OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Garbes (Josep Benseny)

Garbes és un oli sobre tela de l'any 1951, obra de Josep Benseny Piñol, que un cop adquirida als hereus de l'artista l'any 1981, forma part de la col·lecció del Museu d'Art Jaume Morera de Lleida.
L'obra fou presentada per primer cop a l'exposició pòstuma que el Cercle de Belles Arts de Lleida va dedicar-li a Josep Benseny l'any mateix de la seva mort (1952). Segons el catàleg d'aquella exposició, l'obra es titulava Garvillas (Lérida), i és un dels innumerables paisatges que Benseny pintà dels voltants de Lleida, un dels millors testimonis del protagonisme de la llum en l'obra del pintor posterior a la guerra.
Inicialment, Benseny se centra en el treball del cel i el moviment dels núvols, però en aquest cas el cel perd protagonisme respecte a la terra, i el moviment dels núvols ha estat substituït per les línies de les garbes de blat, arribant fins i tot a una certa deformació de la visió general de l'obra. Garbes és una obra característica de la darrera etapa de Benseny, quan aquest adoptà una paleta cada cop més càlida, amb un predomini evident dels ocres i taronges, que alguns autors defineixen com a expressivament lumínica.
Benseny se serví de paisatge com a motiu inspirador i medi on poder desenvolupar el temperament vehement que el caracteritzava, mantenint-se en unes solucions pictòriques pròpies del paisatgisme de mitjan segle xx, l'única forma de pintura relativament moderna acceptada per la societat franquista. No obstant, el dramatisme amb què molts cops afronta el tema, com a reflex de les pròpies emocions l'apropa, també, a un cert expressionisme i romanticisme. Benseny no traspassà mai els límits d'un art lligat a la idea de realitat i resolt en temes plenament figuratius, però la lluita contra el traspàs mimètic del quadre fou constant. Si bé la seva línia de treball fou ben clara, la seva mort prematura planteja el dubte sobre com hagués pogut madurar la seva obra a l'empara de les tendències sorgides al llarg de la dècada dels cinquanta, les quals suposaren un veritable trencament amb la cultura artística amb el primer franquisme.

## Referències

* 1 2 3 Gabarrell, Francesc. «Garbes». Índex general d'obra del Museu d'Art Jaume Morera. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2013. [Consulta: 21 desembre 2013].
Viccionari
# Sautor

El sautor, en heràldica, és la peça honorable resultant de la unió d'una banda i una barra; és a dir, té forma d'aspa i s'anomena també creu de Santa Eulàlia, creu de Sant Vicenç o creu de Sant Andreu, ja que és el símbol del martiri d'aquests sants. També la creu de Borgonya és un sautor. És una de les peces honorables, principals o de primer ordre.
Hi ha diversos tipus de sautors que s'anomenen diferent segons la seva disposició o mida. S'entén per «sautor» (o «sautor ple») la peça que toca les vores de l'escut; si no les toca, es tracta d'un «sautor abscís». Un sautor reduït a la meitat de la seva amplària s'anomena «sautor flanquís». El moble en forma de sautor abscís és el «sautoret». Es diu també que dues peces estan «en sautor» quan formen una aspa; també es pot aplicar a la partició de l'escut, i llavors es té un escut «quarterat en sautor».
El sautor pot conformar diverses peces compostes, com ara el «sautor faixa» (format pel sautor i una faixa) o el «sautor peu» (format pel sautor i el peu).

## Escuts

Es tracta d'una figura molt comuna als escuts d'armes. Alguns exemples d'escuts amb sautor són els següents:
Exemples d'escuts amb sautors plens
* El Papiol
* Pujalt
* l'Hospitalet de Llobregat
* Vallgorguina
* Viladasens
Exemples d'escuts amb sautors abscissos
* Camós
* Sant Andreu Salou
* Creixell
* Esparreguera
Exemples d'escuts quarterats en sautor
* Prades
* Jorba
* Vilagrassa
* Vic
Exemples d'escuts amb sautorets
* Planoles
* Sant Vicenç de Torelló
* Oliana
* Sant Vicenç de Montalt
Exemples d'escuts amb les peces disposades en sautor
* Albanyà
* Coll de Nargó
* el Prat de Llobregat
* Rellinars

## Banderes

També és freqüent trobar el sautor en el disseny de banderes, com per exemple:
Banderes estatals
* Burundi
* Jamaica
* Regne Unit
Banderes subestatals
* Arkhànguelsk
* Alabama
* Escòcia
* Florida
* Jersey
* Nova Escòcia
* País Basc
* San Andrés y Providencia
Banderes municipals
* Bujalance
* Castro Urdiales
* Coral Springs
* Esparreguera
* Fortaleza
* Hollywood
* Hondarribia
* Katwijk
* Logronyo
* Marsaxlokk
* Miami-Dade
* Oñati
* Osca
* Peñamellera Baja
* Rio de Janeiro
* Sant Andreu de Llavaneres
* Senglea
* Sint-Oedenrode
* Sopela
* Tenerife
* Valdivia
* Vitòria
* Wijchen
* Żabbar
* Vladivostok
Banderes navals
* Bèlgica
* Bulgària
* Estònia
* Geòrgia
* Letònia
* Paraguai
* Rússia
* Uruguai
Altres
* Creu de Saint Alban
* Estats Confederats d'Amèrica
* Gascunya
* Nova Rússia
# Faisà mostatxut blanc

El faisà mostatxut blanc (Crossoptilon crossoptilon) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita boscos de coníferes i mixtes, zones arbustives i praderies de les muntanyes del sud de la Xina i el sud-est del Tibet.
# Neofreudisme

El terme neofreudisme s'ha utilitzat per a designar diferents corrents o variants de la psicoanàlisi. Els psiquiatres i psicòlegs «neofreudians» foren, d'una banda, un grup de teòrics nord-americans de mitjan segle xx, molt influenciats per Sigmund Freud, però que van estendre les seues teories, sovint en direccions socials, antropològiques o culturals. S'autodefiniren com "autors nord-americans que tractaren de reformular la teoria freudiana en termes sociològics i d'eliminar les seues connexions amb la biologia". El corrent neofreudià que s'estengué per Alemanya a partir de 1945 s'anomenà Neopsychoanalyse, i el psiquiatre alemany Harald Schultz-Hencke en fou un dels principals representants.

## Neofreudians

* Carl Jung.
* Erik Erikson.
* Karen Horney.
* Erich Fromm.

## Referències

* ↑ Charles Rycroft, A Critical Dictionary of Psychoanalysis (London, 1995), p. 60.
* ↑ Geoffrey Cocks: Psychotherapy in the Third Reich, Publisher: Transaction Publishers; 2 edition (January 1, 1997), ISBN 1-56000-904-7.

## Publicacions relacionades

* Thompson, Clara M. (1950). Psychoanalysis: Evolution and development. New York: Thomas Nelson & Sons.
* Mitchell, S. a., & Black M.J. (1995). Freud and beyond: a history of modern psychoanalytic thought. USA: Basic Books.
# Ptychadena retropunctata

Ptychadena retropunctata és una espècie de granota que viu a Guinea, Libèria, Sierra Leona i, possiblement també, a Costa d'Ivori.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Schiøtz, A. 2004. Ptychadena retropunctata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Centre per a les Llibertats Civils (Ucraïna)

El Centre per a les Llibertats Civils (ucraïnès: Центр Громадянських Свобод) és una organització de drets humans dirigida per l'advocada ucraïnesa Oleksandra Matviichuk. Es va fundar a Kíiv el 30 de maig del 2007.
L'organització va ser guardonada amb el Premi Nobel de la Pau 2022, juntament amb Ales Bialiatski i l'organització russa Memorial. Aquest va ser el primer premi Nobel concedit a un ciutadà o organització ucraïnesa.
L'organització es dedica a introduir esmenes legislatives en un intent de fer que Ucraïna sigui més democràtica i millorar el control públic de les forces de l'ordre i del poder judicial. Un dels objectius de lorganització és l'actualització del Codi Penal d'Ucraïna. L'organització també lidera campanyes internacionals per alliberar persones empresonades il·legalment a Rússia i a les zones ocupades de Crimea i Donbàs. El Centre per a les Llibertats Civils també va documentar els crims de guerra russos durant la invasió russa d'Ucraïna el 2022. El Comitè Noruec del Nobel va afirmar el 2022 que l'organització estava "exercint un paper pioner a l'hora de fer que els culpables rendeixin comptes dels seus crims".

## Referències

* ↑ «Oleksandra Matviychuk - Ukraine | Coalition for the International Criminal Court». www.coalitionfortheicc.org. [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ «Ukraine’s Center for Civil Liberties becomes one of Nobel Peace Prize laureates» (en anglès). [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Nobel Peace Prize to activists from Belarus, Russia, Ukraine» (en anglès). Onmanorama, 07-10-2022. [Consulta: 7 octubre 2022].
* 1 2 3 Todorov, Svetoslav. «Meet Oleksandra Matviichuk from Ukraine» (en anglès). Friedrich Naumann Foundation, 14-02-2022. [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Oleksandra Matviichuk». religiousfreedom.in.ua. [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ «Nobel peace prize given to human rights activists in Belarus, Russia and Ukraine» (en anglès). The Guardian, 07-10-2022. [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ «Nobel peace prize 2022 awarded to human rights campaigners in Ukraine, Russia and Belarus – as it happened» (en anglès). The Guardian, 07-10-2022. [Consulta: 7 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Centre per a les Llibertats Civils - Lloc web oficial
* «Centre per a les Llibertats Civils (Ucraïna)» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Shungnak

Shungnak és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 266 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shungnak tenia 256 habitants, 56 habitatges, i 51 famílies La densitat de població era d'11,8 habitants/km².
Dels 56 habitatges en un 66,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 16,1% dones solteres, i en un 8,9% no eren unitats familiars. En el 7,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 48,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 12,9% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.375 $ i la renda mediana per família de 41.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.750 $ mentre que les dones 33.750 $. La renda per capita de la població era de 10.377 $. Aproximadament el 21,7% de les famílies i el 35,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shungnak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shungnak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Sanchez Watt

Herschel Oulio Sanchez Watt (nascut el 14 de febrer de 1991), més conegut com a Sanchez Watt, és un futbolista anglès que actualment jugar per l'Arsenal FC.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Sanchez Watt a soccerbase.com (anglès)
# Fascicle

«Fascicle» té aquests significats:
* Botànica: un tipus d'inflorescència Fascicle (botànica).
* Botànica: un feix de fulles (agulles), Fascicle (fulles).
* Arts gràfiques: petita part d'un llibre publicada per separat, Fascicle (llibre).
# Édouard Le Roy

Édouard Louis Emmanuel Julien Le Roy (París, 18 de juny de 1870 - 10 de novembre de 1954), fou un filòsof i matemàtic francès.
Va estar a l'École Normale Supérieure el 1892, i com a agregat en matemàtiques el 1895. Es va doctorar en ciències a 1898, va ensenyar a diversos liceus i després va ser professor de matemàtiques al Lycée Saint-Louis de París.
Des d'aquest moment va començar a interessar-se també per la filosofia i la metafísica. Va ser amic de Teilhard de Chardin i deixeble molt estret de Henri Bergson, a qui va succeir al Collège de France (1922) i el 1945 a l'Académie française. El 1919, Le Roy va ser escollit membre de l'Académie des Sciences Morales et Politiques.
Es va interessar especialment a estudiar la relació entre ciència i moralitat. Juntament amb Henri Poincaré i Pierre Duhem va sostenir la tesi convencionalista sobre el fonament de la matemàtica. Va estendre la seva teoria convencionalista a la veritat revelada i al dogma, rebutjant aquest últim i la teologia especulativa per decantar cap a una fe instintiva, de cor i de sentiment. Tals idees van portar a que la seva obra fos titllada de modernista i que les seves obres fossin incloses a l'Index Librorum Prohibitorum per part de la Santa Seu.

## Obres

* Sur l'intégration des équations de chaleur (1898)
* Science et philosophie (1899)
* Dogme et critique (1907)
* A New Philosophy: Henri Bergson (Une philosophie nouvelle : Henri Bergson, 1912)
* What Is a Dogma? (1918)
* Qu'est-ce-que la Science ?: réponse à André Metz (1926)
* L'Exigence idéaliste et le fait de l'évolution (1927)
* Les Origines humaines et l'évolution de l'intelligence (1928)
* La Pensée Intuitive. Le problème de Dieu (1929)
* Introduction à l'étude du problème religieux (1944)
* Discours De Réception (1946)
* Essai D'Une Philosophie Première (1956)
* Bergson Et Bergsonisme (1947)
* Essai d'une philosophie première : l'exigence idéaliste et l'exigence morale, 2 vol., posthumous (1956-1958)

## Vegeu també

* Noosfera
* Pragmatisme

## Enllaços externs

** A New Philosophy: Henri Bergson, al projecte Gutenberg.
# Mulher Objeto

Mulher Objeto és una pel·lícula eròtica brasilera del 1981 dirigida per Silvio de Abreu, del gènere pornochanchada.

## Sinopsi

Tracta sobre les fantasies d'una dona casada que viu en somnis nombroses experiències sexuals amb parelles d'ambdós sexes.

## Repartiment

* Helena Ramos... Regina
* Nuno Leal Maia... Hélio
* Kate Lyra... Helen
* Maria Lúcia Dahl... Maruska
* Hélio Souto... Fernando
* Yara Amaral... Carmem
* Wilma Dias... Lúcia
* Karin Rodrigues... analista
* Carlos Koppa... Genésio

## Referències

* ↑ «MULHER OBJETO» (en portuguese). Cinemateca Brasileira. Arxivat de l'original el 2012-04-02. [Consulta: 17 setembre 2011].
* ↑ Requinte destrói seu objeto, A Folha, São Paulo, sexta-feira, 21 de janeiro de 1994
# Punta de Jovara

La Punta de Jovara és una muntanya de 765 metres que es troba entre els municipis de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp) i Tivissa (Ribera d'Ebre).
# Frans Brands

Frans Brands (Berendrecht, Anvers, 31 de maig de 1940 - Blankenberge, 9 de febrer de 2008) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1961 i 1972.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1963 i una al Giro d'Itàlia de 1965. També guanyà la Volta a Luxemburg de 1967.

## Palmarès

* 1959
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica amateur
* 1961
** 1r a Rummen
* 1963
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1964
** 1r de la Múnic-Zúric
** 1r al Gran Premi Ciutat de Vilvoorde
** 1r al Circuit Hageland-Zuiderkempen
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Portugal
* 1965
** 1r al Premi Nacional de Clausura
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1966
** 1r al Circuit del Brabant Occidental
* 1967
** 1r a la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
** 1r al Circuit de les 3 Províncies
* 1968
** 1r a la Nokere Koerse
** 1r al Premi Nacional de Clausura

### Resultats al Tour de França

* 1963. 25è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1964. 70è de la classificació general
* 1965. 8è de la classificació general
* 1966. 33è de la classificació general
* 1967. 13è de la classificació general
* 1968. 34è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1964. Abandona
* 1965. 15è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1967. 28è de la classificació general
* 1968. Abandona

## Referències

* ↑ «BRANDS François "Frans"». [Consulta: 10 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Frans BRANDS» (en italià). [Consulta: 10 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Frans Brands
# Serra Plana (Estaron)

La Serra Plana és una serra a cavall dels termes municipals de la Guingueta d'Àneu, dins de l'àmbit de l'antic terme d'Escaló, Llavorsí i Vall de Cardós, a l'antic terme de Ribera de Cardós, tots tres a la comarca del Pallars Sobirà.
En el seu extrem nord-occidental, on enllaça amb la Serra d'Aurati, assoleix els 1.972,3. S'estén de nord-oest a sud-est, i en el seu extrem sud-est arriba al Roc dels Malls. Separa la Vall de Cardós, al nord-est, de la de la Noguera Pallaresa, al sud-oest. Conté en el seu extrem nord-occidental Lo Calbo, i a la part central el Pui de la Missa. Separa les valls del Torrent de Berrós, al sud-oest, i del Riu de Cardedo, al nord-est.
# Sanchis (automòbil)

Sanchis fou la marca comercial dels automòbils que fabricà l'enginyer valencià Enrique Sanchis a París i Madrid el 1906 i a Courbevoie, França, de 1906 a 1912 (en aquest darrer cas, amb marca Sanchis-France).

## Història

Enrique Sanchis, que treballava d'enginyer de camins per al Ministeri d'Obres Públiques espanyol, fou enviat per aquest ens al primer Congrés d'Automobilisme que es va celebrar a París el 1902. Després d'estudiar la incipient indústria de l'automòbil a França, Anglaterra i els EUA, Sanchis va dissenyar i fabricar el seu propi automòbil i el va presentar al Saló de París de 1906, amb el nom de Triauto Sanchis (o Tricar EST). Era un vehicle monoplaça de tres rodes (la del darrere com a motriu) amb motor, també obra seva, de quatre cilindres i 4 CV de potència. A banda, Sanchis va dissenyar i fabricar un altre model de dues places i quatre rodes.
El juny de 1906, Enrique Sanchis va exposar a Madrid tres cotxes de quatre rodes construïts per operaris subvencionats per l'estat espanyol per tal que es formessin a Bèlgica i França sota la direcció de Sanchis i el també enginyer valencià Miguel Mataix. Més tard, Sanchis va presentar a París el "bastidor-carrosseria", una idea innovadora que no va quallar en una època en què els fabricants elaboraven els xassissos i els carrossers, les carrosseries. No fou fins al 1922 que aquesta idea fou portada a la pràctica per Lancia amb el seu model Lambda.
Poc després de 1906, Sanchis fundà a Courbevoie l'empresa fabricant d'automòbils Sanchis-France, la qual acabà venent el 1912 a L. Pierron, importador en aquell país dels cotxes anglesaos Mass. Pierron va continuar la fabricació dels vehicles Sanchis, ara ja sota la marca britànica, fins al 1923.

## Referències

* 1 2 «SANCHIS (1906)» (en castellà). autopasion18.com. [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ «Sanchis» (en castellà). vehiculoclasico.es, 17-11-2003. Arxivat de l'original el 23 de març 2016. [Consulta: 24 març 2016].
# Fasciculus Medicinae

Fasciculus Medicinae és un conjunt de sis tractats mèdics medievals que són independents i molt diferents entre ells. La col·lecció, de la qual existien només dos manuscrits, va ser impresa per primera vegada en llatí a l'any 1491 i seria reeditada nombroses vegades en els següents 25 anys. Johannes de Ketham, el metge alemany habitualment associat amb el Fasciculus, no va ser l'autor, ni tan sols el compilador original, sinó simplement el propietari d'un dels manuscrits.
Els temes dels tractats cobreixen un ampli ventall de tècniques i coneixements mèdics europeus medievals, com l'urologia, astrologia, sagnies, ferides, plagues, dissecció anatòmica i salut de la dona. El llibre és notable per ser la primera obra mèdica il·lustrada en ser impresa.
Una edició de 1494 es va imprimir a Saragossa per Pablo Hurus.

## Referències

* ↑ Lippi, Donatella «MARGARON H., The Season of the Gods. Medical and Social History of Drugs.» (en anglès). Medicina nei Secoli: Journal of History of Medicine and Medical Humanities, 13, 3, 01-11-2001, pàg. 720–722. ISSN: 2531-7288.
* ↑ González, Aurelio; Miaja, María Teresa. Introducción a la cultura medieval (en castellà). UNAM, 2005, p. 83-85. ISBN 978-968-36-9788-2.
* ↑ Cortés Guadarrama, Marcos «Hagiografía y medicina (I): intercesión de la santidad en el arte médico del Compendio de la humana salud (1494) de Johannes de Ketham». Medievalia, 52, 2, 02-12-2020, pàg. 157–178. DOI: 10.19130/medievalia.2020.52.2.171868. ISSN: 0188-6657.
* ↑ Ketham, Johannes de. Compendio de la salud humana. Pablo Hurus, 1494.
* ↑ Maria Teresa Herrera Hernández (ed). Compendio de la salud humana de Johannes de Kethan. Fundación Juan March, 1978. ISBN 978-84-7073-083-2.
# Àfars

Els àfars (àfar: Qafár), també coneguts antigament com a danakil, en singular dankali, són un poble d'Eritrea, Etiòpia i Djibouti que parlen la llengua àfar. Els àfars tenen reconeguda una regió autònoma a Etiòpia (la regió Àfar) i han lliurat una llarga guerra a Djibouti en defensa dels seus drets contra els isses somalis. Actualment, no gaudeixen de cap mena d'autonomia a Eritrea, però van gaudir breument d'una regió autònoma sota Menguistu Haile Mariam. El soldà dels danakil dona suport a la lluita per la independència. Els danakil van crear alguns soldanats al final del segle xvii, dels quals el principal fou el d'Ausa. Es van revoltar contra l'emperador d'Abissínia i, més endavant (1975), contra el govern comunista que el va succeir. El govern militar (Derg) va establir una regió autònoma àfar a Assab el 1989, que va durar de fet fins al 1991 i jurídicament uns mesos més, fins que fou dissolta pel nou govern de l'Eritrea independent.

## Referències

* ↑ "Country level", Table 3.1, p.73.
* ↑ «Àfars». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Multiracial

Els termes multiracial i mestís descriuen a les persones els ancestres dels quals provenen de múltiples races. A diferència del terme biracial', que sovint és utilitzat per referir-se al fet que els pares o avis són de dues races diferents, el terme multiracial pot incloure a persones biracials, però també pot incloure a persones amb més de dues races en el seu patrimoni, o també pot referir-se a l'origen de més barreja genètica generacionalment distant procedent de més d'una raça i allotjada en l'ADN d'una persona.

## Vegeu també

* Raça
* Matrimoni Interracial
* Mestissatge
* Raça i genètica
* Multiètnic
* Traïdor a la raça
# Punta de Lliterola

La Punta de Lliterola o punta Lliterola és una muntanya de 3.132 m d'altitud, amb una prominència de 83 m, que es troba a la capçalera de la Vall de Lliterola, al massís de Perdiguero, entre la província d'Osca (Aragó) i el departament de l'Alta Garona (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# Frederic IV

Frederic IV és el nom dels següents personatges:
* Frederic IV de Dinamarca (Copenhaguen, 1671 - Odense, 1730), rei de Dinamarca i Noruega entre 1699 i 1730
* Frederic IV d'Habsburg dit "el de la bossa buida" (1382 - 1439), membre de la dinastia dels Habsburg, duc d'Àustria Anterior i comte de Tirol (1406 - 1439)
* Frederic IV de Holstein-Gottorp (Slesvig, ducat de Slesvig-Holstein, 1671 - Klissow, Polònia, 1702)
* Frederic IV de Nàpols o Frederic III de Nàpols (1452 - Tours, França, 1504), rei de Nàpols (1496-1501)
* Frederic IV de Sicília o Frederic III de Sicília dit "el Simple" o "el Senzill " (Catània, 1341 - Messina, 1377), Rei de Sicília i Duc d'Atenes i Neopàtria (1355-1377)
* Frederic IV de Suàbia (1145 - 1167), duc de Suàbia (1152 - 1167) de la casa Hohenstaufen
* Frederic IV del Palatinat (1574 - 1610), Elector del Palatinat (1592 - 1610) de la casa de Simmern
* Frederic Francesc IV de Mecklenburg-Schwerin (Palerm, 1882 - Flensburg, 1945), darrer gran duc de la casa de Mecklenburg-Schwerin
* Frederic Guillem IV de Prússia (Berlín, 1795 - 1861), rei de Prússia de la dinastia dels Hohenzollern