OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Pere del Brunet

Sant Pere del Brunet és una església situada al municipi de Sant Salvador de Guardiola (Bages), a un mas que porta el seu nom prop de la carretera de Manresa a can Maçana. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església preromànica construïda a la segona meitat del segle x, de la qual es conserva la capçalera, l'arc triomfal de ferradura, l'absis de planta trapezoïdal, amb una finestra d'arc monolític. La coberta de l'absis és cobert amb volta. Molt aviant a principis del segle xi l'església fou ampliada amb una nova nau, coberta amb volta de canó de mig punt, reforçada per dos arcs torals. La porta original al mur de migdia fou posteriorment tapat. El mur de tramuntana és el més modificat, amb l'actual porta d'accés, amb el campanar d'espadanya d'una sola d'un sol ull. L'aparell és fet amb blocs de pedra mitjana, col·locats força desiguals, en filades unides amb morter de calç.
L'altar consta d'un suport constituït per un bloc de pedra tallat i polit de forma rectangular al damunt del qual ha estat col·locada una llosa de pedra no gaire gruixuda, polida i amb els cantons rectes. No presenta ornamentació però si uns grafits avui molt malmesos. Llegits per A.M. Mundó diuen: "...REDUS", "GUILELMO", "SACER", "(G)OMBAUDUS", "(G)OMBAUDUS" i "BERNARDUS SACER". A l'interior hi ha una ara d'altar únic.

## Història

L'església de St. Pere de Brunet estava situada dins el terme del castell de Guardiola, al lloc conegut amb el nom de la Serra, conegut avui amb el nom de Brunet. Sempre fou capella depenen de l'església parroquial de Sant Salvador de Guardiola. La primera notícia documental és de l'any 1035 on l'anomena Sant Pere de Guardiola. Als anys 1281 i 1334 torna a aparèixer documentat, aquest cop com a Sant Pere de Serra. L'any 1618 s'hi efectuaren obres importants: s'enrajolà la capella, fou tapat la porta original.

## Referències

* ↑ Hiperenciclopèdia - Sant Pere del Brunet
* ↑ «Sant Pere del Brunet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Sant Pere del Brunet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
* ↑ Festacatalunya - Sant Salvador de Guardiola - Sant Pere del Brunet
* 1 2 Història - Sant Pere del Brunet
# PAP

«PAP» té aquests significats:
* Pap d'Armènia, rei d'Armènia del 370 al 374.
* Pap (família), família patrícia romana de la gens Emília.
* Pappos d'Alexandria, geòmetra grec.
* Acrònim de Ponte a prueba, el programa de ràdio emès per Europa FM.
Viccionari
# Psychoda vesca

Psychoda vesca és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella fa 0,65 mm de llargària a les antenes (0,68-0,70 en el cas del mascle), mentre que les ales li mesuren 1,02-1,22 de longitud (1-1,08 en el mascle) i 0,37-0,42 d'amplada (0,37-0,42 en el mascle).
* Les antenes presenten 15 segments.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia: Papua Occidental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Sembrant

Sembrant va ser una publicació mensual sobre els Pomells de Joventut editada a Igualada l'any 1923.

## Descripció

Portava el subtítol Revista Pomellista. S'imprimia als tallers de Nicolau Poncell. Tenia vuit pàgines, amb un format de 25 x 15 cm, a ratlla tirada. Esporàdicament hi havia dibuixos i fotografies. El primer número va sortir el mes de març de 1923 i l'últim, el 8, el setembre del mateix any. A més d'Igualada, arribava a Piera, Capellades, Santa Coloma de Queralt i Cabrera.

## Continguts

Portava informació sobre els Pomells de Joventut, un moviment de nois i noies amb finalitat moral i catalanista fundat per Josep M. Folch i Torres. Era el portaveu dels Pomells de la comarca i hi ha moltes referències al seu fundador. En l'article de presentació del primer número deien: «M’han batejat amb el nom de Sembrant ... Eusaquí doncs la raó de la meva vida: sembrar quietosament l'amor a Déu i a Catalunya ... Mestre Folch rebeu en primer lloc la salutació primícera d'aquest humil nadó que vos heu dignat apadrinar». Anunciava i comentava les activitats dels grups pomellistes: aplecs, concursos, trobades, etc. També hi havia treballa de creació literària, poesies i notes sobre la història de Catalunya.
Els redactors locals eren Bartomeu Torné Prat, J. Riba, Ramon Pipó Graells, Antoni Godó Valls i Josep Valls Fàbregas. Hi ha algunes col·laboracions de Josep M. Folch i Torres i Emili Pasqual d'Amigó.

## Referències

* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 333.
* ↑ «Sembrant». Sembrant, 1, 01-03-1923.
* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 334.

## Localització

* Biblioteca Central d'Igualada. Plaça de Cal Font. Igualada (col·lecció completa i relligada).

## Enllaços externs

* https://trencadis.diba.cat/
# Lieucourt

Lieucourt és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lieucourt era de 74 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 1 estava desocupat. 28 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lieucourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 38 eren actives i 4 eren inactives. De les 38 persones actives 33 estaven ocupades (20 homes i 13 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lieucourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lieucourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gloeophyllales

Els Gloeophyllales són un ordre de bolets basidiomicots de la classe dels agaricomicets.

## Ecologia forestal

La història evolutiva d'aquests bolets mostra que certes espècies han esdevingut agents de podriment bru de la fusta: diversos Gloeophyllales han desenvolupat amb els poliporals i els boletals, un mecanisme de despolimerització de la cel·lulosa, via la reacció de Fenton, produint radicals lliures hidroxils que poden extreure els àtoms d'hidrogen pertanyents a les connexions osídiques de la cel·lulosa.
Agents de degradació de la fusta, aquests bolets són temuts pels silvicultors perquè llur presència en parts mortes d'un arbre significa sempre la mort completa d'aquest en un termini més o menys breu (generalment alguns mesos a alguns anys després de llur aparició). Paral·lelament, són indicadors de gestió durable dels boscos. Constitueixen en efecte microhàbitats rics en biodiversitat i figuren entre els principals recicladors del carboni orgànic en els ecosistemes terrestres.

## Sistemàtica

L'ordre dels Gloeophyllales comporta la família de les Gloeophyllaceae i un gènere incertae sedis.

### Família dels Gloeophyllaceae

* gènere Boreostereum
** Boreostereum borbonicum
** Boreostereum radiatum
** Boreostereum sulphuratum
** Boreostereum vibrans
* gènere Campylomyces
** Campylomyces heimii
** Campylomyces tabacinus
* gènere Gloeophyllum
** 13 espècies
* gènere Mycobonia
** Mycobonia flava
* gènere Mycothele
** Mycothele disciformis
* gènere Veluticeps
** 10 espècies

### Família no precisada

* gènere Pileodon
** Pileodon megasporus
** Pileodon philippinensis

## Llista de les famílies i gèneres

Segons Catalogue of Life:
* família Gloeophyllaceae
* família de les Gleophylalles incertae sedis
Segons NCBI:
* família de les Gloeophyllaceae
** gènere Gloeophyllum
** gènere Griseoporia
** gènere Neolentinus
** gènere Osmoporus
** gènere Veluticeps

## Referències

* ↑ D.C.Eastwood et coll «The plant cell wall decomposing machinery underlies the functional diversity of forest fungi» (en anglès). Science, juillet 2011. DOI: 10.1126/science.1205411.
* ↑ D. Floudas, M. Binder, R. Riley, K. Barry, R.A. Blanchette, B. Henrissat, A.T. Martinez, R. Otillar, J.W. Spatafora, J.S. Yadav, et al. «The Paleozoic origin of enzymatic lignin decomposition reconstructed from 31 fungal genomes» (en anglès). Science, 336, 6089, 2012, pàg. 1715-1719. DOI: 10.1126/science.1221748.
* ↑ Norman E. Hickin, Robin Edwards. The Insect Factor in Wood Decay (en anglès). Associated Business Programmes, 1975, p. 125-127.
* ↑ Daniel Vallauri, Jean André, Jean-Claude Génot, Jean-Pierre de Palma et Richard Eynard-Machet. Biodiversité, naturalité, humanité. Pour inspirer la gestion des forêts. Lavoisier, 2010, p. 64.

## Enllaços externs

* Gloeophyllales al National Center for Biotechnology Information (anglès)
# Le Journal du Pays Basque

Le Journal du Pays Basque - Euskal Herriko Kazeta fou un diari del País Basc del Nord publicat entre el 2001 i el 2013, redactat en francès, i en euskara en menor mesura. Era imprès a Urruña i el distribuïa Baigura Communication SARL. La seva línia editorial era pròxima a plantejaments abertzales i d'esquerra.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Le Journal du Pays Basque
# Seb Dance

Sebastian "Seb" Dance (Roehampton, 1 de desembre de 1981) és un polític britànic. Exerceix com a eurodiputat des de 2014 per a la regió de Londres per al Partit Laborista. És membre de la comissió de Medi Ambient, Salut Pública i Seguretat Alimentària i de la comissió de Desenvolupament. És coordinador del grup de l'Aliança Progressista de Socialistes i Demòcrates en la comissió d'investigació de mesuraments de les emissions en el sector de l'automòbil, que es va crear en resposta a l'escàndol d'emissions de Volkswagen.

## Referències

* ↑ «vote 2014 - London». BBC. [Consulta: 26 maig 2014].

## Enllaços externs

* Seb Dance - Lloc web oficial
# Ramon Torelló i Borràs

Ramon Torelló i Borràs (Sant Sadurní d'Anoia, 1844 - Barcelona, 7 de març del 1897) va ser pedagog, tècnic tèxtil i va fer diversos estudis econòmics de tema proteccionista.

## Biografia

Era de família culta i la seva vocació s'orientà inicialment cap a la pedagogia. Durant dos anys estudià filosofia i retòrica al seminari conciliar de Barcelona, per passar posteriorment a l'Escola Normal. L'any 1865 guanyà la plaça de mestre de Sallent i, fruit de la seva experiència com a ensenyant, publicà diverses obres de caràcter pedagògic.
L'any 1873 entrà a l'empresa tèxtil "Sert Germans i Solà" i acabaria esdevenint membre del col·legi de l'Art Major de la Seda. Lluità pel proteccionisme tèxtil seguint la doctrina de Friedrich List i Henry Carey, redactà la part econòmica del Memorial de Greuges (1885) i col·laborà en diversos informes aranzelaris amb experts com Ferrer i Vidal, F.J.Orellana i Salvador Albacete. Publicà articles als periòdics El Trabajo Nacional i Crónica de Cataluña (de Barcelona) i La Mañana (de Madrid). Va ser membre del Foment de la Producció Nacional, del successor d'aquest, el Foment del Treball Nacional, a partir del 1884 de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País i del partit conservador de Cánovas del Castillo.

## Obres

* Método práctico racional para la enseñanza de la aritmética, por Varios Maestros de la Enseñanza Barcelona: Imp. de Celestino Verdaguer, 1869
* Método práctico racional para que los niños que frecuentan las escuelas de Cataluña puedan aprender sin grande esfuerzo el idioma castellano Barcelona: Imp. de Celestino Verdaguer, 1870
* Necrología de D. Claudio Arañó y Arañó, leída en la sesión pública que el Instituto de Fomento del Trabajo Nacional dedicó a honrar su memoria Barcelona: Tip. de N. Ramírez, 1888

## Notes i referències

* ↑ Necrològica al Calendari català per a l'any 1898
* ↑ Els escriptors proteccionistes a Terrassa, d'Antoni Roca i Garcia
* ↑ El seu pare, Antoni Torelló i Sàbat (1802-1872) va fundar i dirigir l'orquestra sadurninenca Els Escolans. Un fill d'aquest, Antoni Torelló i Borràs (1829-?), va ser músic i el succeí en la direcció d'Els Escolans, per on també passaren força altres membres de la família que també foren músics. Un germà seu i de Ramon Torelló, Pelegrí Torelló i Borràs (1837-1917), va ser professor a Vic el 1859 i posteriorment escriptor i secretari de l'ajuntament de Sant Sadurní; publicà Gelida, notes pera sa història tretes dels arxius de l'iglésia parroquial y del ajuntament (coautor F.Peracaula i ?Masagué, 1906), Monografía histórica-pintoresca de la vila de Sant Sadurní d'Anoya (1909, reed. facsímil 1986) i Nuevo procedimiento del método racional para la enseñanza de la lectura.
* ↑ Llista de socis de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País
# Cosswiller

Cosswiller (en alsacià Kosswiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 513 habitants.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Mossig i del Vignoble.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 286 | 309 | 324 | 372 | 430 | 513 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Haegel | |
# Liutoritxi

Liutoritxi (en rus: Люторичи) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 508 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Geokichla

Geokichla és un gènere d'aus de la família dels túrdids (Turdidae). Aquests tords i grives són ocells de mida mitjana que habiten principalment en zones tropicals d'Àsia, fins melanèsia i Austràlia, però que també arriben a la taigà eurasiàtica.

## Taxonomia

La classificació del gènere Zoothera ha patit canvis durant els darrers anys, passant moltes espècies des d'aquest gènere fins Geokichla. Segons la classificació del IOC (versió 3.5, 2013) hom distingeix 21 espècies al gènere Geokichla:
* Geokichla schistacea - tord pissarrós.
* Geokichla dumasi - tord de Buru.
* Geokichla joiceyi - tord de Seram.
* Geokichla interpres - tord de capell castany.
* Geokichla leucolaema - tord d'Enggano.
* Geokichla erythronota - griva dorsi-rogenca.
* Geokichla mendeni - tord negre-i-vermell.
* Geokichla dohertyi - griva de Doherty.
* Geokichla wardii - tord de Ward.
* Geokichla cinerea - griva cendrosa.
* Geokichla peronii - griva de Timor.
* Geokichla citrina - tord de cap taronja.
* Geokichla sibirica - tord siberià.
* Geokichla piaggiae - tord de Piaggia.
* Geokichla crossleyi - tord de Crossley.
* Geokichla gurneyi - tord de Gurney.
* Geokichla oberlaenderi - tord d'Oberländer.
* Geokichla camaronensis - tord del Camerun.
* Geokichla princei - tord de Ghana.
* Geokichla guttata - tord tacat.
* Geokichla spiloptera - tord alatacat.

## Referències

* ↑ PDF Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine. Gary Voelker i John Klicka. 2008. Systematics of Zoothera thrushes, and a synthesis of true thrush molecular systematic relationships. Molecular Phylogenetics and Evolution. 49 (377–381)
# Landsat 7

Landsat 7 és l'últim d'un grup de satèl·lits llançats pels Estats Units (vegeu Programa Landsat). Va ser llançat el 15 d'abril de 1999. L'objectiu fonamental del Landsat 7 és d'actualitzar la base de dades d'imatges de tot el planeta. Encara que el programa Landsat és controlat per la NASA, les imatges rebudes pel Landsat 7 són processades per l'Agència Geològica dels Estats Units (USGS per les seves sigles en anglès).

## Especificacions del satèl·lit

Landsat 7 va ser dissenyat perquè la seva vida útil fos de 5 anys, i té la capacitat de recollir i transmetre fins a 532 imatges per dia. Es troba en una Òrbita heliosíncrona, la qual cosa significa que sempre passa a la mateixa hora per un determinat lloc. Té visió de tota la superfície terrestre en un temps de 15 dies, realitzant 232 òrbites. El pes del satèl·lit és de 1973 quilograms, mesura 4.04 metres de llarg, i 2.74 metres en diàmetre. A diferència dels seus antecessors, Landsat 7 posseeix una memòria sòlida de 378 gigabytes capaços d'emmagatzemar al voltant de 100 imatges. L'instrument essencial a bord del satèl·lit és l'Enhanced Thematic Mapper Plus (ETM+).

## Vegeu també

* Globus virtual
* NASA World Wind
* Google Earth

## Referències

* ↑ «Landsat—A Global Land-Imaging Mission» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2014].
* ↑ «Landsat Project Description» (en anglès). Arxivat de l'original el 20 de març 2016. [Consulta: 5 juny 2014].

## Enllaços externs

* NASA's Landsat 7 Website
# Scartella nuchifilis

Scartella nuchifilis és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,6 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de l'Illa Ascensió.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bath, H., 1990. Blenniidae. p. 905-915. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Almada, V.C., R.F. Oliveira, E.J. Gonçalves, A.J. Almeida, R.S. Santos i P. Wirtz, 2001. Patterns of diversity of the north-eastern Atlantic blenniid fish fauna (Pisces: Blenniidae). Global Ecol. Biogeogr. 10:411-422.

## Bibliografia

* Bath, H., 1990: Über eine neue Art der Gattung Scartella von den Kapverdischen Inseln (Pisces: Blenniidae). Mitteilungen Pollichia v. 77: 395-407.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Rangel, C. A. i L. F. Mendes, 2009: Review of blenniid fishes from Fernando de Noronha Archipelago, Brazil, with description of a new species of Scartella (Teleostei: Blenniidae). Zootaxa Núm. 2006: 51-61.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pares apostòlics

Com a Pares apostòlics es considera a escriptors cristians de finals del segle i i de la primera meitat del segle ii que segons la tradició van conèixer als apòstols de Jesús. Ens han transmès alguns episodis i paraules que, en alguns casos, ells mateixos han rebut per tradició oral o per documents desconeguts. Serien després dels Evangelis, la font escrita més directa de la vida dels primes cristians.
Pares apostòlics són:
* Pàpies de Hieràpolis
* Climent de Roma
* Ignasi d'Antioquia
* Policarp d'Esmirna

## Llista d'obres

* Carta de Diognetus
* Primera Carta de Climent de Roma als Corintis
* Segona Epístola de Climent
* Didakhé
* Carta de Barnabas
* Carta d'Ignasi d'Antioquia als d'Esmirna
* Carta de Policarp
* Carta sobre Policarp Màrtir

## Bibliografia

* PUIG I TÀRRECH, Armand. Jesús un perfil biogràfic.
# Ramon Tomàs i Prat

Ramon Tomàs i Prat (Barcelona, 28 de maig de 1904 - Tortosa, 10 d'agost de 1976) fou un futbolista català de la dècada de 1920.
Jugava a la posició de centrecampista. Començà la seva carrera a l'Avenç de l'Sport el 1923, club que dos anys més tard es convertí en UE Sant Andreu. El 1926 fitxà pel RCD Espanyol, on jugà durant quatre temporades i debutà a la primera divisió.
També fou jugador del Gimnàstic FC de València (1928-29), Reial Oviedo (1930), Cultural Leonesa (1930-31) i Zaragoza CD (1931-32).
Jugà un partit amb la selecció catalana el 1927.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Tomàs». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Perfil a bdfutbol». bdfutbol. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «El dia de ayer en los locales de ambos clubs». Mundo Deportivo, 16-06-1929. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Tomás debutarà en el Real Oviedo...». Mundo Deportivo, 01-02-1930. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Entre las nuevas adquisiciones...». Mundo Deportivo, 31-12-1930. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «El cuadro de jugadores del Zaragoza CD». Mundo Deportivo, 14-09-1931. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Ayer en el campo del Español». Mundo Deportivo, 11-07-1927 [Consulta: 1r abril 2015].