OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guerin Sportivo

Guerin Sportivo és una revista italiana esportiva fundada l'any 1912 a Torí per Giulio Corradino Corradini, Ermete Della Guàrdia, Mario Nicola, Nino Salvaneschi, Alfredo Cocchi i Giuseppe Ambrosini.
A Itàlia també se la coneix amb l'àlies de «verdolino» degut al fet que originalment s'estampava en paper de color verd. Originalment, era un diari, però a mitjans dels anys 70 canvia de format, donant més importància a la fotografia i passa a ser una revista, i l'edició passa a Bolonya Il Guerino atorga dos premis, el Guerin d'Oro, al millor jugador de la sèrie A del calci i el Trofeu Bravo al millor jugador sub-21 d'Europa. La redacció actual aquesta formada per Alfredo Maria Rossi, Pier Paolo Cioni, Gianluca Grassi, Matteo Marani i Rossano Donnini.

## Referències

* ↑ «Thiago de Oro» (en castellà). El Mundo Deportivo, 25-11-2011. [Consulta: 5 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)
# Haren (Groningen)

Haren (groninguès: Haaren) és un municipi de la província de Groningen, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 18.523 habitants repartits sobre una superfície de 50,70 km² (dels quals 5,02 km² corresponen a aigua).

## Centres de població

* Essen
* Glimmen
* Haren
* Noordlaren
* Onnen

## Administració

El consistori actual, després de les eleccions municipals de 2007, és dirigit pel liberal Mark Boumans. El consistori consta de 17 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 4 escons
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 4 escons
* GroenLinks, 4 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 3 escons
* ChristenUnie, 1 escó
* Demòcrates 66 (D66) 1 escó

## Galeria d'imatges

* Nicolaaskerk
* Centre de la ciutat

## Enllaços externs

* www.haren.nl Arxivat 2021-03-02 a Wayback Machine.
# Hasenpfeffer

Hasenpfeffer és un guisat tradicional alemany fet de conill o llebre en escabetx, tallat en trossos de mida adient per torrar-los en sec breument i posteriorment estofar-los amb ceba i una marinada feta de vi i vinagre. Els condiments típics inclouen pebre negre fresc aixafat o pebre en gra sencer, juntament amb la sal, la ceba, l'all, llimona, sàlvia, farigola, romaní, pebre de Jamaica, baies de ginebre, clau d'olor, i la fulla de llorer.

## Referències

* ↑ Sheraton, M. The German Cookbook: A Complete Guide to Mastering Authentic German Cooking. Random House Publishing Group, 2010, pt380. ISBN 978-0-307-75457-8 [Consulta: 12 gener 2017].

## Enllaços externs

* AllRecipes.com hasenpfeffer recipe
* BonAppetit.com hasenpfeffer recipe
# Harpers Ferry (Iowa)

Harpers Ferry és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 330 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harpers Ferry tenia 330 habitants, 166 habitatges, i 110 famílies. La densitat de població era de 208,9 habitants/km².
Dels 166 habitatges en un 15,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,8% tenia menys de 18 anys, un 1,8% entre 18 i 24, un 18,8% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 36,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 58 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.091 $ i la renda mediana per família de 35.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 17.566 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 7,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harpers Ferry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harpers Ferry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hel·ladi d'Alexandria

Hel·ladi d'Alexandria (en llatí Helladius, en grec Ἑλλάδιος) fou un escriptor i gramàtic romà d'Orient del temps de Teodosi II. Foci esmenta la seva obra τῶν λέξεων συλλογή escrita en prosa. Suides l'anomena λέξεως παντοίας χρῆσις κατα στοῖχειον.
A Suides també hi consten aquests altres títols: Ἔκφρασις φιλοτιμίας, Διόνυσος ἢ Μοῦσα, Ἔκφρασις τῶν λουτρῶν Κωνσταντιανῶν; i Ἔπαινος Φεοδοσίου τοῦ Βασιλέως que és probable, com es dedueix dels títols que fossin obres poètiques.

## Referències

* ↑ 1.Helladius of Alexandria a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 376
# Habitatges Marquès

Els Habitatges Marquès és un conjunt d'edificis de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El conjunt urbanístic anomenat habitatges Marquès inclou les edificacions emplaçades en el triangle que formen la carretera de Barcelona C-246, l'avinguda del Garraf i el carrer del Duque de Ahumada. Les edificacions incloses són habitatges amb tipologia unifamiliar entre mitgeres de planta baixa i pis, aparellats la majoria d'ells i separats oer un petit pas intermedi.
Els habitatges foren edificats tots al mateix temps i per això posseeixen una forta unitat tipològica i compositiva. El tractament unitari de les tanques, amb la mateixa concepció estilística que els habitatges ho fa ben patent.

## Història

A l'any 1949, es va iniciar la construcció unitària dels habitatges del tram final de l'Avinguda del Garraf. Se'ls anomena Habitatges Marquès, perquè van ser promoguts per l'empresa tèxtil Marquès Hermanos.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatges Marquès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Hendrik Van Dijck

Hendrik Van Dijck o Van Dyck (Herentals, 5 de febrer de 1974) és un ciclista belga, que fou professional entre 1995 i 2003. En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi E3 (1997) i la Nokere Koerse en tres edicions (1996, 1997 i 2000).

## Palmarès

* 1990
** 1r al Tour de Flandes Junior
* 1993
** Vencedor d'una etapa del Circuit Franco-belga
* 1994
** 1r al Premi de les sis muntanyes de Harelbeke
** 1r a la Hasselt-Spa-Hasselt
* 1995
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Baixa Àustria
** Vencedor d'una etapa de la Hofbrau Cup
* 1996
** 1r a la Nokere Koerse
* 1997
** 1r al Gran Premi E3
** 1r a la Nokere Koerse
** 1r al Trofeu Manacor
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella i Lleó
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
* 1999
** 1r al Gran Premi Rudy Dhaenens
* 2000
** 1r a la Nokere Koerse
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Múrcia
* 2002
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Rodes
** Vencedor d'una etapa del Tour del llac Qinghai

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1999. 116è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Herisau

Herisau és un municipi del cantó d'Appenzell Ausser-Rhoden (Suïssa) i capital administrativa d'aquest cantó.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Herisau en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Halichoeres cosmetus

Halichoeres cosmetus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica) i Socotra.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Hipèrbat (179 aC)

Hipèrbat o Hipèrbates (en llatí Hyperbatus o Hyperbatas, en grec antic Ύπέρβατος, segons Polibi, o Ὑπερβατᾶς, segons Plutarc) fou estrateg de la Lliga Aquea l'any 179 aC.
Els romans van exigir a la Lliga Aquea que els exiliats espartans fossin cridats per tornar a Lacedemònia sense cap distinció; a l'assemblea aquea es va reunir per discutir l'exigència romana, Hipèrbates va actuar com a director de la reunió i es va oposar a Licortes. Hipèrbates va proposar acceptar la petició romana mentre Licortes s'hi oposava. Hipèrbat, en la seva posició, va rebre el suport de Cal·lícrates de Leòntion.
Apareixen de nou junts Hipèrbates i Cal·licrates el 168 aC oposant-se a la proposta de Licortes d'enviar assistència als reis Ptolemeu VI Filomètor i Ptolemeu VIII Evergetes II Fiscó en la seva guerra contra Antíoc IV Epífanes.

## Referències

* ↑ 2.Hyperbatas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 537
# Herbert Ernest Bates

Herbert Ernest Bates conegut com a H. E. Bates (Rushden, Northamptonshire, 1905 — Canterbury, 1974) va ser un novel·lista i narrador anglès. Va ser pilot de la Royal Air Force durant la Segona Guerra Mundial, experiència que queda reflectida en les seves novel·les.

## Obres

* The Poacher (‘El caçador furtiu’, 1935)
* Love for Lydia (‘Amor per Lydia’, 1951)
* The Sleepless Moon (‘La lluna insomme’, 1956)
* The Darling Buds of May (‘Els estimats brots de maig, 1958)
* The Wild Cherry Tree (‘El cirerer bord', 1968)
* The Triple Echo (1970)
* The Song of the Wren (‘La cançó del fraret’, 1972).

## Referències

* ↑ «Herbert Ernest Bates». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* H. E. Bates official author website (anglès)
# Hertha Töpper

Hertha Töpper (Graz, 19 d'abril de 1924 - Múnic, 28 de març de 2020) fou una contralt austríaca.

## Biografia

Töpper, filla d'un professor de música, va començar els seus estudis de cant al conservatori de Graz mentre encara estava a l'escola secundària. El 1945, va començar la seva carrera a l'Òpera de Graz amb el paper d'Ulrica a Un ballo in maschera. El primer Festival de Bayreuth després de la Segona Guerra Mundial la va convidar el 1951 al Cicle d'Anells de Wagner. El mateix any, la seva primera actuació a l'Òpera estatal de Baviera va seguir com a Octavian a la pel·lícula de Richard Strauss Der Rosenkavalier. Un any després, es va convertir en membre contractada allí i va formar part del 1957 de l'estrena mundial de l'òpera Die Harmonie der Welt de Paul Hindemith.
Entre els seus papers importants va incloure Dorabella a Così fan tutte, Fricka a Das Rheingold, Brangäne a Tristan und Isolde, Judith El castell de Barbablava, el paper principal a Carmen. Va cantar a tots els grans teatres d'òpera del món, inclosos Londres, Viena, Milà, Brussel·les, Amsterdam, Roma, Zuric. Punts destacats de la seva carrera van ser participacions al Festival de Salzburg i al Metropolitan Opera de Nova York.
A més de l'òpera, Töpper era un cantant de concerts molt reputat de lieder i oratoris; la seva col·laboració amb Karl Richter en la interpretació d'obres de Johann Sebastian Bach es van convertir en obres de referència.
El 1949, Töpper es va casar amb el compositor Franz Mixa (1902–1994). Va ser professora de cant des del 1971 fins al 1981 al Col·legi de Música de Múnic (avui Hochschule für Musik und Theatre München), on hi havia Elisabeth von Magnus entre els seus estudiants.

## Honors

* 1955 Kammersänger de Baviera
* 1962 Ordre de mèrit de Baviera
* 1985 Ordre del Mèrit de la República Federal d'Alemanya, Creu d'oficials (Verdienstkreuz 1. Klasse)
* 1988 Gran Creu d'Honor d'Estíria
* 1995 Ordre Maximiliana de Baviera per a la Ciència i l'Art
* 2009 Medalla de màster (Meistersinger-Medaille), Òpera estatal de Baviera

## Referències

* ↑ "Österreichische Altistin stirbt 95-jährig" by juw, Stuttgarter Zeitung, 31 March 2020 (en alemany)

## Fonts

* Walter Herrmann, Adrian Hollaender [de]: Legenden und Stars der Oper. Von Gigli über Callas bis Domingo i Netrebko. Leykam, Graz 2007, ISBN 978-3-7011-7571-0.
# Hertsberge

Hertsberge (en Flamenc occidental Ertsberge) un nucli del municipi d'Oostkamp a la província de Flandes Occidental a la regió flamenca de Bèlgica. Fins a l'1 de gener de 1977 va ser un municipi independent. L'1 de gener del 2014 tenia 1.934 habitants a una superfície de 1116 hectàrees.

## Geografia i economia

Hertsberge és part de l'Houtland a la zona geogràfica «Flandes sorrosa», a les conques del Rivierbeek i Hertsbergebeek, que desguassa al Canal Gant-Bruges, excavat a l'edat mitjana a la vall de l'antic Zuidleie, entre serrats sorrosos baixos que daten de l'Eocè (fa uns 40 a 70 millions d'anys) i unes valls argiloses al·luvials. Els boscs es troben principalment a les zones arrenoses, una reforestació d'una antiga landa, al marge dels Rivierbeek i Hertsbergebeek, on s'ha creat una parc natural amb paisatges interessants al Kampveld a cavall amb el municipi veí de Waardamme. No hi ha cap eix principal de trànsit que travessa el poble, una petita carretera segundària, la N50g, el connecta amb la sortida de l'autopista E40 d'Oostkamp. Altres rierols secundaris són l'Oude Blauhuisbeek, el Blauwhuisbeek, el Ringbeek, el Poversbeek i el Bornebeek.
Tot i que la urbanització creixent ha canviat parts del poble en zona residencial, l'agricultura i la silvicultura queden activitats econòmiques majors. S'hi conrea sègol, civada i altres plantes de pastura per a la ramaderia de vaques, porcs i aviram. Al nord del poble s'ha creat el polígon industrial del Kampveld d'unes 35 hectàrees amb una trentena d'empreses artesanals, industrials (fabricacions metàl·liques, sucreria, enquadernació industrial) i de transport.

## Història

El municipi va ser creat el 1919. L'1 de gener del 1977 va fusionar amb Oostkamp.

### Galeria

* Monument a les víctimes de la Primera Guerra Mundial
* Escola municipal del 1868
* La masia Kampveldhoeve (Monument llistat)

### Persones d'Hertsberge

* Joan d'Hertsberbe

### Llocs d'interés

* La xarxa de senders per a vianants lents

## Bibliografia

* Bouljon, Bert. Oostkamp, Hertsberge, Ruddervoorde en Waardamme in oude prentkaarten (Oostkamp, Hertsberge, Ruddervoorde i Waardamme en postals antics) (en neerlandès). Europese Bibliotheek, 1981, p. 120. ISBN 9789028815995.

## Referències

* ↑ «Aantal inwoners op 1 januari 2014 (Nombre d'habitants l'1 de gener del 2014)» (en neerlandès). Web de l'ajuntament d'Oostkamp, de gener 2014. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 2 juliol 2014].
* 1 2 «Hertsberge (ID: 22119)» (en neerlandès). Onroerend Erfgoed (Agència del govern de Flandes del Patrimoni, Data incorrecta. [Consulta: 1 juliol 2014 (2014-07-01)].
* ↑ Dierickx, Herman. «Rooyveld, Kampveld, Papenvijvers». A: Natuurlijk West-Vlaanderen, alle natuurgebieden van de provincie (Tots els parcs naturals de la província de Flandes Occidental) (en neerlandès). Tielt: Lannoo, 2007, p. 116. ISBN 9789020960570.
* ↑ «Bedrijventerrein Kampveld» (Polígon industrial del Kampveld) Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine., Web oficial del municipi, [Consulta 3 de juliol de 2014 (2014-07-03)
# Hortus Botanicus Amsterdam

Hortus Botanicus és el nom d'un jardí botànic d'Amsterdam als Països Baixos. És un dels més antics del món, fundat el 1638 per la ciutat per servir de jardí d'herbes medicinals per als doctors i els apotecaris. Conté més de sis mil arbres i plantes, tropicals i indígenes. El monumental hivernacle de les palmeres data de 1912 i és famós per la seva col·lecció de Cycadophyta.
La col·lecció inicial de l'Hortus Botanicus va ser important durant el segle xvii gràcies a plantes i llavors portades per venedors de la Companyia Holandesa de les Índies Orientals per ser emprades com a medicaments, així com per les seves potencialitats comercials. Una única planta de cafè, el Coffea arabica, provinent de la col·lecció de l'Hortus va servir de parent a la totalitat dels conreus de cafè a Amèrica central i del Sud.
Igualment, dues petites palmeres d'oli portades de Maurici per la Companyia van donar llavors al cap de sis anys, i aquestes van servir per a propagar la planta per tot el sud-est asiàtic, i esdevingué la font principal d'ingressos de les Índies Orientals neerlandeses i ara d'Indonèsia.
Entre les extensions recents fetes a l'Hortus, un gegantí hivernacle càlid ha estat afegit, incorporant tres climes tropicals diferents.

## Enllaços externs

* Web de l'Hortus Botanicus d'Amsterdam
# Hermanovce

Hermanovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1320.
# Hope Black

Hope Black (nascuda Jessica Hope MacPherson; 1919 - 25 de gener de 2018) va ser una científica australiana, biòloga i malacòloga marina. El 1937 va començar a treballar al Museu Nacional de Victòria. Posteriorment, es va convertir en comissària de mol·luscs al museu el 1946. Va ser la primera comissària del Museu Nacional. Quan es va casar el 1965, es va veure obligada a abandonar el museu i es va convertir en professora de ciències durant tretze anys.

## Carrera

Nomenada com a conservadora de mol·luscs el 1946, Hope MacPherson va ser la primera comissària australiana al Museu Nacional de Victòria.
El seu mandat es va acabar de manera prematura, quan el 1965 es va casar i es va convertir en Hope Black, i va requerir la seva retirada del servei públic de Victòria com a conseqüència de la barrera del matrimoni. Posteriorment, Black va treballar durant 13 anys com a professora de ciències.

## Treballs de biologia marina

Hope Black va començar a treballar inicialment el 1937 al Museu de Victòria amb el suport de la Carnegie Corporation. Va treballar en el desenvolupament i preparació de vitrines per als diorames de McCoy Hall. El 1947, Black va col·laborar a la investigació de la gorga del riu Snowy a cavall, prèvia a la construcció del sistema hidroelèctric de les muntanyes Snowy.
Entre els anys 1957 i 1963, Black va realitzar sondejos biològics a la badia de Port Phillip, i els seus resultats es continuen utilitzant com a dades bàsiques a partir de les quals es pot mesurar el canvi ambiental a la zona.
Black va investigar el gènere Teredo, un grup de mol·luscs bivalves marins coneguts com a «corcs marins» o «cucs de vaixell». També va investigar mol·luscs comestibles a Victòria. En última instància, la seva investigació sobre mol·luscs va portar a escriure el llibre Molluscs of Victoria, que es va publicar el 1962.
Notablement, Black també va formar part d'un grup de quatre dones (incloent-hi també Isobel Bennett, Susan Ingham i Mary Gillham) que van ser les primeres a realitzar investigacions a la regió subantàrtica de l'Antàrtida el 1959.
Va ser inclosa al Llibre d'honor de dones victorianes el 2012.

## Referències

* 1 2 3 «Hope Black nee Macpherson, Curator of Molluscs (1919-2018)» (en anglès). Museums Victoria Collections. Arxivat de l'original el 2018-01-30 [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ «Hope BLACK's Obituary on The Age» (en anglès). The Age, 30-01-2018.
* 1 2 3 «Hope Black honoured» (en anglès). Museums Victoria. Arxivat de l'original el 2016-04-07. [Consulta: 14 agost 2019].
* 1 2 «Hope Black nee MacPerson curator of mulluscs, 1919» (en anglès). Museum Victoria. Arxivat de l'original el 2014-08-14. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ Black, Hope. Marine molluscs of Victoria. (en anglès). Melbourne, Australia: Melbourne University Press, 1962.
* ↑ Morris, Deborah «Somerville woman named on honour roll». Frankston Standard Leader, 09-03-2012.

## Vegeu també

* Llista de dones antàrtiques
# Hungchaoïta

La hungchaoïta és un mineral de la classe dels borats.

## Característiques

La hungchaoïta és un borat de fórmula química MgB₄O₅(OH)₄·7H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. Es troba en forma de cristalls tabulars, de fins a 0,5 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la hungchaoïta pertany a «06.DA: Nesotetraborats» juntament amb els següents minerals: bòrax, tincalconita, fedorovskita, roweïta, hidroclorborita, uralborita, borcarita, numanoïta i fontarnauïta.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits lacustres borats salins, com és el cas de la localitat tipus, així com formant eflorescències en colemanita degradada i en filons de priceïta. Va ser descoberta l'any 1964 al llac de sal Da Qaidam, a la prefectura Autònoma d'Haixi (Qinghai, Xina). També ha estat descrita al dipòsit de bor d'Inder (Kazakhstan) i a diversos indrets de Califòrnia (Estats Units). Sol trobar-se associada a altres minerals com: ulexita, hidroboracita, szaibelyita, guix, ginorita, mcal·listerita, sborgita, sassolita, nobleïta, kurnakovita, inderita, montmoril·lonita o analcima.

## Referències

* ↑ «Hungchaoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juny 2016].
* ↑ «Hungchaoite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 15 juny 2016].
# Havlíčkův Brod

Havlíčkův Brod (pronunciació en txec: [ˈɦavliːtʃkuːf ˈbrot]), Německý Brod fins al 1945 (pronunciació en txec: [ˈɲɛmɛtskiː ˈbrot]; en alemany: Deutschbrod) és una ciutat a la regió de Vysočina de la República Txeca. També és la capital del districte Havlíčkův Brod. Es troba a la vora del riu Sázava a les terres altes de Bohèmia-Moràvia i el 2002 tenia 24.321 habitants. Pertany a la terra històrica de Bohèmia.

## Ciutats agermanades

* Spišská Nová Ves, Eslovàquia
# Havnuní

Els Havnuní van ser una família de nakharark (nobles) d'Armènia amb feu hereditari al districte d'Havnunik a l'Airarat a la riba esquerra de l'Araxes mitjà, a l'est de l'Abekhiank. Com els Abekhian i els Gabelian, serien una branca menor dels Kamsarakan. Garantien 300 homes a l'exèrcit d'Armènia.
Els prínceps haurien tingut la dignitat hereditària de Gran Falconer del Regne d'Armènia, i haurien posseït la fortalesa d'Awnik. Es coneix molt poc d'aquesta família. Apareixen al segle iv i, degut a la pressió àrab, al segle vii van emigrar a Vaspurakan, on van obtenir un feu. Llavors van ser vassalls dels Artsruní. Van desaparèixer a mitjan segle ix.

## Referències

* ↑ Tourmanoff, Cyrille. The third-century Armenian Arsacids a chronological and genealogical commentary. París: C. Klincksieck, 1969, p. 231.

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire de l'Arménie des origines à 1071. París: Payot, 1947 (reimpr. 1973, 1984, 1995, 2008), 644 pàgs
* Cyril Toumanoff, "Introduction to christian Caucasian history II: States and Dynasties of the Formative Period", Traditio, Vol. 17 (1961), Published by: Fordham University .
# Horst Rosenfeldt

Horst Rosenfeldt (Berlín, 8 de desembre de 1939) és un saltador alemany, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on fou dissetè en la prova del trampolí de 3 metres del programa de salts.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova de salts del Campionat d'Europa de natació de 1958 i tres medalles de plata a les Universíades de 1961 i 1963. A nivell nacional guanyà sis campionats de l'Alemanya Occidental entre1957 i 1963.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Horst Rosenfeldt». [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «World Student Games (Universiade) - Swimming and Diving (Men)». [Consulta: 26 desembre 2021].