OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frontera entre els Emirats Àrabs Units i Oman

La frontera entre els Emirats Àrabs Units i Oman és la frontera de 410 kilòmetres que separa l'Oman dels Emirats Àrabs Units.

## Característiques

La frontera principal entre els dos països es troba al sud-est i l'est dels Emirats Àrabs Units i al nord-oest i al nord d'Oman. Comença a la unió de la frontera entre Aràbia Saudita i els Emirats Àrabs Units i la frontera entre Aràbia Saudita i Oman. Acaba en el Oceà Índic.
El segon segment de la frontera separa la península de Musandam, sota la sobirania d'Oman, però separada de la resta del país, dels Emirats. Els dos últims segments estan formats per dos enclavaments. El primer, Madha, és un enclavament d'Oman dins dels Emirats. El segon, Nahwa, és un enclavament de l'emirat de Sharjah dins de la pròpia Madha.
El principal punt d'encreuament entre els dos països és que entre les ciutats d'Al-Ain en els Emirats Àrabs Units i Buraimi a Oman, construït en un esforç per controlar el flux d'immigració il·legal, tràfic de drogues i terroristes a ambdós països.
En 2005 els Emirats Àrabs Units i Oman signaren formalment uns mapes deliniant el traçat de les fronteres entre ambdós països des d'Umm az-Zamul, al sud, de nord a est fins Eqaidat. L'acord fronterer original fou signat en 1999.

## Referències

* ↑ The UAE and Oman: Opportunities and Challenges in the Twenty-First Century, Middle East Policy Council
* ↑ «United Arab Emirates 2007 Crime & Safety Report». Overseas Security Advisory Council. [Consulta: 5 juny 2007].
* ↑ Borger, Julian; Editor, Diplomatic. «Security fences or barriers to peace?». [Consulta: 21 setembre 2015].
* ↑ «Foreign Policy». Permanent Mission of the UAE to the United Nations. Arxivat de l'original el 2007-05-26. [Consulta: 5 juny 2007].
# Krutets (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Krutets».
Krutets (en rus: Крутец) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# His New Job

His New Job, Charlot canvia d'ofici o Charlot debuta és una pel·lícula de cinema nord-americana estrenada l'1 de febrer de 1915 amb direcció, actuació i guió de Charles Chaplin.

## Repartiment

* Charles Chaplin - extra
* Ben Turpin - extra
* Charlotte Mineau - extra
* Leo White - actor, oficial d'húsar
* Robert Bolder - president de l'estudi
* Charles J. Stine - director
* Arthur W. Bats - fuster
* Jess Robbins - operador de càmera
* Agnes Ayres - extra, secretària
* Gloria Swanson - extra, secretària
* Billy Armstrong - extra

## Argument

El vagabund Charlot obté ocupació en un estudi cinematogràfic com a tramoista. Quan un dels actors no hi arriba, el substituïx en la filmació i causa desastres fins que l'acomiaden.

## Crítica

Aquesta pel·lícula rodada a Chicago va ser la primera en la qual Chaplin apareix als crèdits en la pantalla des del començament. En totes les anteriors el seu crèdit no estava en l'original sinó que va ser agregat en còpies posteriors. És també la primera vegada que actua amb ell l'actor Ben Turpin. En algunes escenes Charlot parodia X Bushman, primer actor dramàtic d'Essanay que era l'ídol romàntic del moment. És destacable la utilització escènica que fa Charlot de certs objectes, la sorprenent màgia que li permet prendre un tub acústic, una porta oscil·latòria, i organitzar amb ells multitud de troballes còmiques. Per contrast, altres personatges, el de Ben Turpin per exemple, semblen ninots articulats. Chaplin usa les repeticions com la de la picada d'ullet a l'estàtua o la incursió en l'escenari per a donar-los efectes còmics. L'uniforme militar preanuncia interpretacions d'aquest tipus que vindran en pel·lícules següents (policia, pastor, soldat, etc.) És la primera col·laboració com a operador de càmera de Rollie Tothero, que acompanyarà Chaplin els següents trenta-set anys i és destacable un tràveling de darrere oblic.
# Sant Bartomeu de Soldeu

Sant Bartomeu de Soldeu és una petita església situada a l'extrem est de Soldeu arran del camí ral i a pocs metres de cal Calbó, parròquia de Canillo, Andorra. Registrada com a bé d'interès cultural, fou construïda entre els segles xvii o XVIII. El seu estil correspon al tipus d'arquitectura religiosa popular d'època barroca. Fins al 1915 fou la capella de la família Calbó, que la va cedir al poble.

## Descripció

Antiga capella privada de la Casa Calbó, està formada per una planta rectangular que té a l'extrem sud-est un absis quadrangular. També té un porxo —cobert amb un aiguavés— i la sagristia adossats al mur sud de la nau.
A l'interior la coberta és en volta de canó, mentre que a l'exterior té dos vessants. Té pilars ornamentals adossats als murs i a la imposta amb motllura senzilla. Presenta dues obertures als murs de la nau, de les quals la sud és en forma d'espitllera. Als peus de la nau hi ha el cor, de fusta, per sobre del qual hi ha una finestra en forma d'òcul. Altres dues obertures també en forma d'òcul estan tapades per un retaule renaixentista del segle xvi, en honor del sant patró Sant Bartomeu, i que presideix l'altar.
Sobresortint del mur dels peus de la nau hi ha un petit campanar d'espadanya amb un sòl ull.

## Referències

* ↑ «Església de Sant Bartomeu de Soldeu». Patrimoni Cultural d'Andorra. [Consulta: 2 desembre 2011].

## Vegeu també

* Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
# Oleksandr Xovkovski

Oleksandr Volodímirovitx Xovkovski (en ucraïnès: Шовковський Олександр Володимирович) (2 de gener de 1975, Kíiv), és un futbolista ucraïnès. Ha jugat pel Dinamo de Kíiv des de 1994 de forma permanent i és internacional absolut d'Ucraïna.

## Trajectòria

Xovkovski es va graduar a l'acadèmia de futbol del Dinamo de Kíiv. Des que era un adolescent fins ara, Oleksandr Xovkovski, ha jugat pel Dinamo. De fet, és el jugador amb més partits de la història del club. Va anar escalant des de divisions infantils fins a convertir-se en part del seu club favorit el 1993. El 1994, va tenir una petita incursió amb el FC Arsenal Kyiv per després tornar al club per estar-s'hi fins a l'actualitat. Per l'any següent al seu debut, se'l va trucar per representar la selecció de futbol d'Ucraïna. En la millor etapa de la seva carrera, va ser un indiscutible al primer equip del Dínamo, tret d'alguns partits perduts per lesions. Xovkovski és famós per la seva peculiar habilitat per parar penals. Fa poc, Xovkovski va ser elegit com el millor jugador d'un torneig organitzat a Israel el 2008, torneig que va guanyar el Dynamo contra l'etern rival: el Xakhtar Donetsk. El partit va acabar en empat i a la definició per penals, Oleksandr en va parar tres.

## Internacional

Ha estat internacional amb la selecció de futbol d'Ucraïna, ha jugat 89 partits internacionals.
# Copa del Rei de futbol 1906

La Copa del Rei de futbol 1906 va ser la quarta edició de la Copa del Rei.

## Detalls

Es va disputar entre el 9 d'abril de 1906, i l'11 d'abril de 1906, al Camp del Hipòdrom de Madrid. Es disputà en format de lligueta entre tres clubs:
* Madrid FC
* Recreativo de Huelva
* Athletic Club
El campió de Catalunya X Sporting Club renuncià a participar-hi.

## Partits

| Madrid FC | 3–0 | Recreativo de Huelva |
| José Giralt Federico Revuelto Pedro Parages | | |
| Madrid FC | 4–1 | Athletic Club |
| Manuel Prast 1T' Pedro Parages 2T' Manuel Prast 2T' Pedro Parages 2T' | | Uribe 2T' |
| Athletic Club | 2–1 | Recreativo de Huelva |
| Hermenegildo García Celada | | Waterson |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | Pts | Classificació |
| 1 | Madrid FC | 2 | 2 | 0 | 0 | 7 | 1 | 4 | Campió |
| 2 | Athletic Club | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 5 | 2 | |
| 3 | Recreativo de Huelva | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 5 | 0 | |

## Campió

* Campions de la Copa del Rei 1906
* Reial Madrid Club de Futbol 2n títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1906». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1906 a linguasport.com
# Le Journal de Québec (diari)

Le Journal de Québec (del francès, El Periòdic del Quebec) és un periòdic diari distribuït al Quebec i a les regions dels voltants.
Juntament amb Le Soleil, forma l'un dels diari més llegits del Quebec. S'edita en llengua francesa, té caràcter generalista, fou creat l'any 1967 per Pierre Péladeau on es va imprimir al principi a Montreal. Actualment és propietat del grup Sun Media (Quebecor Media) i acostuma a ser titllat com a tabloide per les seves portades i títols sensacionalistes.

## Referències

* ↑ Brault, Julien. Péladeau: Une histoire de vengeance, d'argent et de journaux (en francès). Québec Amerique, 2008. ISBN 2764406002.
* ↑ Taras, David; Bakardjieva, Maria; Pannekoek, Frits. How Canadians Communicate II (en anglès). University of Calgary Press, 2007, p. 160. ISBN 1552382249.

## Enllaços externs

* http://journaldequebec.com/ journaldequebec.com
# Krutoi (Rostov)

* Per a altres significats, vegeu «Krutoi».
Krutoi (en rus: Крутой) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2010 tenia 829 habitants. Pertany al districte de Tsimliansk.

## Referències

* ↑ «Цимлянское море. Очерк об исчезнувшей Цимлянской станице. | Вольная Станица». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 6 novembre 2015].
# His New Profession

His New Profession (també titulada “Good For Nothing”) és una pel·lícula muda de la Keystone dirigida i protagonitzada per Charles Chaplin. La pel·lícula, d’una bobina, fou filmada a Venice (Los Angeles) i a Ocean Park de Santa Monica a Califòrnia i es va estrenar el 31 d’agost de 1914.

## Argument

Charlot accepta la feina de cuidar un home que va en cadira de rodes per la gota per a que el seu nebot pugui festejar amb una amiga en el passeig d’un port. El nebot diu que ja li pagarà després cosa que desil·lusiona Charlie que té ganes de prendre alguna cosa. Charlie posa la cadira al costat d’un pidolaire a qui sostreu la tassa per a les monedes i el cartell de “invàlid”. La jugada té èxit i Charlie pot anar al bar deixant l’oncle abandonat. En tornar coqueteja amb la xicota del nebot i després de barallar-se amb l’oncle, el pidolaire i dos policies marxa amb la noia mentre que l’oncle acaba detingut.

## Repartiment

* Charles Chaplin (conserge)
* Fritz Schade (oncle invàlid)
* Charley Chase (el nebot)
* Gene Marsh (xicota del nebot)
* Harry McCoy (policia)
* William Hauber (policia)
* Roscoe Arbuckle (cambrer)
* Charles Murray (client al bar)
* Glen Cavender (client al bar)
* Cecile Arnold (noi dels ous)
* Vivian Edwards (infermera)

## Referències

* ↑ Okuda, Ted; Maska, David. Charlie Chaplin at Keystone and Essanay: Dawn of the Tramp (en anglès). iUniverse, 2005-08, p. 58-59. ISBN 978-0-595-36598-2.
* ↑ «Charlie Chaplin : His New Profession» (en anglès). The Chaplin Office. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ Moules, Patrick. The 9.5mm Vintage Film Encyclopaedia (en anglès). Troubador Publishing Ltd, 2020-07-28, p. 189. ISBN 978-1-83859-269-1.

## Enllaços externs

* Pel·lícula completa a YouTube
# Otó III

Otó III és el nom dels següents personatges:
* Otó III del Sacre Imperi (980 – 1002), monarca de la dinastia otoniana del Sacre Imperi
* Otó III de Schweinfurt dit el Blanc (1057), marcgravi del Nordgau (1024-1031) i duc de Suàbia (1048-1057)
* Otó III de Baviera o Otó I de Wittelsbach dit el cap Vermell (1117 - 1183), duc de Baviera (1180 - 1183), de la casa de Wittelsbach
* Otó III de Borgonya (1208 - 1248), comte d'Andechs, duc de Merània i comte de Borgonya
* Otó III de Brandenburg (1215 - 1267), marcgravi de Brandenburg
* Otó III de Caríntia i I de Tirol o Gorízia-Tirol (~1265 - 1310), membre de la família dels Meinardins, duc de Caríntia, marcgravi de Carniola i comte de Tirol (1295 -1310)
* Otó III de Wittelsbach o Otó V de Baviera o Béla V d'Hongria i Croàcia (1261 - 1312), membre de la dinastia Wittelsbach, duc de la Baixa Baviera (1390-1312) i rei d'Hongria i Croàcia (1305 -1307)
# Sant Joan Baptista i Sant Joan Evangelista

Sant Joan Baptista i Sant Joan Evangelista és una obra d'El Greco, de 1600-10 ca. conservada al Museu del Prado.
A l'inventari-II realitzat per Jorge Manuel Theotocópuli després de la mort del seu pare, hi consta un llenç de mida més gran. Sabem que va existir un altre quadre autèntic al palau de Villena. Tanmateix, actualment la pintura del Museu del Prado és l'única obra autògrafa coneguda sobre aquest tema.

## Temàtica de l'obra

El Greco va realitzar vàries obres de «sants aparellats». L'associació de Joan Baptista i de Joan Evangelista, és inversemblant. Òbviament, no apareix en cap cita dels evangelis, ni és lógica històricament, però no sembla que molestés l'Església de la Contrareforma.
José Álvarez Lopera comenta que aquestes associacions de sants d'El Greco podien estar basades en algun costum, de vegades podien tenir certa lógica o motiu doctrinal, però altres vegades eren tan arbitràries que només podíen explicar-se pel desitg dels destinataris.

## Anàlisi de l'obra

La figura del Baptista és gairebé una repetició de la imatge del sant aïllat del De Young (museu) i del Museu de Belles Arts de Valencia. L'Agnus Dei no reposa sobre una roca elevada, però el paisatge és molt similar i continuem veient el Monestir d'El Escorial al fons a la dreta. L'elegant figura de l'Evangelista apareix en idéntica posición que a Sant Joan Evangelista i Sant Francesc d'Assís.

## Vegeu també

* Sant Joan Baptista (El Greco)
* Sant Joan Evangelista i Sant Francesc d'Assís

## Referències

* 1 2 Wethey, 1967, p. 147.
* ↑ Álvarez Lopera, José. Obra citada, p. 168.
* ↑ Gudiol, José. Obra citada, p. 245.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Gudiol. José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco, 1541-1614 ; Ediciones Polígrafa S.A.; Barcelona-1982, ISBN 84-343-0031-1
* Álvarez Lopera, José; El Greco, La Obra Esencial ; Ediciones Sílex; Madrid-2014; ISBN 978-84-7737-8600

## Enllaços externs

* https://www.museodelprado.es/coleccion/obra-de-arte/san-juan-bautista-y-san-juan-evangelista/3f591a0d-59a3-47b1-abdd-434b31b2b3c9
# Premi Unión de Actores a la millor interpretació revelació

El Premi a la millor interpretació revelació lliurat per la Unión de Actores entre 1991 i 2001 reconeixia la millor interpretació d'un actor o actriu dins d'una pel·lícula, obra de teatre o sèrie de televisió.
Des de l'edició de 2002, aquesta categoria es desdobla en:
* Millor actriu revelació
* Millor actor revelació

## Guardonats

| Any | Guanyadora | Pel·lícula |
| 2001 | Pilar López de Ayala | Juana la Loca |
| 2000 | Juan José Ballesta | El Bola |
| 1999 | Ana Fernández | Solas |
| 1998 | Lola Dueñas | Mensaka |
| 1997 | Andoni Erburu | Secretos del corazón |
| 1996 | Íngrid Rubio | Más allá del jardín |
| 1995 | María Pujalte | Entre rojas |
| 1994 | Ruth Gabriel | Días contados |
| 1993 | Nancho Novo | La ardilla roja |
| 1992 | Javier Bardem | Jamón, jamón |
| 1991 | Carme Conesa | Las chicas de hoy en día |

## Referències

* ↑ Todos los Premios Unión de Actores recaen en mujeres, El País, 1 de febrero de 1996
* ↑ Premios Unión de Actores 1994 a la web de la Unión de Actores
* ↑ El actor Manuel Aleixandre y las salas alternativas de teatro reinan en la noche de los cómicos, El País, 8 de febrero de 1994
* ↑ Premios Unión de Actores 1992 a la web de la Unión de Actores
* ↑ Premios Unión de Actores 1991 en la web de la Unión de Actores

## Enllaços externs

* Notícies sobre els Premis de la Unión de Actores y Actrices a El País
# Le Journal du Dimanche

Le Journal du Dimanche (francès: el diari del diumenge) és un setmanari francès que es publica cada diumenge a França.

## Història

Le Journal du Dimanche va ser creat per Pierre Lazareff el 1948. Ell era editor de France Soir en aquell temps.
El setmanari pertany al Grup Lagardère a través de Hachette Filipacchi Médias. L'empresa és també l'editora del diari publicat a París cada diumenge.
Le Journal du Dimanche va ser publicat en format broadsheet fins que el 1999 va començar per ser publicat en format Berliner. El 6 de març de 2011 el paper va tornar a canviar de disseny i es va començar a publicar en format tabloide gran.
En el període de 2001-2002 Le Journal du Dimanche va tenir una circulació de 275.000 còpies. El 2009 la difusió era de 269.000 còpies. Entre gener i desembre 2010 la versió en paper va tenir una difusió de 257.280 còpies.

## Membres destacats

* Alain Genestar
* Jean-Claude Maurice entre 1999 i desembre 2005.
* Jacques Espérandieu (ex-Le Parisien) entre desembre 2005 i maig 2008.
* Cristià de Villeneuve entre maig 2008 i febrer 2010
* Olivier Jay entre març 2010 i desembre 2011
* Jerôme Bellay (2012-avui)

## Referències

* 1 2 3 «Le Journal du Dimanche». Euro Topics. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 25 novembre 2014].
* 1 2 3 4 «Newspaper Journal du Dimanche: a new format, a new approach». Publicitas, 03-03-2011 [Consulta: 24 novembre 2014]. Arxivat 2 April 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 24 març 2015].
* 1 2 «Le Journal du Dimanche». Publicitas. Arxivat de l'original el 3 d’abril 2015. [Consulta: 25 novembre 2014].
* 1 2 «Top 50 Finance/Business/News magazines worldwide (by circulation)» (Report). Magazine Organization. [Consulta: 13 desembre 2014].
* ↑ «Weekly Magazines: Second in a Series on French Media». Wikileaks, 01-12-2006. [Consulta: 1r març 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Kangilinnguit

Kangilinnguit o Kangilínguit, també conegut com a Grønnedal (Vall verda), és un assentament i ubicació d'una antiga base naval militar al municipi de Sermersooq de Groenlàndia, situada a la desembocadura del Fiord d'Arsuk, al sud-oest de Groenlàndia. L'assentament tenia 160 habitants el 2010, la majoria dels quals són personal de la Marina Reial Danesa, adscrit al quarter general del Grønlands Kommando (Comandament de l'illa de Groenlàndia). Una carretera de gairebé 5 km entre Kangilinnguit i Ivittuut les converteix en les úniques ciutats de Groenlàndia connectades per carretera. Va ser l'únic assentament poblat de l'antic municipi d'Ivittuut.
Per a l'antiga instal·lació naval dels Estats Units d'Amèrica, vegeu Bluie West Seven.

## Història

Kangilinnguit va ser fundat amb el nom de «Green Valley» (Vall verda) per l'Armada dels Estats Units durant la Segona Guerra Mundial per protegir l'altament estratègica pedrera de criolita de l'antic poblat d'Ivittuut. La US Navy va traspassar la base a la Marina Reial Danesa a l'agost de 1951. Durant els primers anys de la Guerra Freda, la base va ser utilitzada per vaixells de guerra antisubmarina de l'OTAN, que van seguir els submarins de la Marina Soviètica a l'Atlàntic Nord.
Des de mitjans de la dècada del 1990, la Marina danesa ha proposat estalviar diners destinat al personal del quarter general del Grønlands Kommando (Comandament de l'illa de Goenlàndia), situat a l'aillat Kangilinnguit, traslladant la major part dels 65 membres a Nuuk, la capital de Groenlàndia, o tornant-los a Aarhus, Jutlàndia. No obstant això, el govern de Groenlàndia ha pressionat amb èxit per mantenir el comandament intacte per tal d'impulsar l'economia local.
Sota els termes de l' «Acord de Defensa Danès 2010-2014» aprovat pel Parlament danès el 24 de juny de 2009, el Grønlands Kommando va absorbir el gairebé desaparegut Færøernes Kommando (Comandament de les illes Feroe). El comandament combinat es va col·locar a Nuuk sota el nom d'Arktisk Kommando (Comandament àrtic). Com a resultat, el 2012, Kangilinnguit es va tancar i les funcions militars residuals es van traslladar a Nuuk (Godthaab), la capital de Groenlàndia.

## Clima

El clima predominant és l'anomenat clima de tundra. La classificació climàtica de Köppen és ET. La temperatura mitjana anual a Aappilattoq és de 1,7 °C. La precipitació és de 1021 mm a l'any

## Referències

* ↑ "Greenland and the Arctic". By Etain O'Carroll and Mark Elliott. Lonely Planet 2005. ISBN 1-74059-095-3
* ↑ Statistics Greenland Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine. (danès)
* ↑ Danish Agency for Science, Technology and Innovation Arxivat 2007-06-06 a Wayback Machine.
* ↑ Statistics Greenland Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine.
* ↑ Climate data (castellà)

## Enllaços externs

* Website of the Greenland Command at Kangilinnguit (danès)
* arsukfjorden.gl Arxivat 2016-04-30 a Wayback Machine. − lloc web local amb mapes (danès)
# Salomacus (cràter)

Salomacus és un cràter sobre la superfície de (21) Lutècia, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 11 ° de latitud nord i 109 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 7 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el cinc d'abril de 2011 i fa referència a Salomacus, antiga ciutat romana de l'època de Lutècia, actualment Salas (França).

## Referències

* ↑ "Salomacus (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Talbert, Richard J.A.. Princeton University Press. Barrington Atlas of the Greek and Roman World, 2000.
# Oliver Twist (pel·lícula de 1912)

Oliver Twist és una pel·lícula del 1912 dirigida per Thomas Bentley, basada en la novel·la homònima de Charles Dickens.

## Argument

Oliver Twist (Ivy Millais) és un nen orfe que li porten a un orfenat. A causa del maltractament que se li dona, un dia decideix escapar-se a Londres. Tot just arribar a la ciutat coneix Artful Dodger (Willie West) qui li dona acollida. Amb la innocència d'un nen de deu anys, sense adonar-se s'endinsa en una banda de nois carteristes dirigit pel malvat Fagin (John McMahon).

## Altres adaptacions

* Oliver Twist (pel·lícula de 1909)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1920)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1922)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1933)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1948)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1982)
* Oliver Twist (pel·lícula de 2005)