueba, estrenada el 1992.

## Argument

La pel·lícula té lloc en una petita localitat espanyola durant l'hivern de 1931, abans de proclamar-se la II República.
Durant els últims mesos de la monarquia, després de la rebel·lió fracassada de la caserna de Jaca, el jove soldat Fernando deserta de l'exèrcit. En la seva fugida és acollit per Manolo, un artista, que viu aïllat de la realitat que trasbalsa Espanya i que li ofereix la seva ajuda, la seva casa i la seva amistat. L'arribada de les quatre precioses filles de l'artista farà que el jove desertor s'embarqui en una aventura en la qual sedueix a una germana rere l'altra.

## Repartiment

* Penélope Cruz: Luz
* Miriam Díaz Aroca: Clara
* Gabino Diego: Juanito
* Fernando Fernán Gómez: Manolo
* Michel Galabru: Danglard
* Ariadna Gil: Violeta
* Agustín González: Don Luis
* Chus Lampreave: Doña Asun
* Mary Carmen Ramírez: Amalia
* Jorge Sanz: Fernando
* Maribel Verdú: Rocío

## Premis

* Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa (1993).
* 9 Premis entre els quals el Premi Goya a la millor pel·lícula, al millor director (Fernando Trueba), al millor guió original (Rafael Azcona, José L. Garcia Sanchez i Fernando Trueba), a la millor actriu (Ariadna Gil) i al millor actor secundari (Fernando Fernán Gomez) i actriu secundària (Chus Lampreave)

## Referències

* ↑ «Festival.- 'Belle Époque' se viste de gala en el Festival de Málaga al cumplirse los 25 años de su estreno», 20-03-2017.
* ↑ Macciuci, Raquel «La Edad de Plata: algo para recordar. Sobre Belle Époque, guión original de Rafael Azcona». Cuadernos del Lazarillo: Revista literaria y cultural, 31, 2006, pàg. 16-25. ISSN: 1134-5292.
* ↑ «The 66th Academy Awards (1994) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 25 setembre 2015].
# Berry (Alabama)

Berry és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 1.189 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Berry tenia 1.238 habitants, 516 habitatges, i 352 famílies. La densitat de població era de 42,8 habitants/km².
Dels 516 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 15,5% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 88,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.214 $ i la renda mediana per família de 26.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.500 $ mentre que les dones 20.714 $. La renda per capita de la població era de 12.635 $. Aproximadament el 31,4% de les famílies i el 32,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.