OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre Burana

La Torre Burana (en kirguís i rus: Башня Бурана) és un gran minaret a la Vall de Txui al nord del Kirguizstan. Està situat a uns 80 km a l'est de la capital del país, Bixkek, prop de la ciutat de Tokmok. La torre, juntament amb les esteles funeràries, alguns moviments de terra i les restes d'un castell i tres mausoleus, és tot el que queda de l'antiga ciutat de Balasagun, que va ser fundada pels qarakhànides a finals del segle ix. La torre es va construir en el segle xi i es va utilitzar com a model per a altres minarets. Una escala exterior i una empinada i sinuosa escala dins de la torre permet als visitants pujar al cim. És una de les construccions arquitectòniques més antigues de l'Àsia central.
La torre tenia originalment 45 m d'altura. No obstant això, al llarg dels segles, la torre va rebre importants danys a l'estructura. Alguns autors consideren que fou degut els terratrèmols que van golpejar la vall en el període medieval, especialment un gran terratrèmol del segle xv va destruir la meitat superior de la torre, reduint-la a la seva actual altura de 25 m. No obstant això, altres consideren que el responsable fou degut la invasió de la ciutat on es trobava la torra per part de l'exèrcit de Genghis Khan. A principis de 1900, els immigrants russos de la zona van utilitzar alguns dels maons de la torre per a nous projectes de construcció. Durant l'era soviètica es van dur a terme diverses expedicions arqueològiques per excavar zones al voltant de Burana i actualment es poden veure les seves troballes a en la col·lecció del Museu Històric de Bixkek. En la dècada del 1970 es va dur a terme un projecte de restauració per a restablir els seus fonaments i reparar el costat occidental de la torre, que estava en perill d'esfondrar-se. A partir de l'any 1991, el lloc es va convertir en un dels llocs més visitats del Kirguizstan en la ruta de les excursions de la Gran Ruta de la Seda.

## Galeria

* L'escala de cargol dins de la Torre Burana
* Torre Burana amb la serralada kirguís d'Ala-Too de fons
* "Balbal" (escultures de pedra)
* "Balbal"
* "Balbal"
* "Balbal"

## Referències

* 1 2 3 4 Abazov, Rafis. Historical Dictionary of Kyrgyzstan (en anglès). Scarecrow Press, 2004. ISBN 978-0-8108-4868-9.
* 1 2 «The Burana Tower».
* ↑ «Discovery Kyrgyzstan: Burana Tower». [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ Kázmér, Miklós. Living with Earthquakes along the Silk Road (en anglès). Cham: Springer International Publishing, 2019, p. 153–176. DOI 10.1007/978-3-030-00728-7_7. ISBN 978-3-030-00728-7.
* ↑ «"How to get to Burana Tower"».
# Penns Creek

Penns Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 668 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Penns Creek tenia 668 habitants, 221 habitatges, i 165 famílies. La densitat de població era de 224,3 habitants/km².
Dels 221 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 17,1% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.500 $ i la renda mediana per família de 38.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.667 $ mentre que les dones 18.971 $. La renda per capita de la població era d'11.029 $. Entorn del 14,1% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Penns Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Penns Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paulo da Gama

Paulo da Gama (Olivença, Regne de Portugal, ca. 1465 - Angra do Heroísmo, Açores, juny o juliol de 1499) fou un mariner i explorador portuguès.
Germà gran de l'explorador Vasco da Gama, i comandant de la São Rafael en el viatge que acompanyant son germà va permetre obrir una nova ruta marítima cap a l'Índia. Va morir en el viatge de tornada, sent enterrat a l'illa Terceira, a les Açores, a l'Església de la Mare de Déu de la Guia del Convent de Sant Francesc d'Angra. Aquesta mort va fer que Vasco da Gama arribés més tard a Lisboa i no participés de les celebracions de la descoberta.
El São Rafael havia estat cremat durant el viatge de tornada per no estar en condicions de navegar i la poca disponibilitat de tripulants.

## Referències

* ↑ Álvaro Velho. A journal of the first voyage of Vasco da Gama, 1497-1499. Hakluyt Society, 1898, p. 94.
* ↑ SERRÃO, Joel (dir.). Dicionário de História de Portugal, sv. «Paulo da Gama».
# Calgary Stampede

La Calgary Stampede és un festival anual de rodeo que se celebra a Calgary, Alberta, Canadà durant 10 dies cada estiu (cap a mitjans juliol aproximadament) des de l'any 1912. És un dels festivals més importants del Canadà i un dels rodeos a l'aire lliure més importants del món. L'any 2012, en la celebració del centenari del festival, van assistir 1.409.371 persones.

## Referències

* ↑ Dormer, Dave «Final Stampede attendance numbers lower than last year». Calgary Sun, 13-07-2015 [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ «Calgary Stampede sets new attendance record». Canadian Broadcasting Corporation, 16-07-2012 [Consulta: 17 juliol 2012].
# Vila fortificada de Bulaternera

La Vila fortificada de Bulaternera és la vila murada, fortificada, medieval d'estil romànic del poble de Bulaternera, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.

## Història

La situació de Bulaternera és estratègica al bell mig de la frontera dels comtats de Rosselló i Conflent. Per això fou sempre discutit entre els dos, i passà diverses vegades de mans, i per això també l'existència de les notables defenses del poble. Des de principis del segle xi són documentats tant la població com el mateix Coll de Terranera: Bula el 1008, Bula de Confluenti el 1145, Bula de Terrenera el 1303... Així, inicialment unida al de Rosselló, el 878 era incorporada al de Conflent i restituïda al de Rosselló per Jaume II de Mallorca el 1309. Els segles x i xi el monestir de Sant Miquel de Cuixà posseïa molts alous, i importants, a Bulaternera.
La senyoria del lloc estigué sempre lligada directament al comte respectiu, de Cerdanya i de Barcelona, hereus dels comtats de Conflent i Rosselló, respectivament, fins que el segle xiv va estar en mans d'Hug de Mataplana, comte de Pallars i senyor de Berga i Mataplana, a qui l'hi adquirí Jaume II de Mallorca. Aleshores, el 1303 fou infeudada a Pere de Fenollet, qui el 1314 era creat vescomte d'Illa pel rei Sanç. Ja romangué sempre, fins a la Revolució Francesa, en mans dels vescomte d'Illa (dels Fenollet als Castre els segles XV i XVI, al baró de la Llacuna el 1632, als Montcada tot seguit, i als Ducs de Medinaceli el segle xviii).

## Característiques

De forma irregular, envoltava la totalitat de la cellera castral primigènia construïda al voltant del turó on es dreçava el castell i ara l'església de Sant Sulpici. Conserva les torres de la Plaça i de la Coma -en realitat una bestorre- i tres portals i portelles; també existeix una part del camí de ronda.
El recinte fortificat de Bulaternera està format per, almenys, dos recintes concèntrics de muralles (i en alguns trams, tres). El central, el més petit, correspon a la cellera de la qual va néixer el poble. Petit, conté la primitiva església parroquial de Santa Maria, amb el seu cementiri, i està format per un carrer únic, actualment anomenat El Pati, que té forma de T. Un segon recinte, que englobà el de la cellera, s'estengué cap a llevant, sud i ponent, amb una muralla que s'obria a l'exterior per torres i portes o portelles.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Bulaternera». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Bulaternera: Castell i vila fortificada de Bulaternera». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ La vila fortificada de Bulaternera en els ortofotomapes de l'IGN
# Torre Busquets

Torre Busquets és un monument del municipi de Caldes d'Estrac (Maresme) declarat bé cultural d'interès nacional. Amb la Torre Verda limita el nucli de la Vila Vella, ja que cada una està situada a cada banda de la Vila Vella. Juntament amb la Torre dels Encantats (del segle xiii, al terme municipal d'Arenys de Mar) formaven la defensa davant les escomeses marítimes en l'època de pirateria.
La torre fa conjunt amb la masia de Can Busquets (segle XVII) i és envoltada d'un gran parc enjardinat.

## Descripció
### Torre

La Torre, també anomenada Torre de l'Olivera de la Pau, és una torre de defensa de planta cilíndrica de planta baixa i dos pisos. L'accés es fa travessant un petit pont de pedra que dona a la casa, a l'altura del primer pis, on hi ha la poterna, protegida per una espitllera. A l'alçada del segon pis hi ha una finestra que mira vers la riera. La part alta tenia una corsera, de la que només en queden les mènsules, on avui hi ha un arbre. Típica del segle xvi. Construïda amb pedra i morter de calç.

### Masia

La masia és unida a la torre mercès a un pont voladís a l'altura del primer pis. De construcció més tardana, en conjunt amb la Torre formen un dels nuclis més antics de la població. Datada la masia del segle xvii, consta de planta baixa i primera planta. La façana principal dona al carrer Major i presenta una porta amb arc de mig punt i dovella de pedra, de parets arrebossades, tot i respectar en algun racó el parament antic. Com a element decoratiu cal destacar unes torxes de pedra d'inspiració medieval a banda i banda de la porta principal.
La masia fou comprada pels actuals propietaris després de la Guerra Civil Espanyola. Per això es va posar en nom seu dos habitatges del carrer Major que formen part de la masia coneguda com a Ca n'Arboix.
El jardí de la finca està disposat en terrasses escalonades per salvar els desnivells, i presenta baranes de rajola de formes geomètriques.

## Història

La primera notícia històrica de Can Busquets que es té, data del 25 de febrer de 1586 quan el Consell de Barcelona, del que depenia Caldes, autoritzà a Joan Busquets a construir una "torre rodona per poder-se defensar dels moros i altres enemics". La masia és posterior i data del segle xvii.

## Referències

* 1 2 «Torre Busquets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 novembre 2012].
* 1 2 3 4 5 «Can Busquets». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Molí de Carrió

El Molí de Carrió era un antic molí del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, situat en el poble de Moror.
Estava situat a l'esquerra del barranc del bosc, al sud-oest de Moror, just al sud-est d'on travessa el barranc del Bosc la pista rural que s'enfila pel Serrat dels Corrals.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu: és un molí que porta el nom del seu propietari.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Paulowniàcies

Les paulowniàcies (Paulowniaceae) són una família de l'ordre de les lamials.
Es tracta d'arbres amb grans fulles oposades, inflorescències terminals amb grans flors. Són originàries de les regions temperades de l'Extrem Orient.

## Gèneres

A data de 2017, The Plant List distingia quatre gènere dins de la família:
* Brandisia
* Paulownia
* Shiuyinghua
* Wightia

## Enllaços externs

* Flora de la Xina - Paulownia
* Paulownia trees
* Paulownia International Foundation: A private foundation dedicated to the responsible investigation and development of paulownia Arxivat 2010-06-19 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, p. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x.
* ↑ «Paulowniaceae». The Plant List. [Consulta: 16 agost 2017].
# Cal Berbis

Cal Berbis és un edifici modernista del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar d'una sola planta que segueix les premisses modernistes. El frontis mostra una distribució simètrica centrat per la porta principal, amb dues finestres a cada costat. Els murs són arrebossats i presenten un joc de línies ondulants que emmarquen les finestres. L'acabament de la façana mostra un perfil ondulat que es combina amb una decoració de forja amb motius geomètrics. A la façana lateral esquerra, un petit mur d'obra amb reixes de forja tanca el jardinet. En aquesta façana es segueix el joc de línies ondulants i presenta una decoració floral feta amb tessel·les policromes. Sobre la porta i elaborat amb petites tessel·les de ceràmica se situa la data de construcció d'aquesta casa: l'any 1910.

## Referències

* 1 2 «Cal Berbis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Escaure

Escaure (en llatí Scaurus) va ser un cognomen romà que equivalia a tenir un defecte als peus (Scaurum, pravis fultum male talis), i va derivar més tard en un cognom usat per algunes de les gens romanes, principalment els Aemilii i els Aurelii.
Alguns personatges amb el cognom Escaure van ser:
* Marc Emili Escaure (cònsol), cònsol el 115 aC i el 107 aC
* Marc Emili Escaure (governador), governador de Síria i Sardenya
* Emili Escaure (militar), militar romà
* Marc Emili Escaure (pompeià), militar romà
* Mamerc Emili Escaure, poeta i orador romà
* Gai Aureli Escaure, pretor l'any 186 aC
* Marc Aureli Escaure, cònsol sufecte el 108 aC
* Quint Terenci Escaure, gramàtic romà del temps d'Adrià
Vegeu també: Emili Escaure

## Referències

* ↑ Horaci "Saturnalia" 1.3. 47
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Londres: John Murray, 1876, p. 736.
Viccionari
# Vila fortificada de Cotlliure

La Vila fortificada de Cotlliure és la vila murada, fortificada, medieval d'estil romànic de la vila de Cotlliure, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
Envoltava la totalitat de la Vila vella, al costat nord-oriental del Castell Reial, a la dreta de la Ribera del Dui i al llarg del Port d'Amunt (o Platja d'Amunt).

## La vila fortificada

Tot i que fou molt desfeta al segle xvii a ran de la intervenció de Vauban per modernitzar, segons criteris d'aquella època, les defenses de Cotlliure, avui dia es conserven diversos elements de la Vila fortificada de Cotlliure, sovint amagats pels bastions d'època moderna.

## Referències

* ↑ «La vila fortificada de Cotlliure en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-01. [Consulta: 8 maig 2016].

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Tuïr». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Castells i fortificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Cotlliure. Vila de Cotlliure». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
# Tolleric

Tolleric és una urbanització costanera al terme municipal de Llucmajor, Mallorca. Situada al nord del cap de Regana, a la carretera del Cap Blanc. La urbanització es segregà el 1969 de la possessió de Tolleric. El seu nom inicial fou El Dorado.

## Referències

* ↑ Calviño, C; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).
# Polpa vermella

* Per a altres significats, vegeu «Polpa».
La polpa vermella de la melsa està composta de teixit connectiu, conegut com a cordes de Billroth, i diversos sinusoids plens de sang que li donen un color vermell. La seva funció principal és filtrar la sang per retenir els antígens, microorganismes i eritròcits defectuosos o desgastats.
La melsa està constituïda de polpa vermella i polpa blanca, separades per zona marginal; un 76-79% d'una melsa normal està és polpa vermella. A diferència de la polpa blanca, que conté majoritàriament limfòcits com ara cèl·lules T, la polpa vermella està formada per diferents tipus de cèl·lules sanguínies, com ara plaquetes, granulòcits, eritròcits i plasma sanguini.

## Referències

* 1 2 Luiz Carlos Junqueira and José Carneiro. Basic histology: text & atlas. McGraw-Hill Professional, 2005, p. 274–277. ISBN 0-07-144091-7. (anglès)
* ↑ Michael Schuenke, Erik Schulte, Udo Schumacher, Lawrence M. Ross, Edward D. Lamperti. Atlas of anatomy: neck and internal organs. Thieme, 2006, p. 219. ISBN 1-58890-360-5. (anglès)
* ↑ Victor P. Eroschenko, Mariano S. H. di Fiore. Di Fiore's atlas of histology with functional correlations. Lippincott Williams & Wilkins, 2008, p. 208. ISBN 0-7817-7057-2. (anglès)
* ↑ Carl Pochedly, Richard H. Sills, Allen D. Schwartz. Disorders of the spleen: pathophysiology and management. Informa Health Care, 1989, p. 7–15. ISBN 0-8247-7933-9.
# Mirni (Primórie)

Mirni - Мирный (rus) -és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 103 habitants.

## Referències

* ↑ Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Luz María Aguilar

Luz María Aguilar Torres (Ojinaga, Estat de Chihuahua, 26 de març de 1936) és una actriu mexicana. Ha treballat en cinema, teatre i televisió, com en la sèrie còmica Hogar, dulce hogar per més de vuit anys. El seu fill Alejandro és productor. L'auditori d'Ojinaga du el seu nom.

## Filmografia

| El secuestro del símbolo sexual (1995) Supervivientes de los Andes (1976) Las fuerzas vivas (1975) Laberinto de pasiones (1975) Al fin a solas (1969) Dr. Satán y la magia negra (1968) Cómo pescar marido (1967) Dos meseros majaderos (1966) Pistoleros del oeste (1965) La maldición de mi raza (1965) El mundo de las drogas (1964) El norteño (1963) Estos años violentos (1962) Las recién casadas (1962) El caballo blanco (1962) La furia del ring (1961) Las cosas prohibidas (1961) Matrimonios juveniles (1961) Mujeres engañadas (1961) Ojos tapatios (1961) | La diligencia de la muerte (1961) La llorona (1960) ¡Qué bonito amor! (1960) Mundo, demonio y carne (1960) El último mexicano (1960) Vivir del cuento (1960) Manicomio (1959) Siete pecados (1959) Pistolas de oro (1959) El águila negra contra los enmascarados de la muerte (1958) Mujeres encantadoras (1958) El águila negra en la ley de los fuertes (1958) Vainilla, bronce y morir (Una mujer más) (1957) Juventud desenfrenada (1956) .... Rosa Lara Caras nuevas (1956) Con quién andan nuestras hijas (1956) Soy un golfo (1955) Las nenas del 7 (1955) Maldita ciudad (1954) |

## Televisió

| Ni contigo ni sin ti (2011) Mujeres asesinas 3 (2010) Alma de hierro (2008-2009) La fea más bella (2006-2007) Rubí (telenovela)|Rubí (2004) Clap... El lugar de tus sueños (2003) Navidad sin fin (2001) Mujer, casos de la vida real Cuento de navidad (1999) El niño que vino del mar (1999) Vivo por Elena (1998) Una luz en el camino (1998) Los papás de mis papás (1994) Corazón salvaje (1993) Aprendiendo a vivir (1984) | Vamos juntos (1979) Hogar, dulce hogar (1974) Amaras a tu projimo (1973) El profesor particular (1971) Cosa juzgada (1970) Concierto de almas (1969) Cárcel de mujeres (1968) La duda (1967) Cuna vacía (1967) El ídolo (1966) Tú eres un extraño (1965) La intrusa (1964) La sombra del otro (1963) El enemigo (1961) María Guadalupe (1960) |

## Referències

* ↑ http://www.network54.com/Forum/223031/message/1084487535/Biograf%EDa+de+Luz+Mar%EDa+Aguilar
* ↑ «Restituyen al Auditorio Municipal su nombre original “Luz María Aguilar”» (en castellà). El Dictamen de Ojimaga, 01-07-2014. [Consulta: 26 març 2016].
# Peter Nicholas

Peter Nicholas (10 de novembre de 1959) és un exfutbolista gal·lès de la dècada de 1980 i entrenador.
Fou 73 cops internacional amb la selecció de Gal·les entre 1979 i 1992. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Crystal Palace FC, Arsenal FC, Luton Town FC, Aberdeen FC, Chelsea FC i Watford FC.

## Palmarès

Entrenador

### Llanelli

* Welsh Premier League:
       2007-08
* Welsh League Cup:
       2008

## Referències

* ↑ «Manager of the Season». Welsh Premier League. Arxivat de l'original el 1 de juny 2019. [Consulta: 7 juny 2018].
* ↑ Alpuin, Luis Fernando Passo. «Wales - Record International Players». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 20-02-2009. [Consulta: 10 març 2009].
* ↑ «Peter Nicholas». arsenal.com [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Arsenal 1-0 Norwich». footballdatabase.eu [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Arsenal 2-4 Manchester United». mufcinfo.com [Consulta: 5 gener 2016].
# Ca l'Harinas

Ca l'Harinas és un edifici del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil que ocupa la cantonada de dos carrers i està adossat a un altre edifici per la banda esquerra. Consta de planta baixa i dos pisos i està cobert per una teulada de dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. Presenta una eixida o pati a la part superior.
El seu interès recau en l'ornamentació de la façana principal, especialment els esgrafiats i el coronament. Els esgrafiats es redueixen a una sèrie de cercles amb línies esgrafiades al seu interior i unes garlandes de tipus floral-esquemàtic que emmarquen les finestres del pis superior. El coronament destaca per l'ampli voladís de la teulada sostinguda per grans mènsules escalonades entre les quals hi ha una flor de ceràmica. Sobre la cornisa hi ha uns merlets molt pronunciats, decorats amb uns punts realitzats amb ceràmica, igual que el nucli de les flors esgrafiades.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Harinas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Wittelsheim

Wittelsheim (en alsacià Wittelse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 10.226 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 9.782 | 10.088 | 10.032 | 10.177 | 10.452 | 10.226 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Denis Riesemann | |
# Torre Hilton València

La Torre Hilton València és un edifici de la ciutat de València situat a l'Avinguda de les Corts Valencianes, davant el Palau de Congressos, és l'edifici més alt de la ciutat actualment. Construït entre 2002 i 2006 amb un cost de 110 milions d'euros, amb 35 pisos, s'enlaira fins als 117 metres.
Fou inaugurat l'any 2006 per la companyia Hilton Hotels & Resorts com a hotel de categoria de cinc estrelles, en 2011, després de vuit mesos buit, la cadena Melià Hotels International va llogar l'edifici per deu anys prorrogables per a gestionar-lo, continuant la qualificació com a hotel de cinc estrelles.
L'edifici ha sigut propietat successivament de diverses companyies.

## Referències

* 1 2 «Hilton València» (en anglès). Emporis. [Consulta: 25 agost 2014].
* 1 2 «El antiguo Hotel Hilton ultima su venta por 50 millones con la cadena Meliá como inquilina» (en castellà). Las Provincias, 20-07-2018. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «El antiguo Hilton reabre bajo la gestión de Meliá» (en castellà). Expansion, 21-02-2011. [Consulta: 19 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Hotel Hilton València Arxivat 2007-10-17 a Wayback Machine. (castellà) (anglès) (francès)