OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Soteras i Maurí

Maria Assumpta Soteras i Maurí (Barcelona, 4 de desembre de 1905 - Ciutat de Mèxic, 9 de març de 1976) fou una jurista catalana.

## Biografia

Maria Assumpta Joana Paulina Soteras i Maurí fou filla d'Agustina Maurí i Poal, natural de Terrassa, i de Salvador Soteras i Taberner, natural de Madrid, de professió arquitecte. Va ser la primera dona que es llicencià en Dret a la Universitat de Barcelona, i la primera dona membre del Col·legi d'Advocats de Barcelona, el 1927. Va néixer al carrer de la Boqueria, 1, 2n, de Barcelona. El curs 1920-1921 es matriculà a Filosofia i Lletres, però va abandonar els estudis escollits inicialment i el curs següent es va inscriure a la Facultat de Dret. Un cop llicenciada el 1927, va muntar despatx amb el també advocat Antoni Vilalta Vidal, amb el qual es va casar el 7 de maig de 1931. Vilalta va tenir un protagonisme destacat en els sectors de l'esquerra catalana. L'any 1932 va néixer la seva filla Maruxa Vilalta Soteras, i dos anys després, es van exiliar a París, arran dels fets del 34 a Barcelona. Tornaren a Barcelona l'any 1935.
A la fi de la Guerra Civil, el Tribunal de Responsabilitats Polítiques va incoar un expedient contra Maria Soteras, acusada de “conducta detestable respecto al GMN (Glorioso Movimiento Nacional) siendo de ideas izquierdistas y militando en el partido Esquerra Catalana… no ejercía su profesión dedicándose exclusivamente y con gran anhelo a la propaganda rojo-marxista”. A més d'acusacions ideològiques, es feia constar que ella i el seu marit havien regalat una casa i 173.000 pessetes, a “los rojos de Cataluña”.
Maria Soteras es va exiliar a Mèxic. A la ciutat de Mèxic DF van fundar amb el seu marit el Bufete Internacional, i van tornar a exercir la seva professió d'advocats especialitzats en Dret Penal i Civil. A Mèxic Maria es va trobar amb altres advocades exiliades, com Maria Lluïsa Algarra, que en aquells moments es dedicava a escriure guions radiofònics i cinematogràfics, i amb Marta Dutrem.
El 9 de març de 1976 Maria Soteras Maurí va morir d´una pulmonia a la ciutat de Mèxic.

## Reconeixement i memòria

El març de 2019 la Sala de Juntes de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona rebia el nom de la primera llicenciada en Dret d'aquella Facultat, l'any 1927, l'advocada Maria Soteras Maurí.
Uns jardins del barri de Navas, al districte de Sant Andreu de Barcelona, amb una àrea de joc infantil entre els carrers d'Espronceda, Josep Estivil i l'avinguda Meridiana, reben el seu nom.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1905, número de registre 12132.
* 1 2 3 4 5 6 «Maria Soteras Mauri». Diccionari biogràfic de dones. [Consulta: 14 juliol 2018].
* ↑ Marimon, Sílvia «Maria Soteras, en el punt de mira de Franco». Diari Ara [Barcelona], 17-12-2019 [Consulta: 17 desembre 2019].
* ↑ «Agenda. 4 de març,12-h: Inauguracio de la sala de juntes Maria Soteras Mauri». Facultat de Dret. Universitat de Barcelona, 01-03-2019. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ «Com arribar a Jardins De Maria Soteras Mauri a Barcelona amb Bus, Metro, Tren o Tramvia». Moovit. Arxivat de l'original el 2021-01-12. [Consulta: 10 gener 2021].
# Yendi

Yendi és una ciutat de Ghana, capital del Yendi Municipal district a la Regio Septentrional de Ghana. Yendi té una població (segons el cens del 2012) de 52.008 habitants.
Fou la capital del regne dels dagombes (regne de Dagbon). El 1897 va donar nom a una zona neutral (Yendi Neutral Zone) que es va formar entre els territoris britànics i alemanys (principalment el regne de Dagbon, però també algunes zones properes). El 1899 en el tractat germanobritànic va quedar en mans d'Alemanya, retornant als britànics el 1914. Per detall de la seva història vegeu Dagbon.
# Casanovas

* No s'ha de confondre amb casanova, Casa Nova, Casesnoves, Casanoves, o Casasnovas.
Casanovas és el nom dels següents personatges:
* Àlex Casanovas (Barcelona, 1964), actor català
* Antoni Casanovas, diversos personatges
* Enric Casanovas i Roy (Barcelona, 1882-1948), escultor català, un dels màxims representants del noucentisme
* Esteve Casanovas i Ramió (Breda, 1856-1905), hisendat i secretari de l'Ajuntament de Breda
* Feliciano Casanovas Arribas, futbolista eivissenc que ocupava la posició de defensa
* Francesc Casanovas Gorchs (Barcelona, 1853-1921), artista polifacètic Pintor, cantant d'òpera, crític d'art, comediògraf, director d'escena i empresari
* Francesc Casanovas i Tallardá (Barcelona, 1899-Múrcia, 1986), director d'orquestra, compositor, pedagog, clarinetista, saxofonista i flautista espanyol
* Josep Casanovas i Gafarot (Palamós, 1852-1940), músic de cobla i compositor de sardanes
* Jordi Casanovas i Güell (Vilafranca del Penedès, 1978), escriptor de teatre
* Modest Casanovas i Romeu (Lavern, 1859-Sant Sadurní, 1926), latifundista i alcalde de Sant Sadurní d'Anoia en dues ocasions
* Marçal Casanovas i Guerri (Barcelona, 1921), enginyer, polític i activista cultural català, fill de l'escultor Enric Casanovas
* Anna Turró i Casanovas (Calella, 1975), escriptora i traductora catalana.
Viccionari
# Na Franquesa

El puig de na Franquesa és una muntanya de Mallorca amb una altura de 1.067 msnm. Pertany al municipi d'Escorca.

## Referències

* ↑ «Les muntanyes i la seva alçada». Ajuntament de Bunyola. [Consulta: 23 juny 2023].
# Maryam Rajavi

Maryam Rajavi (Teheran, 4 de desembre de 1953) és la presidenta del Consell Nacional de Resistència Iraniana, dirigent de la campanya de resistència contra l'actual República Islàmica de l'Iran.

## Biografia

Maryam Radjavi nasqué el 4 de desembre del 1953 a Teheran. Estudià enginyeria metal·lúrgica en la Sharif University of Technology de Teheran. En la dècada dels 1970 fou dirigent del moviment estudiantil de la universitat, una figura reconeguda en la Secció Social del Moviment de l'Organització de Mujahedin de l'Iran. El 1985 es casà amb Massoud Radjavi, excandidat a la presidència de l'Iran. Tenen un fill, Mostafa, i una filla, Achraf.

## Trajectòria

El 1982 hagué d'exiliar-se a l'estat francès per la seua oposició al règim iranià, que ja havia torturat i assassinat una de les seues germanes. El 1989 fou elegida secretària general de l'Organització de Mujahedin. El 10 d'agost del 1993 fou presidenta del Consell Nacional de Resistència Iraniana -el Parlament de la Resistència Iraniana-, que la va triar com a futura presidenta de l'Iran durant el període de transició després de la caiguda dels Mullahs. Ella lluita contra el fonamentalisme religiós i afirma que l'islam és una religió de pau.
El 2013 edità Les Femmes contre l'intégrisme, en què relata l'experiència de les dones de la resistència de l'Iran en la seua lluita contra el fonamentalisme religiós.

## Referències

* ↑ «L'irrésistible ascension de Maryam Radjavi». Liberation. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 «Una ullada sobre la vida de Maryam Radjavi». Arxivat de l'original el 8 de febrer de 2015. [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «Massoud Radj». [Consulta: 8 febrer 2015].
* ↑ «Maryam Radjavi». Jeune Afrique. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Maryam Rajavi - Lloc web oficial
# Julius Pokorný

Julius Pokorný (alemany: Julius Pokorny) (Praga, 12 de juny de 1887 - Zúric, 8 d'abril de 1970) va ser un estudiós de les llengües cèltiques, especialment el gaèlic irlandès, i un defensor del nacionalisme irlandès.

## Biografia

Va néixer a Praga, llavors part de l'imperi austrohongarès, i va estudiar en la Universitat de Viena, on també va ensenyar des de 1913 fins a 1920. El març de 1916 va mantenir correspondència amb Roger Casement quan va estar a Berlín.
De 1920 a 1935, va ocupar la càtedra de filologia celta en la Universitat Friedrich Wilhelm de Berlín en substitució de Kuno Meyer, abans que els nazis descobrissin que, malgrat ser nacionalista alemany i que havia estat batejat com a catòlic, era d'ascendència jueva. Va ser l'editor de la important revista Zeitschrift für celtische Philologie abans de la Segona Guerra Mundial (1921-38) i va ser responsable de la seva reactivació després (1954-67).
Va ser suspès en la seva càtedra 1933 en el marc de la Llei per a la Restauració del Servei Civil Professional aprovada pels nazis a causa del seu ascendent jueu. Per insistència del president Paul von Hindenburg, qui havia signat el projecte de llei, va ser reincorporat aquest mateix any sota exempció per a aquells que havien portat l'uniforme alemany o dels seus aliats en la Primera Guerra Mundial. El 1935, va ser acomiadat definitivament sota les disposicions de les racistes Lleis de Nuremberg. Va seguir vivint més o menys obertament a Berlín almenys fins a 1939, però va viure una existència semiclandestina des de 1940. Va escapar a Suïssa el 1943, on va ensenyar durant uns anys en la Universitat de Berna i en la Universitat de Zúric fins a la seva jubilació el 1959. El 1954, va rebre el títol honorari de càtedra en la Universitat Ludwig Maximilian de Múnic, on va ser professor de temps parcial el 1956 i novament des de 1960 fins a 1965. Va morir a Zúric el 1970 gairebé tres setmanes després de ser atropellat per un tramvia, no gaire lluny de casa seva.

## Obres

* 1925: Altirische Grammatik (Gramàtica de l'irlandès antic).
* 1944: Altkeltische Dichtungen (Poesia celta antiga).
* 1958: Indogermanisches Etymologisches Wörterbuch (Diccionari Etimològic Indoeuropeu), que encara es fa servir avui dia.

## Referències

* ↑ Reinhard R. Doerries, Prelude to the Easter Rising: Sir Roger Casement in Imperial Germany, Frank Cass, London & Portland 2000, p. 189,
* ↑ «Julius Pokorny». Arxivat de l'original el 2007-11-19. [Consulta: 26 agost 2013].
* ↑ Keogh p. 103

## Bibliografia

* Ó Dochartaigh, Pól. Julius Pokorny, 1887–1970: Germans, Celts and Nationalism. Dublín: Four Courts Press, 2004. ISBN 1-85182-769-2.
* Keogh, Dermot. Jews in Twentieth Century Ireland Refugees, Anti-Semitism and the Holocaust. Cork: Cork University Press, 1998. ISBN 9781859181508.

## Enllaços externs

* (alemany)(anglès) Indogermanisches Wörterbuch, de Gerhard Köbler,
* Bibliografia de les publicacions científiques de Julius Pokorný.
# The Pogues

The Pogues és una banda britànica d'arrel irlandesa que mescla la música celta amb el punk. Les seves cançons fan sonar música irlandesa amb influències que van des del rock al jazz. La banda va ser fundada el 1982 i la lidera el carismàtic Shane MacGowan.
La banda va assolir un gran èxit de públic a mitjans de la dècada de 1980 fins a principis de la dècada de 1990, quan Shane MacGowan va deixar el grup degut a problemes amb l'alcohol. La formació va continuar primer amb Joe Strummer, líder de la banda britànica The Clash, com a cantant, i més tard amb Spider Stacy, el flautista de The Pogues. L'any 1996 van deixar els escenaris, però el 2001 van tornar a agrupar-se, amb Shane MacGowan ja recuperat, i van reaparèixer als escenaris encara que sense fer noves gravacions.
La seva música barreja un missatge polític, influenciat per The Clash, amb l'essència de la més pura música tradicional irlandesa, amb instruments com el tin whistle, el banjo, la mandolina, l'acordió o el bodhrán. En el lapse que Shane MacGowan deixà la banda, els instruments de base elèctrica prengueren més importància.
The Pogues va néixer a King's Cross, un districte del nord de Londres, l'any 1982. Van néixer com a Pogue Mahone, una expressió gaèlica (Póg mo thóin, que vol dir "Fes-me un petó al cul") adaptada a l'anglès. Els seus primers contactes amb productors i programadors els advertiren que el nom de la banda era excessivament groller, de manera que el feren derivar en The Pogues.
L'any 1988, l'endemà d'una actuació a la Sala Zeleste, The Pogues aprofità per a gravar, a cavall entre la Casa Batlló i els carrers de Tiana, el videoclip de la cançó "Fiesta", dirigit per Adrian Edmondson.

## Referències

* ↑ ««Fiesta» a Tiana, 30 anys de les aventures de The Pogues per terres catalanes». Enderrock, 08-05-2018. [Consulta: 11 agost 2018].
# Cabellera

«Cabellera» té aquests significats:
* Cabellera (pentinat), conjunt de cabells llargs que cauen sobre l'esquena
* Cabellera o crinera, pèl que guarneix el coll d'un animal especialment equins i lleons
* Cabellera (astronomia), núvol de pols i gas que embolica al nucli d'un cometa
* Cabellera de Berenice, constel·lació de vora Lleó
* Cabellera de la panotxa o dacsa
* Cabellera d'àngel o Cabell d'àngel (dolç), confitura en forma de fils, resultant de la cocció de la polpa de les carabasses
# Yvonne i Christine Lerolle al piano

Yvonne i Christine Lerolle al piano (Yvonne et Christine Lerolle au piano) és un quadre de Pierre-Auguste Renoir dipositat al Museu de l'Orangerie, el qual, mitjançant la comparança amb altres retrats contemporanis de les dues germanes i per diversos testimonis, sabem que la seua data se situa entorn del 1897.

## Història

Yvonne i Christine Lerolle eren les filles més grans del pintor Henry Lerolle (1848-1929), amic de Renoir. Yvonne, de 18 anys, es troba a l'esquerra tocant el piano, mentre que Christine, amb 20 anys i a la dreta, li passa les pàgines de la partitura. La música ocupava un lloc important en la família Lerolle, la qual celebrava vetllades musicals a la seua llar i rebia regularment el compositor Claude Debussy. Les dues germanes es van casar amb Eugène i Louis Rouart (fills de l'industrial, pintor i col·leccionista Henri Rouart) gràcies a Degas que era íntim de totes dues famílies i els va presentar els uns als altres. Renoir apreciava molt especialment Christine Lerolle i, curiosament i sense saber per què, aquest quadre mai va formar part de la col·lecció Lerolle i Renoir el va conservar a la seua llar fins a la seua mort.

## Descripció

Diversos fulls d'estudis confirmen la cura amb què l'artista va treballar la composició d'aquest oli sobre tela de 73 × 92 cm, amb variacions que afecten especialment la postura del cap de les dues noies. Ací, Renoir juga amb el contrast senzill entre el blanc i el vermell dels vestits i el negre del piano. Els contorns estan clarament definits, la paleta menys brillant. Com palesa la reintroducció del negre i del gris, l'artista ha abandonat el modelat a color i les ombres blaves dels impressionistes, i ha retornat als procediments tradicionals.
Membre fundador de la Société Nationale des Beaux-Arts, Lerolle era també col·leccionista, com ens ho recorden, a la paret que es veu al quadre, les dues obres de Degas: Abans de la cursa (genets), a l'esquerra, i Les ballarines, a la dreta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs 88-89.
* 1 2 3 4 Musée de l'Orangerie (francès) i (anglès)

## Enllaços externs

* Reprodart (castellà)
# Mortròu

* Per a altres significats, vegeu «Mortroux».
Mortròu (en francès Mortroux) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 318 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Marche Avenir.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 484 | 420 | 384 | 331 | 318 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1953-1983 | André Chandernagor | PS |
| 1983-2008 | Thierry Chandernagor | PS |
| 2008- | Guy Marsaleix | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Judith Guest

Judith Guest (Detroit, Michigan, 29 de març de 1936) és una novel·lista nord-americà, besneta del poeta Edgar Guest.
El seu primer llibre, Ordinary People (Gent Ordinària), publicada el 1976, va ser portat a la pantalla amb el mateix títol, Ordinary People (1980), que va guanyar l'Oscar a la millor pel·lícula. Aquesta novel·la, junt amb Second Heaven (1982) i Errands (1997) tracten sobre un adolescent que es veu forçat a enfrontar una crisi familiar.
A més, Guest va coescriure la novel·la de misteri Killing Time in St. Cloud (1988) al costat de la novel·lista Rebecca Hill.

## Obres publicades

* Ordinary People (1976)
* Second Heaven (1982)
* Killing Time in St. Cloud (con Rebecca Hill) (1988)
* The Mythic Family (ensayo) (1988)
* Errands (1997)
* The Tarnished Eye (2004)

## Referències

* ↑ «Judith Guest». [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Books by Judith Guest (Author of Ordinary People)». [Consulta: 10 gener 2020].

## Enllaços externs

* Judith Guest - Lloc web oficial
# Torre de Gavadà

La Torre de Gavadà és un monument protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp).

## Descripció

Edifici de planta circular. Es conserva encara fins una mica més amunt de la volta de la planta baixa (construïda a la manera típica de la contrada, en espiral, com les barraques de vinya), la qual sosté el primer pis, desaparegut. L'estat ruïnós general ha avançat en els darrers anys, si es compara l'estat actual amb la fotografia publicada per F. Marius Bru. S'aprecia especialment la caiguda de moltes pedres a la cara externa del paredat, les quals es troben distribuïdes en línies horitzontals. En la part baixa de la construcció, la torre té una mena de talús, de forma bombada, per sostenir millor la part cilíndrica superior, salvant així el desnivell de la muntanya, aterrassada. Té una porta a peu pla, la qual s'obre vers les ruïnes de l'edifici d'un antic mas amb el que sembla que comunicava un pas elevat.

## Història

Torre de defensa bastida probablement en el segle xvi, en la mateixa època d'inestabilitat que la majoria d'aquest tipus de torres. En aquest indret, format per la casa adjunta i la torre, l'any 1606 va haver-hi un enfrontament entre uns bandolers i els habitants del mas, els pares de Pere Pau Revull, conegut com a Pau de Crist. Revull fou el fundador del Santuari de Cardó, i sembla que hauria nascut en la casa. El lloc de Gavaldà es troba actualment abandonat, i mai no tingué església ni cementiri propis. L'any 1787 tenia 4 focs. L'any 1850, 42 habitants; el 1900 va arribar a la màxima taxa demogràfica, 123 habitants, que l'any 1950 s'havia reduït a 25.

## Referències

* «Torre de Gavadà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Torre de Gavadà». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cabellera (astronomia)

* Per a altres significats, vegeu «Cabellera de Berenice».
La cabellera, cua o coma és el núvol de pols i gas que embolica el nucli d'un cometa. Es forma quan un cometa s'acosta al Sol (a partir de 6 ua de distància), de manera que part de la superfície gelada del nucli s'evapora i junt amb altres materials (generalment pols) el rodegen, tornant-se el núvol visible per la refracció de la llum, i ocultant el nucli. Perquè puga formar-se, la velocitat de fuga del nucli ha de ser inferior a la velocitat mitjana de les molècules del gas.
Els gasos i partícules de la cabellera que són arrossegats pel vent solar formen la cua del cometa.

## Referències

* ↑ «Cabellera (astronomia)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mar de Bismarck

El mar de Bismarck (en anglès Bismarck Sea) és un mar del sud-oest de l'oceà Pacífic, situat entre l'illa de Nova Guinea a l'oest i l'arxipèlag de Bismarck, que l'envolta pel nord-est, l'est i el sud; banya les costes de les illes de l'Almirallat, Nova Irlanda i Nova Bretanya.
La part nord-oest queda oberta a l'oceà, mentre que pel sud comunica amb el mar de Salomó a través de l'estret de Vitiaz. Igual que l'arxipèlag circumdant, fou batejat en honor del canceller alemany Otto von Bismarck. Les seves aigües, riques en jaciments de minerals sulfurosos, coure, zinc, plata i or, són planes i tranquil·les, i pertanyen a Papua Nova Guinea segons la llei marítima internacional. Les ciutats costaneres principals són Madang i Wewak a Nova Guinea i Kokopo a Nova Bretanya. Fou l'escenari de la principal derrota naval japonesa arran de la batalla del mar de Bismarck (març de 1943), durant la Guerra del Pacífic de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Bismarck Sea». Encyclopædia Britannica. [Consulta: 15 juliol 2007].
* ↑ «Limits of Oceans and Seas, 3rd edition». International Hydrographic Organization, 1953. Arxivat de l'original el 8 octubre 2011. [Consulta: 28 desembre 2020].
* ↑ «The Mineral Wealth of the Bismarck Sea». Scientific American Digital. Arxivat de l'original el 31 gener 2013. [Consulta: 15 juliol 2007].
* ↑ «Pacific War Maps». [Consulta: 15 juliol 2007].

## Vegeu també

* Conca Indo-Pacífica
# Casa Albareda

Casa Albareda és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al carrer Guinedilda, centre del municipi. La casa Albareda és de planta rectangular i té una distribució de planta baixa i tres pisos. La façana principal està estructurada en dos cossos verticals: el de la dreta, més ample, presenta dues finestres ampitadores al primer pis, dos balcons al segon i dues finestres geminades al tercer. El cos de l'esquerra, més estret, alberga una doble tribuna poligonal, amb balcó al capdamunt, i està rematat amb un tester mixtilini. La coberta del conjunt és d'un aiguavés i el parament està arrebossat i pintat.

## Referències

* ↑ «Casa Albareda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Morts a l'institut

Morts a l'institut (originalment en anglès, #SquadGoals) és una pel·lícula estatunidenca del 2018, dirigida per Danny J. Boyle i escrita per Caron Tschampion. És una cinta de thriller i drama criminal que parteix de dues morts en un centre d'educació secundària i la posterior investigació que emprenen dos alumnes. Entre els intèrprets, compta amb Corey Fogelmanis, Pedro Correa, Kennedy Lea Slocum, Alexa Mansour i Alissa Latow. El 29 de maig de 2021 va estrenar-se el doblatge en català a TV3.

## Sinopsi

La Samantha, que fa de reportera per al blog del seu institut, comença a fer de detectiu quan un company seu mor en un assaig de teatre. Sembla que la causa de la mort és un xoc al·lèrgic, i la directora de l'institut no accepta que es posi en dubte aquesta versió. Però, quan una altra estudiant cau d'una finestra durant una festa, la Samantha té clar que les dues morts no són accidentals. Investigant amb el seu amic Nate, s'adona que aquestes morts van reduint la llista de candidats per aconseguir una beca universitària. I el pitjor és que ella també està en perill, perquè forma part d'aquesta llista.

## Repartiment

* Corey Fogelmanis
* Pedro Correa
* Kennedy Lea Slocum
* Alexa Mansour
* Alissa Latow

## Referències

* ↑ «Deadly Scholars - Review | Netflix Thriller #SquadGoals» (en anglès). Heaven Horror, 15-02-2019. [Consulta: 13 abril 2022].
* ↑ «#SquadGoals (2018)» (en anglès). FilmAffinity. [Consulta: 13 abril 2022].
* ↑ «Morts a l'institut». ésAdir. [Consulta: 13 abril 2022].
* ↑ «El cinema de Dijous Sant». TV3, 11-04-2022. [Consulta: 13 abril 2022].
# Mas Sant Josep

«Mas Sant Josep» té aquests significats:
* Mas Sant Josep (Alp), mas del poble d'Alp (Baixa Cerdanya)
* Mas Sant Josep (Santa Cristina d'Aro), edifici eclèctic a Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà)