OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell General del Tarn

El Consell General del Tarn és l'assemblea deliberant executiva del Departament francès del Tarn, a la regió d'Occitània. La seu es troba a Albi i des de 1991 el president és Thierry Carcenac (PS). El març de 2008 el Consell General del Tarn era constituït per 46 elegits pels 46 cantons del Tarn.
| Partit | Sigla | Electes |
| Majoria |||
| Partit Comunista Francès | PCF | 2 |
| Partit Socialista | PS | 18 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 1 |
| Divers Gauche | DVG | 10 |
| Oposició |||
| Moviment Demòcrata | MD | 1 |
| Divers Droite | DVD | 5 |
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 9 |
| President del Consell General |||
| Thierry Carcenac (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Migdia-Pirineus
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General del Tarn - Lloc web oficial
# Conserje en condominio

Conserje en condominio, també anomenada Conserje para todo, és una pel·lícula de comèdia mexicana de 1974 dirigida per Miguel M. Delgado i protagonitzada per Cantinflas, Clàudia Islas i Raquel Olmedo. Està doblada al català.

## Argument

Després de llegir un anunci en un diari, Úrsulo agafa una feina com a conserge d'un luxós edifici d'apartaments habitat per gent excèntrica.

## Repartiment

* Cantinflas com Úrsulo.
* Claudia Islas com Jackie.
* Raquel Olmedo com Clodomira
* Chucho Salinas com Licenciado Silverio Rojas «Rojitas»
* Carlos Riquelme com administrador González
* Bertha Moss com Doña Cándida «Candy»
* Eugenia Avendaño com Señora Margo

## Recepció

El professor Jeffrey M. Pilcher, en Cantinflas and the Chaos of Mexican Modernity, va veure la presència de hippies en la pel·lícula i el personatge de Cantinflas que xocava amb ells com a «part d'una lluita per representar la identitat nacional de Mèxic», amb el personatge de Cantinflas representant al «pelat de la dècada de 1930». Tant Carlos Monsiváis a Los ídolos a nado com Joanne Hershfield i David R. Maciel a Mexico's Cinema: A Century of Film and Filmmakers la van considerar una de les pel·lícules més «tristes i patètiques» de Cantinflas, al costat de El ministro y yo (1976).

## Referències

* ↑ García Riera, p. 203
* ↑ «Cantinflas: Conserje en condominio». esadir.cat. [Consulta: 24 febrer 2024].
* ↑ Pilcher. p. 202
* ↑ Monsiváis, p. 101
* ↑ Hershfield & Maciel, p. 64

## Bibliografia

* García Riera, Emilio. Historia documental del cine mexicano: 1972–1973. Universidad de Guadalajara, 1992.
* Pilcher, Jeffrey M. Cantinflas and the Chaos of Mexican Modernity. Rowman & Littlefield, 2001.
* Monsiváis, Carlos. Los ídolos a nado: Una antología global. Penguin Random House Grupo Editorial España, 2011.
* Hershfield, Joanne; Maciel, David R. Mexico's Cinema: A Century of Film and Filmmakers. Rowman & Littlefield, 1999.
# Conservació de documents gràfics

La conservació i restauració de documents gràfics és la disciplina que procura per l'estabilitat dels suports gràfics (documents, llibres, dibuixos, gravats...). Es tracta normalment de paper, però també n'hi ha d'altres que s'hi troben íntimament vinculats, com ara papir, pergamí, pell, fusta o altres. Les fotografies poden considerar-se documents gràfics, però la diversitat de suports que comprèn (vidre, plàstic, metall, paper...) i la complexitat dels lligants i emulsions que formen la imatge fotogràfica fan que la conservació i restauració de fotografies es consideri una disciplina a part, encara que les fotografies més habituals siguin documents gràfics sobre paper.
Les intervencions de conservació restauració en llibres i documents poden ser preventives, o bé de restauració pròpiament dita.
Comprèn aquelles accions que influeixen en l'entorn de l'obra per tal que l'envelliment i desgast sigui el menys agressiu possible per l'obra. Per exemple, control d'humitat relativa i temperatura en el dipòsit d'un arxiu, de la intensitat de la llum a la que està exposat l'objecte, de com està desat, quines són les condicions en què s'utilitza i com, etcètera. Dins la conservació preventiva hi entraria, per exemple, el seguiment i adequació del microclima en un espai que contingui documentació (un arxiu, una biblioteca), o també l'elaboració de contenidors a mida per a documents. Ambdues intervencions pretenen allargar la vida dels documents, sense modificar els seus suports constitutius.
Els tractaments de restauració de llibres i documents impliquen una acció directa sobre l'obra tal que modifiqui el seu suport per a fer-lo més perdurable al llarg del temps, o bé per curar possibles danys que hagi patit.
Els tractaments més comuns de restauració són: desinfecció, neteja (en sec, humida), desacidificació (només en el cas de paper), consolidació (empeltat d'estrips, reintegració de llacunes, aprestat, laminació) i aplanat. El retoc també és una intervenció dins aquest àmbit, que sol ser menys freqüent perquè té a veure amb la llegibilitat de document, més que no pas amb l'estabilitat del suport. Per al cas de llibres hi ha també la restauració de l'enquadernació, que té una dimensió estructural molt més complexa que un document no relligat.

## Referències

* ↑ Oprea, Florea «Els principis de base de la restauració de documents històrics». Lligall, 1997, pàg. 211-218.
* ↑ Bello Urgellès, Carme; Borrell Creuhet, Àngels «Conservació preventiva dels fons bibliogràfics: control i avaluació de l'estat del fons». Ítem, 35, 2003, pàg. 73-98.

## Enllaços externs

* «Conservació restauració al CRBMC». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2015-01-19.
* «Conservació restauració d'obra gràfica». Rita Udina.

## Bibliografia

* Vergara, José. "Conservación y restauración de material cultural en archivos y bibliotecas": 2002.
# Clypeobarbus congicus

Clypeobarbus congicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids. Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total. Es troba al riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Constantin Le Paige

Constantin Le Paige (Lieja, 9 de març de 1852 - Lieja, 26 de gener de 1929) va ser un matemàtic i astrònom belga que va ser rector i director de la universitat de Lieja.

## Vida i Obra

Després de cursar estudis secundaris a Spa i a l'Athénée Royal de Lieja, Le Paige va començar els seus estudis de matemàtiques el 1869 a la universitat de Lieja en la qual es va doctorar el 1875. Va ser professor adjunt de la mateixa universitat a partir de l'any següent i el 1882 va ser nomenat professor extraordinari. Deixeble de François Folie i de Eugène Charles Catalan es va fer càrrec dels cursos de geometria superior. Quan François Folie va marxar de Lieja (1885) per fer-se càrrec de l'Observatori Reial d'Uccle, Le Paige esdevingué director de l'Institut d'Astronomia de Lieja. Le Paige era un eminent matemàtic, analista i geòmetra, amb un profund coneixement de les matemàtiques però poc coneixement pràctic de l'astronomia. Afortunadament, va ser secundat a l'Institut d'Astronomia per Marcel Dehalu, un altre deixeble de Folie, que esdevindria el tercer director de l'Institut.
Va ser rector de la universitat entre 1895 i 1898; i el 1905 va ser nomenat Administrador-Inspector de la universitat.
Le Paige era conegut per la seva erudició; va ser numismàtic, historiador de la ciència i bibliòfil; membre de les Societats d'Art i Història de Lieja. Va enfocar el treball matemàtic abordant els problemes filosòfics i històrics del gènere humà. En retirar-se el 1922, la Facultat de Ciències li va demanar que acceptés el encàrrec d'un curs gratuït sobre Història de les Ciències.
La seva obra, que inicialment va ser sobre fraccions contínues i equacions diferencials, es va anar inclinant progressivament per la geometria i, sobre tot, per la teoria de les formes algebraiques, de tal forma que aquests problemes van absorbir tota la seva activitat durant més de quinze anys. Al final de la seva vida es va començar a inclinar per la història de la ciència.
El seu fill, Ubric, va ser el pare del jesuïta, arqueòleg i historiador Gustavo Le Paige, nacionalitzat xilè. El museu arqueològic de San Pedro de Atacama porta el seu nom en el seu honor.

## Referències

* ↑ Godeaux, 1939, p. 239.
* ↑ Godeaux, 1939, p. 240.
* ↑ Gosset, 2017, p. 8-9.
* ↑ Godeaux, 1939, p. 241.
* ↑ Gosset, 2017, p. 9.
* ↑ Godeaux, 1939, p. 242.

## Bibliografia

* Godeaux, Lucien «Notice sur Constantin Le Paige» (en francès). Annuaire de l'Acadèmie Royale de Belgique, 1939, pàg. 238-269.
* Gosset, Éric «Les chercheurs liégeois à l'affût de l'Univers» (en francès). Bulletin de la Société Royale des Sciences de Liège, Vol. 86, 2017, pàg. 8-12. ISSN: 0037-9565.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Constantin Le Paige» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Busard, H.L.L. «Le Paige, Constantin». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 7 abril 2018]. (anglès)
# Colbert Clark

Colbert Clark (Galesburg, 31 d'agost de 1898 - Coronado, 4 de maig de 1960) va ser un guionista, director de cinema i productor de cinema estatunidenc. Es va especialitzar especialment en la realització de Westerns.
Com a productor de Columbia Pictures, Clark va ser el responsable de reprendre la producció de les pel·lícules de Durango Kid el 1945, essent The Return of the Durango Kid la primera de 64 pel·lícules sobre el personatge produïdes entre 1945 i 1952.

## Filmografia seleccionada

* The Wolf Dog (1933)
* The Three Musketeers (1933)
* The Marines Are Coming (1934)
* Waterfront Lady (1935)
* Behind the Green Lights (1935)
* The Wrong Road (1937)
* West Point Widow (1941)
* Atlantic Convoy (1942)
* The Boy from Stalingrad (1943)
* She Has What It Takes (1943)
* Terror Trail (1946)
* Gunning for Vengeance (1946)
* Galloping Thunder (1946)
* The Lone Hand Texan (1947)
* Song of Idaho (1948)
* Horsemen of the Sierras (1949)
* Laramie (1949)
* The Blazing Trail (1949)
* Trail of the Rustlers (1950)
* Lightning Guns (1950)
* Bonanza Town (1951)
* The Kid from Amarillo (1951)
* Pecos River (1951)
* Ridin' the Outlaw Trail (1951)
* Laramie Mountains (1952)
* Smoky Canyon (1952)
* Junction City (1952)

## Referències

* ↑ Tuska p.196
* ↑ Boggs, Johnny D. Billy the Kid on Film, 1911-2012 (en anglès). McFarland, 2013, p. 74. ISBN 9781476603353.

## Bibliografia

* Tuska, Jon. The Vanishing Legion: A History of Mascot Pictures, 1927-1935. McFarland, 1999.
# Contacte sanguinari 2

Contacte sanguinari 2 (títol original: Bloodsport II: The Next Kumite) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Alan Mehrez, estrenada directament en vídeo l'any 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després que el lladre Alex Cardo (Daniel Bernhardt) és detingut en flagrant delicte a Àsia oriental a punt de robar un sabre sagrat, es troba empresonat i colpejat. Un dels guàrdies, Demon (Ong Soo Han), un militar particularment sàdic, el tortura cada vegada que en té l'oportunitat perquè sembla tenir un problema personal amb els americans. Alex troba un amic i un mentor a la presó, Mestre Sun (James Hong), que li ensenya un estil de combat superior anomenat "Mà de ferro". Demon rep llavors una invitació per participar en un torneig que es diu el Kumité. Mestre Sun i Alex necessiten trobar un mitjà de deixar prendre part igualment a Alex.
Més tard, Alex és alliberat de la presó i promet a Mestre Sun participar en el Kumité i impedir que Demon no en surti vencedor. Un cop a Hong Kong, Alex troba Jackson, un habituat del Kumité, que l'ajuda a inscriure's recuperant una invitació d'un combatent que no sembla prou dotat per aquest gènere de combat. Però tot queda a fer, perquè durant el torneig Alex s'assabenta que un dels seus vells amics ha tornat a la presó i que Demon està disposat a tot pel treure'l de nou, fins i tot per acabar amb ell per sempre.

## Repartiment

* Daniel Bernhardt: Alex Cardo
* Pat Morita: David Leung
* Donald Gibb: Ray 'Tiny' Jackson
* James Hong: Sun

## Al voltant de la pel·lícula

* Al principi havia de tractar-se d'una continuació de les aventures de Franck Dux posant el seu títol de campió en joc, però Jean-Claude Van Damme va rebutjar fer de nou el paper després dels problemes trobats en la primera part i així Daniel Bernhardt va haver escollit per aquest film, però amb un paper diferent.
* S'hi troba algun passatge semblant al del primer film, per exemple la dificultat d'Alex de vèncer el seu adversari en semi-final, la mort d'un combatent a mans del dolent de la història, així com la rèplica donada pel dolent al final de la semi-final, Chong Lee diu: Tu ets el proïsme, Demon li diu: Tu i jo, i aviat, només jo.
* Donald Gibb torna a fer el seu paper de Jackson per segona vegada, no com a combatent sinó com a entrenador dels combatents.
* Es troba un enllaç entre Franck Dux i Alex Cardo. Tots dos són lladres, però Franck ha tingut la seva sort sent adolescent mentre que Alex era ja adult. Reben no obstant això tots dos l'ensenyament d'un gran mestre.
* El personatge de Alex Cardo va ser tan convincent que hi va tornat en dos capítols següents.
* Pat Morita és conegut per haver interpretat el Mestre Miyagi a la trilogia Karate Kid de Ralph Macchio
* Al primer film, cap dona no participava en el Kumité, mentre que en aquest segon una dona ha estat convidada, però a la tercera part, el torneig quedarà exclusivament reservat als homes.
* El rodatge s'ha desenrotllat a Hong Kong.

## Referències

* ↑ «Contacte sanguinari 2». esadir.cat.
* ↑ «Bloodsport II: The Next Kumite». IMDb.
* ↑ «trivia». ImdB.
# Clokey

«Clokey» té aquests significats:
* Ira Waddell Clokey, botànic nord-americà
* Art Clokey, animador nord-americà, pioner amb el stop-motion
# Col·lisió entre Andròmeda i la Via Làctia

La col·lisió entre Andròmeda i la Via Làctia és una col·lisió galàctica prevista per d'aquí a 3.000 milions d'anys entre les dues galàxies més grans del Grup Local, la Via Làctia i Andròmeda. Se la posa com a exemple del tipus de fenòmens associats a tals col·lisions en les simulacions. Com en les altres col·lisions d'aquest tipus, és improbable que els objectes com ara els estels que hi ha dins de cada galàxia arribin a col·lidir, ja que les galàxies, de fet, són molt disperses. L'estel més proper al Sol es troba a gairebé trenta milions de diàmetres solars de la Terra. Si la teoria és correcta, els estels i el gas d'Andròmeda podran veure's a ull nu des de la Terra (si hi queda algú) d'aquí a més o menys tres mil milions d'anys. Si la col·lisió té lloc, ambdues galàxies es fusionaran en una galàxia més gran.
Frank Summers, del Space Telescope Science Institute, ha creat una visualització CGI d'aquest esdeveniment, basant-se en les investigacions dels catedràtics Chris Mihos, de la Case Western Reserve University, i Lars Hernquist, de la Universitat Harvard.
Aquest tipus de col·lisions és relativament comú; per exemple, es creu que Andròmeda va col·lidir amb almenys una altra galàxia en el passat.
És possible, però no segur, que el nostre sistema solar sigui expulsat de la nova galàxia en algun moment durant la col·lisió. Això no tindria cap efecte advers en el sistema. Les possibilitats d'algun tipus de danys al Sol o als planetes són remotes. De tota manera, la vida a la Terra ja no existirà en la forma actual, ja que l'augment de temperatura impediria la presència d'aigua líquida.

## Referències

* ↑ Schröder, K.-P.; Smith, R. C. «Distant future of the Sun and Earth revisited» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 386, 1, 2008, pàg. 155.
# Conco

* Per a altres significats, vegeu «Conco (Itàlia)».
L'apel·latiu conco o conca és un terme emprat per referir-se a algú que ha assolit o sobrepassat l'edat en què, en la seva societat, es consideraria propi casar-se.
Segons algunes feministes, en certs entorns, el terme s'ha aplicat en forma d'estigma contra les dones en major mesura que sobre els homes, a causa del rol fonamentalment reproductor i familiar que les societats tradicionals han assignat a la dona. Per aquestes feministes i dins de l'entorn prou ampli de parla anglesa l'estereotip de spinster (terme existent únicament en femení) era el d'una persona no realitzada que podria ser motiu de pena o burla.
A Catalunya no sempre és despectiu encara que discrimini una mica (s'està etiquetant aquesta persona pel fet de no haver-se casat). Només cal referirse a la cançó "La tieta" de Joan Manuel Serrat. "Tieta", és moltes vegades sinónim de "conca", però recalcant que el seu ús no sempre és pejoratiu.

## Vegeu també

* Solteria
* Matrimoni

## Referències

* ↑ «Conco». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Deborah J. Mustard: Spinster: An Evolving Stereotypes Revealed Through Film Arxivat 2006-12-07 a Wayback Machine., 20 de gener 2000, Journal of Media Psychology
* ↑ «spinster», 05-04-2023. [Consulta: 11 abril 2023].
* ↑ «LA TIETA - Joan Manuel Serrat» (en castellà). [Consulta: 11 abril 2023].
Viccionari
# Concoide de De Sluze

Les Concoide(s) de de Sluze són una família de corbes planes estudiades el 1662 per René François Walter, baró de Sluze.
Les corbes estan definides per l'equació polar
    $r=\sec \theta +a\cos \theta \,$.
En coordenades cartesianes, les corbes satisfan l'equació implícita
    $(x-1)(x^{2}+y^{2})=ax^{2}\,$
excepte per a =0 la forma implícita té un acnode (0,0) no present en la forma polar.
Són corbes planes racionals, circulars, cúbiques.
Aquestes expressions tenen una asímptota x =1 (per a ≠0). El punt més distant de l'asímptota és (1+a,0). (0,0) és un crunode per a <−1.
L'àrea entre la corba i l'asímptota és, per a $a\geq -1$,
    $|a|(1+a/4)\pi \,$
mentre que per a $a<-1$, l'àrea és
    $\left(1-{\frac {a}{2}}\right){\sqrt {-(a+1)}}-a\left(2+{\frac {a}{2}}\right)\arcsin {\frac {1}{\sqrt {-a}}}.$
Si $a<-1$, la corba tindrà un bucle. L'àrea del bucle és
    $\left(2+{\frac {a}{2}}\right)a\arccos {\frac {1}{\sqrt {-a}}}+\left(1-{\frac {a}{2}}\right){\sqrt {-(a+1)}}.$
Quatre dels membres de la família tenen noms particulars:
    a =0, recta (asímptota a la resta de la família)
    a =−1, cissoide de Diocles
    a =−2, estrofoide dreta.
    a =−4, Trisectriu de Maclaurin

## Referències

* ↑ Smith, David E. History of Mathematics (en anglès). Courier Corporation, 1958-06. ISBN 9780486204307.
# Corba de rotació galàctica

Les corbes de rotació galàctiques foren descobertes per la científica i astrònoma Vera Rubin el 1962. Va estudiar la rotació de la Via Làctia en el qual va detectar una anomalia.
Segons les teories newtonianes i la teoria relativista d'Einsten (corbatura espai-temps), en el sistema solar quan un cos està més a prop del Sol, aquest gira més ràpid. Un exemple clarificador el trobem amb Mercuri (que pels romans significa el Dèu de la velocitat) gira 10 cops més ràpid que Plutó (actualment exoplaneta).
No obstant, quan Vera Rubin va analitzar les estrelles blaves de la nostra galàxia, va descobrir que les estrelles rotaven a la mateixa velocitat, independentment de la distància que estiguessin del centre de la galàxia (el que anomenem corba de rotació galàctica).
Aquest fet, violava el principi de la mecànica newtoniana. En realitat va observar que la Via Làctia rotava sobre el seu pla tant de presa que s'hauria de desintegrar. Segons els seus càlculs havia desaparegut el 90% de la massa de la Via Làctia, tot portant 10.000 milions d'anys rotant sobre el seu pla de rotació de forma harmònica. Aquest fet, li va fer sospitar que hi havia una matèria que no es podia detectar, la matèria fosca.
Anys més tard, un grup de científics encapçalats per Vera Rubin i Albert Bosma, van analitzar una dotzena de galàxies espirals com la Via Làctia, totes presentaven la mateixa similitud, la seva velocitat de rotació era superior en relació a la massa total de la galàxia. Finalment, aquest fet va convèncer la comunitat científica que realment hi havia una matèria fosca que inundava l'univers.

## Referències

* «A history of dark matter» (en anglès americà). [Consulta: 8 febrer 2017].
* Kaku. M <<Universos Paral·lels>>. (2005, ed.Atlanta)
* «The hidden lives of galaxies: Hidden mass». NASA/GSFC.
# Comellar des Mardà

El Comellar des Mardà és una depressió del Puig de Son Seguí a Santa Maria del Camí, dins la possessió de Son Seguí.
El comellar es forma a uns 240 m., molt prop de sa Tanca Gran, a una zona dominada pel pinar. Va baixant i voltant en direcció nord-est, al costat de sa Garriga Petita i s'Olivar fins a confluir amb el Comellar de s'Aljub prop de sa Tanca de s'Era i les cases de Son Seguí.
En el comellar s'hi troba un forn de calç, dins s'Olivar. Els forns de calç de Son Seguí es troben documentats des de 1731, amb motiu de fer les obres de l'església de Santa Eugènia. L'olla té una mida de 4,80 metres. La portada té una amplada de 2 metres.

## Referències

* ↑ Ordinas i Marcé, Gabriel. Els forns de calç a Santa Maria del Camí. Santa Maria del Camí: Edicions de l'Ajuntament, 1995.
# Cornelia de Marcus Tullius

Cornelia de Marcus Tullius va ser una llei romana que establia el retorn de Ciceró de l'exili. Va ser proposada pels cònsols Publi Corneli Lèntul i Quint Cecili Metel Nepot i va ser aprovada el 4 d'agost del 717 de la fundació de Roma (57 aC), amb el vot unànime de tot el senat excepte el d'Api Claudi Pulcre, germà de Publi Clodi Pulcre, que havia propiciat la llei Clodia de Marcus Tullius per la que es desterrava Ciceró, i el vot en contra també dels tribuns de la plebs Atili Serrà i Numeri Quinti, i amb el vot a favor dels comicis centuriats.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 41 [Consulta: 8 abril 2022].
# Corporació Aragonesa de Ràdio i Televisió

La Corporació Aragonesa de Ràdio i Televisió (CARTV) és la radiotelevisió pública aragonesa, propietària tant d'Aragón Radio com d'Aragón Televisión.
El logotip de CARTV consisteix en una "A" inclinada, de color vermell i groc, sobre un fons de color gris. Aquest logotip és similar al d'Aragón Radio i al d'Aragón Televisió, variant solament en el color del fons.

## Referències

* ↑ «CARTV – CORPORACION ARAGONESA DE RADIO Y TV - Dirección, teléfono, fax, página web, clientes, exclusivas... - Publidata.es». Arxivat de l'original el 2017-04-30. [Consulta: 10 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Web Oficial de CARTV
* Web Oficial d'Aragón Televisión
* Web Oficial d'Aragón Radio
* Aragón en el Medio. Bloc Oficial de CARTV Arxivat 2010-06-03 a Wayback Machine.
# Colonia Rossell y Rius

Colonia Rossell y Rius és un centre poblat de l'Uruguai ubicat al sud del departament de Durazno. Té una població aproximada de 100 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 149 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Copa espanyola

«Copa espanyola» té aquests significats:
* Copa espanyola de futbol masculina
* Copa espanyola de futbol femenina
* Copa espanyola de bàsquet masculina
* Copa espanyola de bàsquet femenina
* Copa espanyola d'handbol masculina
* Copa espanyola d'handbol femenina
* Copa espanyola d'hoquei patins masculina
* Copa espanyola d'hoquei patins femenina
* Copa espanyola d'hoquei herba masculina
* Copa espanyola d'hoquei herba femenina
* Copa espanyola de rugbi masculina
* Copa espanyola de rugbi femenina
* Copa espanyola de waterpolo masculina
* Copa espanyola de waterpolo femenina
* Copa espanyola de voleibol masculina
* Copa espanyola de voleibol femenina
* Copa espanyola d'hoquei gel