OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vicent Lluís Montés i Penadés

Vicent Lluís Montés i Penadés Ontinyent (València), 1947-2009. Advocat i magistrat de la sala primera del Tribunal Suprem.
El seu prestigi el va portar de la càtedra de Dret Civil de la Universitat de València a la toga de l'alt tribunal. Va ser nomenat per consens. El setembre de 2009 havia de complir-se l'últim tràmit per a nomenar-lo doctor honoris causa de la Universitat de València.

## Biografia

Vicent Lluís Montés va estudiar el batxillerat al col·legi La Concepción d'Ontinyent, es va llicenciar a València, va ser premi extraordinari i va aconseguir ser pensionado, un premi beca, per la Diputació. Se'n va anar a Bolonya i va anar allí on es va doctorar. El seu treball sobre usdefruits va aconseguir el premi a la millor tesi italiana. Era en 1969. Poc després, va tornar a Espanya i va guanyar la càtedra per la Universitat d'Oviedo, en 1974. Va marxar a Múrcia i va tornar a València en 1980. Des d'aqueix departament crea l'Escola valenciana de Dret Civil. El seu llegat, per exemple, 30 doctors, quasi una desena de catedràtics i una vintena de professors titulars.
Va compaginar l'ensenyament amb l'exercici com a advocat, primer amb un despatx particular i després sumant-se a Cuatrecasas advocats quan la signatura es va establir també a València. Tenia la curiositat sempre viva, que la seua ment era un prodigi, que el coneixement era el seu llenguatge favorit, que la seua vitalitat impressionava, quasi tant com la seua generositat intel·lectual i humana. Estava casat amb Amparo Reig i van tenir dos fills: Lluís, advocat; i Natxo, procurador. Era un home poc comú, pel seu tracte i pel seu gest, un socialdemòcrata, educat en els franciscans, militant de la tolerància, defensor del dret valencià, explorador de la història valenciana.
Porten el seu nom els millors estudis jurídics sobre el dret de la propietat privada. Al costat de l'advocat i també mestre José María Banye va signar comentaris sobre diversos articles de l'actual Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana. I només amb els íntims va compartir la seua admiració per Góngora i Quevedo, pel romànic català, pels passejos per la muntanya, per l'òpera, per la guitarra i pels vinyers que envoltaven la seua casa a Fontanars dels Alforins, amb el raïm dels quals produïa un bon vi.
Té, entre altres publicacions, La inesperada resurrecció del dret foral valencià, L'encàrrec o Drets de família. En la memòria dels qui li van acompanyar, com el catedràtic, deixeble i amic Francisco Blasco, l'herència de les llargues converses d'un intel·lectual pròxim i discret que va ser, sobretot, un home bo.

## Obres destacades

* Derecho Civil Parte General. Tirant lo Blanch, Valencia 1995
* Propiedad intelectual: Aspectos Civiles y Penales. Consejo del Poder Judicial,Madrid 2008
# Anacroneuria valle

Anacroneuria valle és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.
En el seu estadi immadur, és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Zúñiga, M. del C., B.P. Stark, W. Cardona, C. Tamaris-Turizo, & O.E. Ortega, 2007. Additions to the Colombian Anacroneuria fauna (Plecoptera: Perlidae) with descriptions of seven new species. Illiesia, 3(13):127-149. «PDF».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Símil

«Símil» té aquests significats:
* Símil (recurs literari)
* Símil (poeta), poeta grec
* Símil (actor), actor grec
# Raoul Lambert

Raoul Lambert (Bruges, 20 d'octubre de 1944) fou un futbolista belga de les dècades de 1960 i 1970.
Fou 33 cops internacional amb la selecció belga de futbol entre 1966 i 1977, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1970 i l'Eurocopa 1972. Pel que fa a clubs, defensà els colors del Club Brugge on marcà un total de 270 gols en 458 partits en totes les competicions.

## Palmarès

* Lliga belga de futbol:
** 1972-73, 1975-76, 1976-77, 1977-78, 1979-80
* Copa belga de futbol:
** 1967-68, 1969-70, 1976-77

## Referències

* ↑ Raoul Lambert Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Raoul Lambert. Bel.worldfootball.net (1944-10-22). 2016-07-22.
* ↑ Past players. euro2008.com
* ↑ Raoul Lambert a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil Arxivat 2014-03-26 a Wayback Machine. a Club Brugge (neerlandès)
# Manvieux

Manvieux és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 113 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Manvieux era de 113 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 3 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 28 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Manvieux el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 76 persones, 57 eren actives i 19 eren inactives. De les 57 persones actives 51 estaven ocupades (26 homes i 25 dones) i 6 estaven aturades (5 homes i 1 dona). De les 19 persones inactives 10 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Manvieux hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Manvieux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Manvieux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Casal de Portavella

El Casal de Portavella és un edifici del municipi de les Llosses (Ripollès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És un casal fortificat que evolucionà fins a convertir-se en un mas amb una torre. Es tracta d'un edifici rectangular de planta baixa i dos pisos, adossat a una torre de defensa d'època anterior, de secció rectangular, de cinc plantes, inclosa la de baix, amb modificacions. A la banda sud i protegida per la torre, s'obre una ample galeria, pot ésser construïda al segle xix. Al primer pis del mas es troba una gran sala, com és normal en aquestes contrades, des d'on s'obren les portes de les cambres principals. Als baixos, a dintre de les corts es troba un interessant amagatall, al qual hom pot accedir-hi a través d'una trapa que quedava amagada sota la palla. La cantonada sud de la torre es troba deteriorada, pot ésser per l'efecte d'un llamp.

## Història

L'edifici està documentat el 1140. Fou una antiga casa senyorívola de la qual tenim poques notícies. El nom, Portavella, pot ser degut al fet que l'antiga porta d'accés a la torre quedà inutilitzada quan es va adossar el casal a aquesta. Ara aquesta porta es troba tapiada a l'interior del vestíbul de la casa.

## Referències

* 1 2 3 «Casal de Portavella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# República bananera

República bananera és un terme polític pejoratiu que designa un país políticament inestable dependent del sector econòmic primari (per exemple de les bananes) que és regit per una plutocràcia, un petit i autoelegit grup acabalat que explota el país com una oligarquia política i econòmica. El terme república bananera originàriament designa la fictícia “República d'Anchuria”, una “dictadura servil” amb corrupció política que explota grans plantacions agrícoles, especialment de bananes. En la política dels Estats Units, aquest terme va ser utilitzat primer per l'escriptor O. Henry en el seu llibre Cabbages and Kings (1904), que deriva de la seva residència a Honduras entre 1896–97 quan s'amagava d'un cas de corrupció bancària.
A la pràctica, una república bananera és un país que opera amb els beneficis com si fos una empresa privada i amb monopolis afavorits; els deutes, en canvi, són responsabilitat pública.

## Referències

* 1 2 Big-business Greed Killing the Banana - Independent, via The New Zealand Herald, Saturday 24 May 2008, p. A19
* ↑ Chapman, Peter. Bananas: How the United Fruit Company Shaped the World, Cannongate:New York, 2008; pp. 68-69, 108 ("O. Henry was the first to use the term 'banana republic'. . . .").

## Enllaços externs

* From Arbenz to Zelaya: Chiquita in Latin America - video report by Democracy Now!
* Cabbages and Kings - O. Henry novel which coined the term
# Cantó de Colombes-2

El cantó de Colombes-2 és un cantó francès del departament dels Alts del Sena, situat al districte de Nanterre. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Bois-Colombes
* Colombes (en part)
* La Garenne-Colombes

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-256 du 26 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département des Hauts-de-Seine
# Cantó de Le Tampon-3

El cantó de Le Tampon-3 és un cantó de l'illa de la Reunió, regió d'ultramar francesa de l'oceà Índic. Correspon a una fracció de la comuna de Le Tampon.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001 - | Guy Sorres | |

## Vegeu també

* Cantons de l'illa de la Reunió
* Comunes de l'illa de la Reunió
* Consell General de l'illa de la Reunió
# Reading

«Reading» té aquests significats:
* Toponímia:
** Anglaterra: Reading (Berkshire), capital del comtat de Berkshire
** Estats Units:
*** Reading (Kansas)
*** Reading (Massachusetts)
*** Reading (Ohio)
*** Reading (Pennsilvània)
*** Reading (Vermont)
*** North Reading, població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts
*** Port Reading, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey
* Miscel·lània:
** Burn After Reading, pel·lícula dirigida pels germans Coen estrenada el 2008
** Reading Football Club, club de futbol anglès de la ciutat de Reading
Viccionari
# Casa de les Ardenes

La casa de les Ardenes (o Wigeríquides) és la dinastia comtal post carolíngia descendent del comte palatí de Lotaríngia Wigeric (citat des de 899; † abans de 921/922).

## Bibliografia

* M. Parisse, Généalogie de la Maison d'Ardenne, Publications de la Section Historique de l'Institut G.-D. de Luxembourg, volume 95 (Luxembourg 1981) 9-40.
* Pierre Riché, Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe, París, 1983 (reimpr. 1997), 490 p. (ISBN 2-01-278851-3)
# Casa de les Dominiques

La Casa de les Dominiques és un habitatge al nucli de Borredà (Berguedà) catalogat en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Casa entre mitgeres estructurada en planta baixa i dos pisos superiors, cobert a dues aigües amb el carener principal, orientada a llevant. L'edifici fou projectat com a hospital de pobres però les obres no varen poder acabar-se a partir del projecte inicial i fou necessari comprar un habitatge i adequar-lo a funcions sanitàries i d'acolliment. Actualment funciona com a casa de repòs i convivència de la comunitat de monges dominiques de l'anunciata que l'han arranjat i restaurat. Al costat de ponent l'edifici compta amb un ampli pati i una zona enjardinada.
El 1790 el rector Jaume Palmerola i els seus habitants de la vila varen demanar al rei Carles IV d'Espanya permís per a construir un edifici destinat a l'acolliment de malalts i pobres, en uns anys en què el nucli urbà de la vila era molt actiu i densament poblat. Tot i que el permís fou concedit, les obres no varen poder realitzar-se degut a un llarg plet que enfrontà la junta amb la família Vilardell que al·legava drets sobre el pati. S'habilità un edifici antic i l'hospital funcionà des de mitjan s. XIX. La casa era coneguda com a Cal Cristòfol. El 1890 s'hi instal·laren les germanes dominiques que fundaren l'escola de nenes.

## Notes

* 1 2 «Casa de les Dominiques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Rafael Mozo Muelas

Rafael Mozo Muelas (Arcos de la Sierra, Província de Conca, 19 de juliol de 1951) és un magistrat espanyol, actual president del Consell General del Poder Judicial, de manera interina, des del 13 d'octubre de 2022.
Magistrat de la Sala Penal de l'Audiència Nacional des del juliol del 2018, fins aleshores i des del 1998, va prestar servei a l'Audiència provincial de Madrid. Va ingressar a la carrera judicial el 1985 i estigué destinat a Sant Feliu de Guíxols, Sepúlveda, Leganés i Madrid. És membre de l'associació Jutges per a la Democràcia.
Nomenat vocal el 2013 a proposta del Grup Parlamentari Socialista, Mozo fou elegit el 13 d'octubre de 2022 pels seus companys per dirigir els designis del Consell per fet de ser el conseller de més edat. Ho fa de manera temporal, substituint a l'anterior titular Carlos Lesmes Serrano, en espera de l'acord del PSOE i el PP per posar fi als prop de quatre anys d'interinitat que viu l'òrgan constitucional.

## Referències

* 1 2 Balín, Mateo «Rafael Mozo, un magistrado progresista en tiempo de descuento para sustituir a Lesmes». El Norte de Castilla, 13-10-2022 [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «El Consejo del Poder Judicial y otros cuatro órganos atascados entre la politización y el bloqueo». El País. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ Lucas-Torres, Carmen «El CGPJ elige al progresista Rafael Mozo como sustituto de Carlos Lesmes. El magistrado de más edad del órgano de gobierno de los jueces asumirá la presidencia de manera interina, aceptando tener menos funciones que su predecesor. La decisión sale adelante con 16 votos a favor, uno en contra y una ausencia». El Independiente, 22-10-2013 [Consulta: 13 octubre 2022].
# Rafael Méndez

Rafael Méndez (La Paz, 1904 - 1982) fou un futbolista bolivià de la dècada de 1930.
Va participar en el Campionat Sud-Americà de 1926 i 1927. Fou 9 cops internacional amb la selecció boliviana de futbol, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1930. Pel que fa a clubs, defensà els colors del Club Universitario La Paz.

## Referències

* ↑ 1926 SAC Rosters
* ↑ 1927 SAC Rosters
* ↑ Rafael Méndez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Perfil a Soccerway
* ↑ Rafael Méndez a National-Football-Teams.com (anglès)
# Rafael Nadal (desambiguació)

Rafael Nadal és el nom dels següents personatges:
* Rafael Nadal i Company (Palma, 1917 - Tarragona, 2008), polític mallorquí establert a Catalunya
* Rafael Nadal i Farreras (Girona, 1954) periodista i escriptor català
* Rafael Nadal Nadal, músic de Manacor (Mallorca)
* Rafael Nadal Parera (Manacor, 1986), jugador de tennis professional
* Rafael Nadal i Lacaba (Barcelona, 1782 - 1855) metge, cirurgià i filòsof català.
# Rafael Nadal Nadal

Rafel Nadal Nadal (Manacor, 29 de desembre de 1929 - 7 de setembre de 2015) fou un músic de Manacor (Mallorca), fill de Sebastià Nadal Rosselló, amo d'una fàbrica de mobles i nivells de bombolla, i de Magdalena Nadal Grimalt. Estudià als conservatoris de Palma i de València i cursà les especialitats de direcció, harmonia i composició amb Torres Navarro. Del 1955 al 1995 va ser director de l'escola i la Banda de Música de l'Ajuntament de Manacor. Va dirigir les Joventuts Musicals de Manacor, la banda Santa Cecilia de Porreres, la Capella de Manacor, l'Agrupació Artística i l'Orquestra Simfònica de Mallorca. L'any 1983 fundà i dirigí el Cor i Orquestra del Teatre Principal de Palma. El 1998 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Referències

* ↑ «Muere el músico Rafael Nadal» (en castellà). Última Hora, 07-09-2015. [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «Miquel Àngel Nadal. El Gran Capità - Introducció». Consell de Mallorca. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Necrológicas» (en castellà). Manacor Comarcal, 27-04-1985. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Rafel Nadal i Nadal». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 339. ISBN 84-8661702-2.
# Refugi Casa de Piedra

El Refugi Casa de Piedra o Casa de Piedra està situat al Balneari de Panticosa a la vall de Tena al terme municipal de Panticosa a 1.630 m d'altitud. És un refugi de muntanya guardat tot l'any amb 88 places en habitacions amb llitera correguda. Disposa de servei de menjars, dutxes i lavabos, armariets, cuina lliure, aigua calenta, calefacció, mantes i zona d'aparcament a peu de refugi. És titularitat de l'Ajuntament de Saragossa cedit a la Federació Aragonesa de Muntanyisme i va ser inaugurat el 1985. S'accedeix en 5 hores des del refugi de Respomuso pel coll de Tebarrai i també 5 hores des del refugi de Wallon.

## Activitats

És punt de partida per a molts excursionistes, als ibons de Bramatuero, Bachimaña, Azules i Pondiellos, practicar senderisme pel GR 11, ascensions a cims com l'Argualas, Arnales, pics Infierno occidental, oriental i central. Es pot combinar l'estada amb el refugi dels Ibons de Bachimaña a 2.200 m.

## Referències

* 1 2 Refugios pirenaicos. [2a. ed. amp. y corr.]. Zaragoza: Prames, D.L. 1993. ISBN 8487601197.
# Refugi Alfonso XIII

El refugi Alfonso XIII o refugi de Piedrafita està situat a la vall de Tena, al circ de Piedrafita, al costat de l'ibón de Respomuso, a 2.140 m d'altitud. Va ser construït per la Sociedad Peñalara de Madrid en 1929 com a refugi de muntanya no guardat, no disposant de cap equipament, sols aigua a la rodalia. S'arriba al refugi des de la població de Sallent de Gállego.
La inauguració del refugi de Respomuso en octubre de 1993 va suposar el tancament del refugi Alfonso XIII i la seua conversió com a cabana de pastors, però l'any 2015 va reobrir de nou pel tancament preventiu durant l'hivern del refugi de Respumoso pel perill d'allaus.

## Activitats

És punt de pas del GR 11, sender Ibons d'Arriel i Circ de Piedrafita, travesses al refugi de Wallon i al Balneari de Panticosa (GR-11), ascensions al Balaitús, Frondelles, Tebarrai, Gran Facha, Infiernos (Central, Occidental, Oriental), Cristales, Cambales, Llena Cantal, així com itineraris d'esquí de Muntanya, escalades en alta muntanya i en gel.

## Referències

* 1 2 Refugios pirenaicos. [2a. ed. amp. y corr.]. Zaragoza: Prames, D.L. 1993. ISBN 8487601197.
* ↑ «Refugio Alfonso XIII (2.151m)» (en anglés). Adventoorer.com. [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Bienvenida a nuestros amigos de Aragón». Aragón, 01-10-1929, pàg. 30.
* ↑ «Origenes | Real Sociedad Española de Alpinismo Peñalara» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2019-01-23. [Consulta: 3 octubre 2017].
* 1 2 «ABC (Madrid) - 21/06/1991, p. 102 - ABC.es Hemeroteca» (en castellà). [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ Berges, Ana. «RESPOMUSO CERRARÁ EN INVIERNO» (en espanyol europeu). [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «ruta | Senderos FAM» (en espanyol europeu). [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Ruta 11: Ref. de Respomuso – Ref. de los Ibones de Bachimaña» (en castellà). Entrepyr.eu. Arxivat de l'original el 4 d’octubre 2017. [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Invadidos por la nieve» (en castellà). Lugares de Nieve.

## Bibliografia

VV.AA. Circo de Piedrafita y Refugio de Respomuso, Ed. PRAMES, 1995
# Cas Nerer

El cas Nerer és un presumpte escàndol de corrupció en relació amb la valoració d'uns terrenys permutats per l'ajuntament de Ciutadella (Menorca) per a l'adquisició del palau de Can Saura Morell.

## Els fets

L'octubre de 2003 es va constituir la societat Nerer Inmobiliaria, amb un capital de 150.000 euros i administrada solidàriament per Carlos José Vives de Arpe i José María Villanova. El juliol de 2004 aquesta empresa comprà a La Caixa el palau de Can Saura Morell de Ciutadella per la quantitat d'1,9 milions d'euros, mitjançant un crèdit hipotecari que havia de retornar en el termini d'un any.
El 15 de desembre de 2005, l'Ajuntament de Ciutadella, governat pel PPIB, i que des de 2002 intentava comprar Can Saura Morell amb la intenció d'ubicar-hi l'arxiu històric i l'escola de plàstica, va acordar amb Nerer la permuta del palau a canvi d'un solar en primera línia del Passeig Marítim de la ciutat. En octubre de 2007 es va saber que la promotora Gel-Flux havia comprat a Nerer aquest solar pel mateix preu pel qual l'Ajuntament li ho havia permutat, 3.009.988 euros. És a dir, que Nerer havia obtingut un benefici de gairebé un milió d'euros amb les dues operacions.
El PSOE, que des del principi havia denunciat la forma en què s'havia produït l'adquisició del palau, presentà en febrer de 2006 un recurs de revisió de l'acord de permuta amb Nerer, i posteriorment anuncià que presentaria una denúncia davant la Fiscalia Anticorrupció. L'octubre de 2007 el PSM va demanar la constitució d'una comissió d'investigació dins l'Ajuntament de Ciutadella per aclarir els fets, que va ser creada el novembre següent.
El 2 de setembre de 2008 els portaveus del PSOE, PSM-Verds i UPCM a l'Ajuntament de Ciutadella lliuraren a la fiscalia les conclusions de la comissió Nerer, que apuntaven com a responsables a l'extinent de batle d'urbanisme, Avel·lí Casasnovas i als empresaris Francesc Cavaller i José María Gelabert.

## Referències

* ↑ Es Diari Arxivat 2010-01-04 a Wayback Machine., 5 de febrer de 2006
* ↑ El Mundo, 30 d'octubre de 2007
* ↑ Es Diari, 18 de desembre de 2005.
* ↑ Menorca, 30 d'octubre de 2007.
* ↑ Diario de Mallorca, 3 de setembre de 2008.
# Cantó de Sant Estève de Ludarès

El cantó de Sant Estève de Ludarès és un cantó francès del departament de l'Ardecha, situat al districte de L'Argentièira. Té 8 municipis i el cap és Sant Estève de Ludarès.

## Municipis

* Borne
* Cellier-du-Luc
* Laval-d'Aurelle
* Laveyrune
* Lo Planhal
* Saint-Alban-en-Montagne
* Sant Estève de Ludarès
* Saint-Laurent-les-Bains

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1980 | Pierre Jourdan | RI, després UDF |
| 1980-1998 | Marc Champel | RPR |
| 1998-2004 | Jérome Gros | Divers droite, després Divers gauche |
| 2004-2011 | Marc Champel | UMP |
| 2011- | Jérome Gros | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.122 | 1.429 | 1.189 | 1.010 | 1.032 | 1.079 | 1.088 |