OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rafael Briet Seguí

Rafael Briet Seguí (Alcoi, 10 de gener de 1972) és un advocat i polític valencià, exalcalde de Cocentaina i diputat a les Corts Valencianes en la IX legislatura.

## Biografia

És llicenciat en dret i màster en direcció d'empreses. Des de 1999 ha treballat com a advocat. Militant del PSPV-PSOE, en fou membre de l'executiva nacional de 2008 a 2012.
A les eleccions locals de 1999 fou escollit regidor de l'Ajuntament de Cocentaina, assumint les delegacions de Fira, festes i escola taller del govern municipal. El 2003 renova l'acta de regidor i passa a ocupar la regidoria d'urbanisme, obres, medi ambient i promoció econòmica. Finalment, a les eleccions de 2007 i 2011 encapçala la candidatura socialista i és escollit alcalde de Cocentaina. Alhora, de 2007 a 2011 fou membre de la comissió d'esports de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP), i de 2010 a 2011 portaveu de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.
A les eleccions municipals de 2015 decidí no renovar el seu càrrec a l'alcaldia i figurà a la llista electoral en un lloc simbòlic. En juliol d'aquell any replega l'escó de diputat a les Corts Valencianes en substitució de María José Mira Veintimilla, que havia renunciat al seu escó en ocupar un càrrec en el Consell.
El juliol de 2018 substituí a Rebeca Torró com a director general d'Habitatge de la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori dirigida per Maria José Salvador i el 2019, amb el segon govern del Botànic, passa a ser sots-secretari de la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat amb Arcadi España al capdavant en un primer moment i després amb Rebeca Torró com a consellera a partir de 2022. Briet deixà aquesta responsabilitat amb el final del govern del Botànic el 2023.
L'agost de 2024 assumeix la Direcció General de Cooperació Autonòmica del Govern d'Espanya, depenent de la Secretaria d'Estat de Política Territorial que dirigeix el seu company i exconseller Arcadi Espanya, al Ministeri de Política Territorial i Memòria Històrica.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 setembre 2015].
* ↑ Mireia Estepa opta a ser la nova alcaldessa de Cocentaina Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Ara Multimèdia, 8 de març de 2015
* ↑ Fabra, Barberá, Lerma, Mulet, Crisol i Lima, nous senadors territorials per designació de les Corts Valencianes ara.cat, 22 de juliol de 2015
* ↑ «Rafael Briet, nuevo director general de la Vivienda». Levante-EMV, 06-07-2018 [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «La reserva hídrica se encuentra al 50,9% y baja 1,4 puntos en una semana, con el Segura al 17,6%» (en castellà). [Consulta: 27 agost 2024].
# Montgomery Village

Montgomery Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 38.051 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montgomery Village tenia 38.051 habitants, 14.142 habitatges, i 9.729 famílies. La densitat de població era de 2.267,2 habitants per km².
Dels 14.142 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 35,4% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.828 $ i la renda mediana per família de 74.920 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.046 $ mentre que les dones 38.665 $. La renda per capita de la població era de 29.620 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montgomery Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montgomery Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Què cal fer

Què cal fer (títol original: Where It's At) és una pel·lícula dramàtica de 1969 escrita i dirigida per Garson Kanin i protagonitzada per David Janssen, Rosemary Forsyth, Robert Drivas, Brenda Vaccaro i Don Rickles. Es va estrenar el 7 de maig de 1969 per United Artists. Està doblada al català.

## Argument

A.C. Smith és propietari i dirigeix l'hotel i el casino Caesars Palace a Las Vegas. Tan content com està d'haver visitat el seu fill gran Andy, voldria que aquest expressés algun interès per les dones o per l'hotel, dues coses que A.C. valora per sobre de tot.
L'Andy es queda per aprendre el negoci després de perdre una juguesca amb el seu pare. Aviat comença a coquetejar amb la Molly i la Diana, que són, respectivament, la secretària i l'amant del seu pare.

## Repartiment

* David Janssen com A.C.
* Rosemary Forsyth com Diana
* Robert Drivas com Andy
* Brenda Vaccaro com Molly
* Don Rickles com Willie
* Edy Williams com Phyllis
* Anthony Holland com Henry
* Vince Howard com Ralph

## Referències

* ↑ «Where It's At (1969) - Overview». TCM.com. [Consulta: 27 octubre 2018].
* ↑ Dan Pavlides. «Where It's At (1969) - Garson Kanin». AllMovie. [Consulta: 27 octubre 2018].
* ↑ «Where It's At». Catalog.afi.com. [Consulta: 27 octubre 2018].
* ↑ «Què cal fer». esadir.cat. [Consulta: 7 març 2024].
# Morro da Igreja

Morro da Igreja (en català es podria traduir com a Muntanya de l'Església) és una muntanya ubicada a la Regió Sud de Brasil, al sud-est de l'estat de Santa Catarina, a la Serra Geral, al municipi d'Urubici. Situada a 1.822 msnm, és la segona muntanya més alta de l'estat (la més alta és Morro da Boa Vista, també situada a Urubici) i és el punt habitat més alt de la Regió Sud, on va ser registrada la temperatura més baixa del Brasil: -17,8 °C, el 29 de juny de 1996. Amb l'ocurrència de vents forts, la sensació tèrmica va ser de -46 °C. Fins a aquesta data, la temperatura més baixa en territori brasiler havia estat registrada en el municipi de Caçador, en el mateix estat, durant l'hivern de 1975, amb -14 °C. En el seu cim hi ha una base militar de la Fab (Força Aérea Brasileira) i les antenes de control del trànsit aeri del sud del Brasil (Cindacta).
Propera al Morro da Igreja està la Pedra Furada (Pedra Foradada), formació natural que és una de les atraccions del Parc Nacional de São Joaquim, dins del qual es troba aquesta muntanya.
El Morro da Igreja és considerat el lloc més fred del Brasil, sent molt visitat principalment a l'hivern, quan les temperatures queden sovint negatives i pot nevar en els mesos més freds. És el lloc al Brasil amb la major freqüència d'aquest tipus de precipitació.

## Referències

* ↑ Sibéria brasileira no sul do Brasil (Sibèria brasilera al Sud del Brasil) , Fantàstic, 18 de juny de 2006.

## Enllaços externs

* Lloc del Morro dona Igreja (en portuguès).
# Morskoi (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Morskoi».
Morskoi - Морской (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes del Kuban-Azov, a la península de Ieisk. És a 5 km a l'oest de Ieisk i a 192 km al nord-oest de Krasnodar.
Pertany al possiólok de Xirotxanka.
# Périgny-la-Rose

Périgny-la-Rose és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 105 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Périgny-la-Rose era de 105 persones. Hi havia 45 famílies de les quals 11 eren unipersonals (11 homes vivint sols), 23 parelles sense fills i 11 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 8 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 30 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Périgny-la-Rose el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 12 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 70 persones, 48 eren actives i 22 eren inactives. De les 48 persones actives 45 estaven ocupades (24 homes i 21 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 22 persones inactives 10 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 2 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials i 3 d'empreses de construcció.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren fusteries.
L'any 2000 a Périgny-la-Rose hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Périgny-la-Rose a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Périgny-la-Rose a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Narcisse Quellien

Narcisse Quellien (en bretó Narsis Kellien) (La Roche-Derrien, Costes del Nord, 1848- París, 1902), era un escriptor i etnògraf bretó, amic d'Ernest Renan i François-Marie Luzel i autor dels poemes Annaïk (1880), Kan ar c'hloarek, Ann hini goz, Ar Rouzik kemener, An Durzunel i Breiz (1898), així com els estudis L'argot des nomades en Basse-Bretagne (1886) i Le Tunodo. Un exemple d'argot breton (1885) amb Émile Ernault, Alain Le Diuzet i Ernest Le Barzic. Considerat un gran estudiós, va morir de resultes de les ferides en un accident de trànsit.

## Obra publicada

* Annaïk - poésies bretonnes, Paris, Fischbacher, 1880. Préface par Ernest Renan
* Rapport sur une mission en Basse-Bretagne ayant pour objet d'y recueillir les mélodies populaires, Paris, Imprimerie nationale, 1883
* Un argot de Basse-Bretagne, in Revue de Linguistique, imprimerie de G. Jacob, janvier 18851885
* Loin de Bretagne, Paris, A. Lemerre, 1886
* L'argot des nomades en Basse-Bretagne, Paris, J. Maisonneuve et Ch. Leclerc, éditeurs, 1886 (réédition : Skol Vreizh, 2004)
* Bardit lu sur la tombe de Brizeux au cimetière du Carnel lors de l'inauguration du monument élevé au poète breton, le Plantilla:Date-, à Lorient, Paris, A. Lemerre, 1888
* Chansons et danses des Bretons, Paris, J. Maisonneuve et Ch. Leclerc, éditeurs, 1889 (réimpression : Slatkine, 1981)
       - Prix Montyon 1889 de l'Académie française
* La Bretagne Armoricaine, Paris, J. Maisonneuve, 1890
* Perrinaïc, une compagne de Jeanne Darc. Gwerz, cantilène, Paris, Fischbacher, 1891
* Ernest Renan, 1823-1892, Paris, Larousse, 1892
* Bretons de Paris, Paris, Paul Ollendorff, 1893
* Lettre-préface à : H. et G. Dubouchet, Zig-Zags en Bretagne, Paris, Lethielleux, 1894
* Breiz - poésies bretonnes, Paris, J. Maisonneuve, 1898
       - Prix Montyon 1898 de l’Académie française
* Contes et nouvelles du Pays de Tréguier, Paris, J. Maisonneuve, libraire-éditeur, 1898 (réédition : La Découvrance, 2005)ç

## Referències

* ↑ «E-monumen | Base de données géolocalisée du patrimoine monumental Français et Etranger». [Consulta: 20 gener 2021].
# Ranxeria Big Bend

La ranxeria Big Bend de la tribu reconeguda federalment Pit River (Achomawis) és una reserva índia (ranxeria) situada just al nord de Big Bend, al comtat de Shasta, Califòrnia. Es troba 50 milles al nord-est de Redding.
Fou creada en 1916 i té una extensió de 40 acres amb una població registrada de 110 persones.

## Referències

* ↑ Barry Pritzker. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford University Press, 2000, p. 117.
* ↑ Alphabetical list of US Indian Reservations

## Vegeu també

* Llista de reserves índies dels Estats Units
# Ran

«Ran» té aquests significats:
* Ran (estel), estel de la constel·lació d'Eridà
* Ran (pel·lícula), pel·lícula japonesa de 1985
* Ran (deessa), Deessa germànica dels aspectes malignes del mar i guardiana dels ofegats. Muller de Ægir)
* Ran (proteïna), proteïna G monomèrica
# Mysateles garridoi

Mysateles garridoi és una espècie de mamífer rosegador histricomorf de la família Capromyidae en greu perill d'extinció.
Les últimes poblacions es troben al sud de la península de Zapata, l'est de l'illa de la Juventud, i alguns punts de l'arxipèlag dels Canarreos.
# Raimon Duran i Ventosa

Raimon Duran i Ventosa (Barcelona, 24 de gener de 1858 - Barcelona, 8 de març de 1933) fou un advocat i jurista català, fill de Manuel Duran i Bas.

## Biografia

Va néixer al carrer de la Font de Sant Miquel de Barcelona, fill de Manuel Duran i Bas i de Claudina Ventosa i Trias, ambdós naturals de Barcelona.
Col·laborà amb el seu pare en la seva actuació professional i de defensa del dret català, especialment en la redacció de la Memoria acerca de las instituciones del derecho civil de Cataluña (1883). Fou membre de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació de Catalunya i publicà articles a la Revista Jurídica de Catalunya.

## Obres

* La hipoteca marítima (1888)
* L'ivresse devant le droit pénal (1890)
* La família catalana (1895)

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1858, llibre 1r, foli 100, número de registre 398.
* ↑ Mayoralgo y Lodo, José Miguel de «Defunciones 1933». Movimiento nobiliario 1933.
* ↑ «Raimundo Durán». La Vanguardia, 09-03-1933, pàg. 7.
* ↑ «Raimon Duran i Ventosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mysateles melanurus

Mysateles melanurus és una espècie de mamífer rosegador de la família de les huties. És endèmica de l'est de Cuba. El seu hàbitat natural són els boscos primaris i secundaris. Està amenaçada per la caça il·legal, la destrucció d'hàbitat i la fragmentació d'hàbitat.
El seu nom específic, melanurus, significa 'cuanegre'.

## Referències

* ↑ Soy, J.; Silva, G. Mysateles melanurus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 10 gener 2014.
# Museu d'Art de Teshima

El Museu d'Art de Teshima és un museu localitzat a l'illa de Teshima, al Mar Interior de Seto, caracteritzat per no allotjar més exposicions que el propi edifici perquè l'edifici és l'exposició, sent un exemple d'arquitectura minimalista. L'edifici fou projectat per l'arquitecte Ryue Nishizawa amb la col·laboració de l'artista Rei Naito. Està situat sobre un turó cobert de terrasses de plantacions d'arròs. Fou encarregada per la Fundació Museu d'Art Fukutake.
L'estructura de l'edifici és redona i no té columnes pretenent tindre forma de gota d'aigua.

## Referències

* ↑ «Espacio de aire, luz y silencio». GEO, 297, 2011, pàg. 13.
* 1 2 Buntrock, Dana «Teshima Art Museum by Ryue Nishizawa, Teshima Island, Japan». Architectural Review, 04-03-2011 [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ Ruszczyk, Heather Anne. Curating the Interstice: Exploiting the Urban Gap Phenomenon in Kobe (Tesi), 2012, p. 44 [Consulta: 21 gener 2017]. Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine.
* 1 2 «Teshima Art Museum». arcspace.com. Centre d'Arquitectura Danès, 2011. Arxivat de l'original el 2013-04-21. [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ Pop, Marlena; Avram, Ioana Sanda «Humanistic episteme in researching cultural sustainability of the fashion product». 15th AUTEX World Textile Conference 2015, 2015, pàg. 5.
# Ramón Fonseca Mora

Ramón Fonseca Mora (Ciutat de Panamà, 14 de juliol de 1952 - Ciutat de Panamà, 8 de maig de 2024) va ser un advocat i escriptor panameny. Va estudiar Dret i Ciències Polítiques a la Universitat de Panamà i l'Escola d'Economia i Ciència Política de Londres. Va treballar a la seu de l'Organització de les Nacions Unides en Ginebra, Suïssa. El 1977 va fundar al costat de Jurgen Mossack el bufet jurídic Mossack Fonseca.
Va obtenir el premi Ricardo Miró en dues ocasions per les novel·les La dansa de les papallones (1994) i Somiar amb la ciutat (1998).
D'altra banda, Fonseca va ser soci fundador i primer president de la Càmera Panamenya del Llibre, i president de la Fundació Ojitos d'Ángel, creada en 2007.

## Obres

* 1976, Las Cortes Internacionales de Justicia
* 1977, Reflexiones de Derecho Judicial
* 1985, Compañías Panameñas
* 1988, Panamá, un viejo lugar bajo el sol
* 1998, Soñar con la ciudad
* 1994, La danza de las mariposas
* 1996, La ventana obierta
* 1995, L'a Isla de les Iguanas
* 2000, 4 Mujeres vestidas de Negro
* 2007, El Desenterrador
* 2009, Ojitos de Angel
* 2012, Míster Politicus
Ojitos d'Ángel, és un llibre supervendes a Panamà, Perú i Veneçuela, amb vendes que superen els 75 000 exemplars.

## Referències

* ↑ «Muere Ramón Fonseca, fundador de la firma Mossack Fonseca que presuntamente gestionó los 'Papeles de Panamá'» (en castellà). RTVE, 09-05-2024. [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ Ramón Fonseca Mora. «Página Oficial». Arxivat de l'original el 2014-02-26. [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ «Entrevista al escritor Ramón Fonseca Mora», 01-09-2007. Arxivat de l'original el 2014-10-02. [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ Funadción Ojitos de Ángel. «Ramón Fonseca Mora». [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ Panamá América. «Ojitos caminantes». [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ La Prensa Web. «Ojitos de Ángel llega a Panamá». Arxivat de l'original el 2013-09-23. [Consulta: 18 maig 2014].
# Museu d'Arts Aplicades de Viena

El Museu d'Arts Aplicades de Viena (oficialment i en alemany Museum für angewandte Kunst), més conegut com a MAK, és un museu d'arts decoratives ubicat a Viena, Àustria. El museu està ubicat al Innere Stadt, al primer districte de la ciutat i forma part del conjunt d'edificis aixecats a l'entorn de la Ringstrasse, la gran avinguda vienesa.
Va ser el primer museu inaugurat en aquesta avinguda, abans del Museu d'Història de l'Art de Viena i el Museu d'Història Natural. La importància concedida a les arts decoratives en aquest gran projecte urbanístic justifica la prioritat concedida al Museu d'Arts Aplicades. L'edifici es va construir entre 1868 i 1871 segons un projecte de l'arquitecte Heinrich von Ferstel. Va ser inaugurat el mateix any 1871. Pocs anys després (1875-77) es va construït un edifici adjacent, destinat a Escola d'Arts Aplicades, segons projecte del mateix arquitecte.
El 2015 va ser conegut per ser el primer museus del món en adquirir una obra d'art fent servir la moneda bitcoin.

## Galeria

* Interiors
* Interiors
* Klimt Cartoon

## Referències

* ↑ «MAK Vienna becomes first museum to acquire art using bitcoin». Art News [Consulta: 28 abril 2015].

## Enllaços externs

* Museu d'Arts Aplicades de Viena - Lloc web oficial
* El MAK al web de Turisme de Viena Arxivat 2016-07-07 a Wayback Machine.
# Mugil broussonnetii

Mugil broussonnetii és un peix teleosti de la família dels mugílids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 19,4 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ «Mugil broussonnetii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Refugi de la Guerra Civil a la plaça de l'Ajuntament

El Refugi de la Guerra Civil a la plaça de l'Ajuntament és una obra relacionada amb la Guerra Civil situada a Ripoll (Ripollès) i protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Refugi de maons construït parcialment al subsòl de la plaça.

## Història

El projecte pretenia construir un refugi de planta quadrada amb una entrada en els xamfrans, però mai es va poder utilitzar perquè estava situat a la vora de la séquia que creua Ripoll, i en cas que algun projectil l'hagués tocat, l'aigua hauria inundat el refugi.

## Referències

* 1 2 «Refugi de la Guerra Civil a la plaça de l'Ajuntament». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Mugic

El mot mugic (rus: мужик) fa referència a un pagès rus, en general, en el període previ al 1917 a la Rússia imperial. El terme denota un cert grau de pobresa, ja que la majoria de mugics eren serfs abans de les reformes agrícoles del 1861. Després d'aquesta data, els servents van rebre parcel·les de terra per treballar i es van convertir en camperols lliures.
La paraula es va introduir en les llengües occidentals a causa de l'ampli ús que en feia la literatura, principalment en obres de Fiódor Dostoievski i Lev Tolstoi.

## Referències

* ↑ «Mugic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rallentando

Rallentando és una expressió italiana, que traduïda literalment vol dir "frenant", "afluixant". Aquesta indicació es refereix a la progressiva pèrdua de velocitat en la interpretació d'una obra. Es tracta, per tant, d'una variació del seu tempo original, i s'indica normalment ubicant allà on comenci a disminuir la velocitat de la interpretació l'abreviació rall., normalment a sota el pentagrama.
Si cal reprendre el tempo original, allà on convingui s'utilitza l'expressió a tempo al damunt del pentagrama. Existeixen altres indicacions de variació del tempo, com són les més habituals ritardando o accelerando, entre d'altres.

## Bibliografia

* ÚBEDA, Joan. Lèxic musical: els noms de la música. Vilassar de Mar: Oikos-Tau, 1998. ISBN 84-281-0931-1
* GEROU, Tom; LUSK, Linda. Diccionario esencial de la notación musical. Barcelona: Robinbook, 2004. ISBN 84-96222-03-9
# Narrillos del Rebollar

Narrillos del Rebollar és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 94 | 82 | 72 | 65 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].