OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eduardo Propper de Callejón

Eduardo Propper de Callejón (1895 - 1972) va ser un diplomàtic espanyol recordat principalment per haver facilitat, durant la Segona Guerra Mundial, la fugida de milers de jueus de la França ocupada a través d'Espanya.
La seva esposa, Hélène Fould-Springer, es va convertir al catolicisme poc abans de les noces; era filla del banquer jueu-francès, Baró Eugène Fould, i de la seva esposa Mary ("Mitzi") Springer, jueva d'origen austríac. Era germana de la mecenes Baronessa Liliane de Rothschild (1916 - 2003), esposa d'Elie de Rothschild.
Quan es va signar l'armistici de 22 de juny de 1940, Propper de Callejón era primer secretari de l'Ambaixada d'Espanya a París. Per a evitar el saqueig de la col·lecció d'art conservada al Castell de Royaumont, propietat dels seus sogres, la va declarar com la seva residència principal. Gràcies als consegüents privilegis diplomàtics, va poder impedir que s'espoliessin nombroses obres d'art. Entre elles hi havia un tríptic de Van Eyck, un dels artistes més admirats per Adolf Hitler. Atès que els seus sogres eren jueus, era probable que l'exèrcit nazi acabés desposseint-los de la seva col·lecció d'art.
El juliol del 1940, des del consolat d'Espanya a Bordeus, va expedir, en col·laboració amb el cònsol portuguès Aristides de Sousa Mendes, més de trenta mil visats a refugiats jueus perquè poguessin travessar Espanya camí de Portugal. Els visats es van emetre eludint els tràmits ordinaris que exigirien les autoritats de Madrid, cosa que va motivar que Ramón Serrano Suñer, Ministre d'Afers exteriors del règim franquista, transferís immediatament Propper de Callejón Carreró a Larache (Marroc).
Posteriorment va ser també enviat a Rabat, Zurich, Washington, Ottawa i Oslo. Va morir a Londres el 1972. En vida, mai va ser reconegut públicament pel seu heroisme.
Una de les seves netes és l'actriu anglesa Helena Bonham Carter.
El 12 de març de 2007 el Museu de l'Holocaust de Jerusalem (Yad Vashem) va concedir a Propper de Callejón la distinció de Just entre les Nacions.

## Vegeu també

Altres diplomàtics que van protagonitzar accions per salvar jueus perseguits pel nazisme:
* Angel Sanz Briz
* Miguel Angel Muguiro
* Sebastián Romero Radrigales
* Bernardo Rolland de Miota
* José Rojas Moreno
* Julio Palencia Tubau
* José Ruiz Santaella
* Juan Schwartz Díaz-Flores
* Giorgio Perlasca
* Aristides de Sousa Mendes

## Enllaços externs

* Web dedicada als diplomàtics espanyols per la Fundació Raoul Wallenberg Arxivat 2007-10-15 a Wayback Machine. (castellà)
* Relació completa de diplomàtics salvadors per la Fundació Raoul Wallenberg Arxivat 2009-07-22 a Wayback Machine. (castellà)
* Visados para la libertad - Diplomáticos españoles ante el Holocausto - web oficial de l'exposició organitzada per la Casa Sefarad Arxivat 2008-05-03 a Wayback Machine. (castellà)

## Referències

* ↑ Eduardo Propper de Callejón Arxivat 2018-08-13 a Wayback Machine. - his activities to save Jews' lives during the holocaust, at Yad va-Xem (anglès)
# Dundee

«Dundee» té aquests significats:
* Toponímia:
** Dundee (Escòcia), localitat escocesa
** Dundee (Florida), població dels Estats Units a l'estat de Florida
** Dundee (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
** Dundee (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
** Dundee (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York
** Dundee (Oregon), població dels Estats Units a l'estat d'Oregon
** Illa Dundee, illa de l'Antàrtida a l'extrem nord-oriental de la Península Antàrtica
** West Dundee, població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Dundee (KwaZulu-Natal), població de Sud-àfrica
* Organitzacions:
** Dundee Football Club, club de futbol escocès de la ciutat de Dundee
** Dundee United Football Club, club de futbol escocès de la ciutat de Dundee
* Biografies: Cocodril Dundee, caçador australià conegut perquè va inspirar una triolgia de pel·lícules
# Tossal de la Palanca

El Tossal de la Palanca és una muntanya de 641 metres que es troba al municipi d'Estaràs, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de les Ganyes

El Tossal de les Ganyes és una muntanya de 668 metres que es troba al municipi de Margalef, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tour del Battenkill

El Tour de Battenkill és una competició ciclista d'un sol dia que es disputa a la vall del riu Battenkill, amb origen i final a Cambridge, a l'estat de Nova York. És puntuable per l'USA Cycling National Racing Calendar, i el 2010 i el 2012 també va formar part del calendari de l'UCI Amèrica Tour.

## Palmarès a partir del 2010

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2010 | Caleb Fairly | Floyd Landis | Jay Robert Thomson |
| 2011 | Brett Tivers | Jesse Anthony | Brendan Housler |
| 2012 | Francisco Mancebo | Jesse Anthony | Jeremy Vennell |
| 2013 | Adam Farabaugh | Simon Lambert-Lemay | Cameron Cogburn |
| 2014 | Scott Zwizanski | Timothy Mitchell | Eneas Freyre |
| 2015 | Bryan Lewis | Brendan Housler | Timothy Mitchell |

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2011-02-07 a Wayback Machine.
* Palmarès a siteducyclisme.net
* Palmarès a cqranking
# Tour de la regió de Łódź

El Tour de la regió de Łódź era una cursa ciclista polonesa per etapes que es disputava al Voivodat de Łódź. Estava reservada a ciclistes de categoria júnior (17 i 18 anys). El 2012 es va fer l'última edició.

## Palmarès a partir del 1999

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Jarosław Białowieżec | Markus Fothen | Piotr Mazur |
| 2000 | Błażej Janiaczyk | Vladimir Autka | Christian Müller |
| 2001 | Błażej Janiaczyk | Piotr Zieliński | Heinrich Haussler |
| 2002 | Slawomir Balińki | Michał Gołaś | Rafał Gniazdowski |
| 2003 | Piotr Lis | Tomasz Zakrzewski | Laurent Mars |
| 2004 | Sergey Kunshin | Alexey Kunshin | Szymon Biesek |
| 2005 | Gatis Smukulis | Radoslaw Kwiatkowski | Andrei Kliúiev |
| 2006 | Rafal Gorczyca | Tomasz Domagala | Piotr Sztobryn |
| 2007 | Michał Kwiatkowski | Jaroslaw Kowalczyk | Piotr Kasperkiewicz |
| 2008 | Łukasz Wiśniowski | Kamil Markowski | Yauhen Yvanou |
| 2009 | Marcin Saczuk | Andrey Martti | Grzegorz Haba |
| 2010 | Mihkel Räim | Andris Vosekalns | Daniel Horyza |
| 2011 | Oskar Nisu | Felix Donath | Aliaksandr Piasetski |
| 2012 | Krists Neilands | Przemysław Kasperkiewicz | Martin Otonicar |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Tour de l'illa de Chongming

El Tour de Chongming Island (oficialment: 环崇明岛女子国际公路自行车赛) és un conjunt de curses ciclistes que es disputen a la Xina. Actualment només es disputen les proves femenines, però la primera edició hi havia una de masculina. La cursa transcorre entre l'illa de Chongming i Xangai.
* Tour of Chongming Island: (2006). Masculina per etapes
* Tour of Chongming Island Time Trial: (2007-2009). Femenina contrarellotge
* Tour of Chongming Island: (2007-). Femenina per etapes (forma part de la UCI Women's WorldTour)
* Tour of Chongming Island World Cup: (2010-2015). Femenina d'un dia (formava part de la Copa del Món)

## Tour of Chongming Island (masc.)

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2006 | Robert McLachlan | Nolan Hoffman | Tobias Erler |

## Tour of Chongming Island Time Trial

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2007 | Yong Li Liu | Meifang Li | Ellen van Dijk |
| 2008 | Meifang Li | Li Wang | Yong Li Liu |
| 2009 | Bridie O'Donnell | Svitlana Haliuk | Madeleine Sandig |

## Tour of Chongming Island (fem.)

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2007 | Li Meifang | Ellen van Dijk | Belinda Goss |
| 2008 | Li Meifang | Meng Lang | Sha Hui |
| 2009 | Chloe Hosking | Marlen Jöhrend | Zhao Na |
| 2010 | Ina-Yoko Teutenberg | Kirsten Wild | Rochelle Gilmore |
| 2011 | Ina-Yoko Teutenberg | Annemiek van Vleuten | Monia Baccaille |
| 2012 | Melissa Hoskins | Monia Baccaille | Liesbet De Vocht |
| 2013 | Annette Edmondson | Chloe Hosking | Lucy Garner |
| 2014 | Kirsten Wild | Shelley Olds | Giorgia Bronzini |
| 2015 | Kirsten Wild | Roxane Fournier | Annalisa Cucinotta |
| 2016 | Chloe Hosking | Huang Ting-ying | Leah Kirchmann |
| 2017 | Jolien D'Hoore | Kirsten Wild | Chloe Hosking |
| 2018 | Charlotte Becker | Shannon Malseed | Anastasia Chursina |
| 2019 | Lorena Wiebes | Jutatip Maneephan | Lotte Kopecky |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2023 | Chiara Consonni | Mylene de Zoete | Daria Pikulik |
| 2024 | | | |

## Tour of Chongming Island World Cup

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2010 | Ina Teutenberg | Kirsten Wild | Rochelle Gilmore |
| 2011 | Ina Teutenberg | Lizzie Armitstead | Charlotte Becker |
| 2012 | Shelley Olds | Melissa Hoskins | Monia Baccaille |
| 2013 | Tetyana Riabchenko | Giorgia Bronzini | Amy Pieters |
| 2014 | Kirsten Wild | Elena Cecchini | Giorgia Bronzini |
| 2015 | Giorgia Bronzini | Kirsten Wild | Fanny Riberot |

## Enllaços externs

* Palmarès Tour of Chongming Island masc. a sitiodeciclismo.net
* Palmarès Tour of Chongming Island Time Trial a sitiodeciclismo.net
* Palmarès Tour of Chongming Island fem. a sitiodeciclismo.net
* Palmarès Tour of Chongming Island World Cup a sitiodeciclismo.net
# Díada

Una díada és la relació estable entre dues persones que pot adoptar diferents formes: una parella afectiva, la relació entre dos familiars com ara pare i fill, la relació entre mestre i deixeble, dos amics íntims o dos socis en una empresa o tasca, entre d'altres. Aquesta relació pot ser asimètrica o simètrica però requereix la cooperació de les dues parts perquè funcioni. Pot dur a la màxima comunicació possible, en reduir els membres implicats en l'intercanvi, però aquesta manca d'altres persones fa que pugui estar subjecta a la inestabilitat.

## Referències

* ↑ Macionis, John J., and Linda Marie Gerber. Sociology. 7th ed. Toronto: Pearson Prentice Hall, 2011.
# Días calientes

Días calientes és una pel·lícula de l'Argentina dirigida per Armando Bó segons el seu propi guió que es va estrenar el 10 de maig de 1966 i que va tenir com a protagonistes a Isabel Sarli, Mario Passano i Ricardo Passano. El film va tenir el títol alternatiu de Los días calientes.

## Sinopsi

Una dona arriba a les illes per a rebre l'herència d'un germà que ha estat assassinat en aquesta localitat .

## Repartiment

* Isabel Sarli
* Mario Passano
* Ricardo Passano
* Claude Marting
* Raúl del Valle
* Mario Casado
* Elcira Olivera Garcés

## Comentaris

La Nación:
| « | ”Els germans Passano es defensen com a lleons de la vulgaritat dels seus personatges, en tant Isabel Sarli es mostra tan inexpressiva i monocorde com sempre. El film, en suma, té molts defectes. Però hi ha un particularment imperdonable: és lenta i avorrida”. | » |
Manrupe i Portela :
| « | ”Mediocre repetició d'altres tantes pel·lícules, amb intent d'al·legat contra productors frutícoles”. | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 176-177. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Días calientes a cinenacional.com
* Días calientes a YouTube
# El Llibre Roig dels Pobles de l'Imperi Rus

The Red Book of the Peoples of the Russian Empire (en català El Llibre Roig dels Pobles de l'Imperi Rus) és un llibre sobre les petites ètnies de l'Imperi Rus, la Unió Soviètica, la Rússia actual i alguns dels estats post-soviètics actuals. Fou publicat en estonià el 1991 i en anglès el 2001.
La introducció del llibre explica que "els autors del llibre, que provenen d'un país (Estònia) que patí el destí de les nacions de Rússia i l'Imperi Soviètic, intenten publicar la petició de les petites nacions l'existència de les quals és amenaçada a causa de la història."

## Pobles descrits

La intenció dels autors del llibre ha estat incloure els pobles segons els següents criteris:
* que encara no estiguin extints
* que el seu territori sigui a l'antiga Unió Soviètica,
* que el seu nombre no passi de 30.000,
* que menys del 70% parli la seva llengua materna,
* que siguin una minoria al seu territori tradicional,
* que el seu assentament no sigui en un territori compacte,
* que no tinguin escoles, diaris i mitjans de comunicació en la seva llengua.

### Llista

* Abazin (Abaza) - Abkhazos - Aguls - Akhvakh - Aleutians - Altai - Aliutor - Andis - Artxis
* Bagulal - Tàtars de Baraba - Batrang - Bat - Botlikh - Budukh
* Carelians
* Didos (Tsez) - Dolgans
* Enets - Evens - Evenkis
* Godoberi
* Hinukh - Hunzib
* Ingrians finlandesos - Ishkashmi - Itelmens - Ingrians - Iagnobi - Iazgulami - Iukaguir - Iupiks de Sibèria
* Jueus georgians - Juhurim - Jueus de l'Àsia central - Jueus de Crimea
* Kamassins - Kaputxia suko - Karaim - Karata - Kereks - Kets - Khakassos - Khantis - Khinalug - Khufi - Khvarxis - Lapons de Kola - Koriaks - Kriz - Kurds
* Livonians
* Mansis
* Nanai - Negidal - Nenets - Nganasan - Nivkh - Nogais
* Orotxi - Orok - Oroixori
* Pamiri
* Roixani - Rutuls
* Selkups
* Tabasarans - Talix - Tats (Tatians) - Tàtars de Belarús - Tindi - Tofalar - Turcmans - Tsakhurs - Txamalal - Txuktxis - Txulim - Tàtars de Crimea
* Udegue - Udi - Ultxi
* Vepses - Vòtics
* Wakhi
* Xors - Xugnantsi

## Enllaços externs

* The Red Book of the Peoples of the Russian Empire, NGO Red Book, ISBN 9985-936922
# Tribolodon ezoe

Tribolodon ezoe és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 43 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó i a l'illa de Sakhalín.

## Referències

* ↑ Sauvage H. E. 1883. Sur une collection de poissons recuellie dans le lac Biwako (Japon) par M. F. Steenackers. Bull. Soc. Philomath. París (Ser. 7) v. 7. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Gritsenko, O.F., 2002. Diadromous fishes of Sakhalin (Systematics, ecology, fisheries). Moscou, Rússia, VNIRO Publishing, 248 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Trinquet de Benissa

El Trinquet de Benissa és el trinquet de capçalera a Benissa. Construït el 1957 i reformat després de la gran nevada que patí Benissa el febrer de 1983 pel seu antic propietari Llorenç Cardona Bertomeu. Des de l'any 2004 és de propietat municipal.
És un trinquet cobert i amb il·luminació, llarg, de 59 metres, sense galeries laterals, però sí al dau i al rest, on hi ha el marcador electrònic. La llotgeta de baix és fondo i amb un mur baix, però amb la llotgeta de dalt una miqueta sota la galeria del dau.
En aquest trinquet es va criar com a pilotari Paco Cabanes Pastor, el Genovés I. No debades ell i l'actual trinqueter, Antonio Miralles (Canana), treballaven plegats i fou aquest qui el convencé de ser un pilotari professional. També hi juga sovint Pedro l'esquerrà.

## Referències

* ↑ «Trinquet de Benissa, Hort de bordes, Benisa (2021)». [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ «El Trinquet de Benissa en el que se forjó "El Genovés" cumple 60 años» (en castellà), 10-10-2017. [Consulta: 27 novembre 2021].

## Enllaços externs

* YouTube: Álvaro i Genovés II al Trinquet de Benissa
# Trinquet Vista Alegre

El Trinquet Vista alegre és el trinquet més antic de Dénia.
Construït el 1874 apegat a les muralles del castell, la mateixa paret de l'"escala" és la muralla del castell. Mesura 55 metres de llargària per 12 d'amplària. És un trinquet descobert, i tampoc té xarxa a sobre per a evitar que les pilotes se n'hi vagen. Té, però, il·luminació artificial. Abans disposava d'una galeria al "dau", amb la qual arribava a una capacitat de 500 espectadors. En l'actualitat és de propietat municipal.
Pel fet de ser un trinquet "noble" de terra, però de parets rugoses, és considerada com una canxa lenta i difícil de jugar.
Tot i que també s'hi jugava a escala i corda, són més habituals les partides de raspall. L'època gloriosa fou en les dècades dels anys 1930, 40 i 50. Nogensmenys, el Trinquet Vista alegre de Dénia fou el bressol de Rovell, pare del mític Rovellet. Altres pilotaris de renom que s'hi han criat han sigut Patena i Xaparrita (també "per dalt corda), i Franco i Banyetes a raspot.
# Trinquet de l'Abdet

El Trinquet de l'Abdet es el trinquet dempeus més antic del País Valencià: data del 1772. Es troba a l'Abdet un poblat de Confrides (Marina Baixa) a més a més, s'hi conserva una modalitat històrica de la pilota valenciana: la pilota grossa, tradició que només es manté a L'Abdet i al trinquet de Parcent.

## Història

Construït el 1772, el trinquet de l'Abdet no era l'únic, sinó que hi ha constància d'altres iguals en poblacions properes com Benimantell, Benimassot, Confrides, el Castell de Guadalest, Murla i Tollos, però tots aquests han desaparegut en temps més o menys recents.
El trinquet original tenia el paviment de terra premsada, i les parets de pedra amb argamassa, esdevenint un terreny de joc irregular al bot. Pels volts dels anys 1940 o 1950 el terra va ser cimentat i les parets enguixades, i així va esdevenir un canxa noble. I l'any 2006 es va reformar el trinquet millorant les parets, i cobrint el terra amb un ciment anti-lliscant i pintat de diversos colors per marcar bé l'àrea de joc.

## Canxa

És més petit que no els trinquets actuals, mesura 18 mètres de llarg per 2,5 d'ample. És, doncs, més semblant a les galotxetes, però sense els frontons al traure i al rest.
Al bell mig de la canxa, i pegat a la paret esquerra hi ha una pedra de 35 cm d'alçada (la sella), on s'ha de botar la pilota per ferir i començar el quinze. Enfront de la sella, i a l'altra banda de la corda, hi ha el marro, una pedra molt més baixa, on ha de caure la pilota en la treta.
Aquestes dues pedres estan fitant les meitats del trinquet, separades per la xarxa, una corda combada i destensada, més alta als extrems que no al centre, per dalt de la qual ha de passar la pilota.
Els límits de cada equip són les ratlles del traure i del rest, que marquen el punt màxim on pot botar la pilota perquè siga bona. Actualment, tant la canxa com els límits estan pintats de colors diferents per a facilitar la visió del joc.
En la paret dreta hi ha unes xifres dibuixades i amb línies verticals fins a terra. Són les ratlles, que serveixen com a guia per a saber on s'ha aturat la pilota i saber quin és el nou punt a guanyar o defensar. A la meitat del traure hi ha 2 ratlles, i al rest n'hi ha fins al 20, ja que és el lloc més defensiu. Aquestes ratlles foren pintades en la remodelació del 2006, mentre que abans s'empraven senyals en terra o dibuixos en guix per a marcar les ratlles.

## Modalitat

Al trinquet de l'Abdet es juga a Pilota grossa, una variant de la pilota valenciana precursora de les galotxetes. El tret característic, però, de la Pilota grossa és que es continua jugant a ratlles dins un trinquet. És doncs, el nexe d'unió entre les Llargues i l'Escala i corda.

## Referències

* ↑ «Sabies que a l'Abdet es troba el trinquet més antic que existeix?». PilotaVeu, 02-03-2015. Arxivat de l'original el 2017-02-02 [Consulta: 29 gener 2017]. Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine.
* ↑ Lloret Parra, Marc. «Pilota blanca i Pilota grossa». La Pilota Valenciana, s.d. [Consulta: 27 gener 2017].

## Enllaços externs

* «L'Abdet: un trinquet del 1772» (vídeo). En connexió. Canal 9, 31-08-2009.
# El retorn de Casanova

El retorn de Casanova (títol original: Le Retour de Casanova) és una pel·lícula francesa dirigida per Édouard Niermans i estrenada l'any 1992. Ha estat doblada al català.

## Argument

En l'esperit de la commedia dell'arte, un Casanova envellit i qui podria acontentar-se de seduir amb facilitat la seva llogatera, és empès per la seva vanitat a intentar conquistar una jove, cosa que el durà a una desgràcia.

## Repartiment

* Alain Delon: Giacomo Casanova
* Fabrice Luchini: Camille (el criat de Casanova)
* Elsa: Marcolina
* Wadeck Stanczak: El tinent Lorenzi
* Delia Boccardo: Amélie
* Gille Arbona: Olivo
* Alain Cuny: El vell marquès de Celcy
* Violetta Sanchez: La marquesa de Celcy
* Jacques Boudet: L'abat
* Philippe Leroy-Beaulieu: l'emisari de Venècia
* Sophie Bouilloux: Lise
* Sarah Bertrand :

## Al voltant de la pel·lícula

* El film ha estat rodat al Castell de la Mogère, a Montpellier, així com al Castell d'Assas.
* És l'últim film rodat per Alain Cuny.
* Premis 1992: Festival de Canes: Nominada a la Palma d' Or (millor pel·lícula) 1992: Premis César: Nominada a Millor Actor Secundari (Fabrice Luchini)

## Referències

* ↑ «El retorn de Casanova». esadir.cat.
* ↑ «Le Retour de Casanova». Allociné.
* ↑ «Le chateau de Casanova à Montpellier (34)». petit-patrimoine.com.
* ↑ «La Mogère». chateaux-france.fr.
* ↑ «Château d'Assas». escapadeslr.com.
# El Montcal

El Montcal és una muntanya de 550 metres que es troba entre els municipis de Beuda i Maià de Montcal, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Verdaguer (Malla)

El Verdaguer és una masia de Malla (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta quadrada, cobert a dues vessants desiguals, amb una construcció posterior recolzada sobre el primer cos, coberta a una sola vessant.

## Història

És una casa construïda en una sola vegada i no presenta cap problema constructiu ni cap alteració. Únicament el cos lateral fou annexionat posteriorment a l'estructura inicial, construït amb la funció de guardar les eines, però no d'habitatge. La seva estructura ens mostra la pervivència de les formes constructives del món rural.

## Referències

* 1 2 «El Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Tok Tok

Tok Tok (àrab: توك توك, Tūk Tūk) és una revista de còmic underground d'Egipte. Va començar a publicar-se l'1 de gener del 2011. El nom està basat en el tuktuk, un sistema de transport de tres rodes.
Els fundadors van ser Shennawy, Makhlouf, Hisham Rahma, Andil i Tawfik. És una de les primeres publicacions satíriques del país, per la qual cosa és una publicació dirigida a adults. Els seus continguts estan formats per historietes curtes. El 2011, va rebre el segon premi a millor publicació independent al Festival Independent de Còmics d'Alger.

## Referències

* 1 2 «Tok Tok: Real Life Comics from Egypt». Muftah, 23-03-2013 [Consulta: 17 gener 2014].
* ↑ Marie-Jeanne Berger. «Egypt: Art and the Revolution». Fair Observer, 09-05-2013. [Consulta: 17 gener 2014].
* ↑ «Egyptian Comic Magazine Drawing Increased Attention». Connected in Cairo, 25-04-2013. [Consulta: 17 gener 2014].
* 1 2 Jenifer Evans «Tok Tok: A magazine marks a new era for Egyptian comics». Egypt Independent, 13-01-2011 [Consulta: 17 gener 2014].
* ↑ «TokTok: The Birth of An Egyptian Comic Magazine». Mashareeb. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2018. [Consulta: 17 gener 2014].
* ↑ AP «New Egypt comic artists push limits of expression». Daily Mail. AP [Cairo], 21-11-2014 [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ «Award-winning TokTok magazine celebrates first anniversary». Ahram Online, 20-01-2012 [Consulta: 17 gener 2014].
* ↑ Canan Marasligil. «A Dispatch from FIDBA, the International Comics Festival of Algeria». Words without Borders, 17-10-2011. [Consulta: 17 gener 2014].