OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Carlos Corcuera Plaza

Juan Carlos Corcuera Plaza (Sabadell 8 de setembre de 1969) és un advocat i polític català, diputat al Congrés dels Diputats en la VIII, IX i X legislatures.
És llicenciat en dret, en Ciències Polítiques, en Filosofia i Lletres i Història Contemporània per la Universitat Autònoma de Barcelona. Postgrau en Dret de Tecnologies de la Informació per ESADE i diploma al programa de Lideratge per a la Gestió Pública a IESE. Membre de les Joventuts Socialistes de Catalunya, ha estat encarregat de finances de la secció del PSC-PSOE de Sabadell i assessor de dret de les tecnologies de la informació en procediments administratius de l'Ajuntament de Sabadell.
Ha estat elegit diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 2004, 2008 i 2011. Ha estat Secretari Primer de la Comissió de Pressupostos (2004-2008), portaveu de la Comissió no permanent de Seguretat Viària i Prevenció d'Accidents de trànsit (2008-2011) vocal de la comissió de justícia i secretari segon de la Comissió d'Interior (2011-2015).

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, VIII Legislatura
* ↑ Intervenció del Diputat Sr Juan Carlos Corcuera Plaza 18 de febrer de 2015 a YouTube
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, IX Legislatura
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, XI Legislatura
# Juan Antonio Sáenz Guerrero

Juan Antonio Sáenz Guerrero (Logronyo, 25 de setembre de 1926 - Barcelona el 12 de juliol de 2000) fou un periodista i fotògraf català.

## Biografia

Va néixer a Logronyo el 25 de setembre de 1926 però arribà a Barcelona l'any 1931, quan el seu pare va ser nomenat redactor en cap de "El Noticiero Universal". A la mort d'aquest, quan comptava solament dotze anys, va haver de començar a treballar i ho feu en un laboratori fotogràfic a la Ronda Universitat on va conèixer a l'avi Pérez de Rozas que seria el seu primer mestre i qui l'estimulà a fer fotografies.
Com a resultat d'aquest estímul va començar a fer encàrrecs per a la casa on treballava, el primer dels quals fou un reportatge de casament. L'any 1942 és requerit pel setmanari "Destino" per a realitzar les fotografies de la portada de les entrevistes de Del Arco, i vers 1950 comença les col·laboracions esporàdiques al "Diari de Barcelona" on tindria com a primer director a Enrique del Castillo. Durant aquesta etapa, que durà uns tres anys reflecteix diàriament l'actualitat ciutadana mitjançant les portades del diari i cobrint informacions com l'arribada del Semíramis -amb els membres de la Divisió Azul que restaven presoners de guerra -, el Congrés Eucarístic de Barcelona i l'arribada d'Eisenhower a Madrid, que l'obriren les portes a altres publicacions.
L'any 1954 ingressà a la "Escuela Oficial de Periodismo" aprovant el curs amb excel·lents qualificacions, cosa que li va permetre entrar a la plantilla del "Diari de Barcelona" com a redactor on va fer pràcticament tota la seva carrera fotoperiodística tot i col·laborà a "Vida Deportiva" i la revista "Barça". Vers 1959 creà un equip de filmació amb Carlos Pérez de Rozas i Ramon Dimas que servia notícies esportives a Televisió Espanyola i posteriorment va ingressar a la plantilla de televisió com a filmador sent nomenat l'any 1981 director de TVE a Catalunya posteriorment conseller de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió. Juan Antonio Sáenz Guerrero morí a Barcelona el 12 de juliol de 2000.

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons fotogràfic de Juan Antonio Sáenz Guerrero està compost per tot el material produït per l'autor durant els quasi vint anys que treballà com a fotoperiodiste. Temàticament el material presenta quatre sèries ben definides que corresponen a quatre aspectes informatius: esports, societat, política i vida ciutadana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JA Sáenz Guerrero». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juliol 2013].
# Juan Antonio Sañudo Herrero

Juan Antonio Sañudo Herrero (Serdio, 13 de juny de 1956) és un exfutbolista càntabre, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Format al planter del Racing de Santander, hi debuta a primera divisió amb els santanderins a la campanya 78/79, en la qual marca dos gols en 19 partits. El Racing baixa, i al seu retorn a la màxima categoria, el 1981, el de Serdio ja és titular al Racing, condició que hi manté fins a 1987, arribant a disputar 43 partits a la 86/87.
L'any següent recala al Reial Oviedo, amb qui milita durant quatre temporades més a primera divisió, sent titular en totes, tret de la darrera, la 91/92, en la qual apareix en 10 partits. A la temporada 92/93 retorna al Racing de Santander. Eixe any, l'últim de la seua carrera, disputa 36 partits i aconsegueix l'ascens dels càntabres a la màxima categoria.
En total, ha sumat un total de 306 partits i 12 gols a primera divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Juan Antonio Santaella Rando

Juan Antonio Santaella (Ceuta, 3 de juny de 1974) és un exfutbolista espanyol, que ocupà la posició de migcampista.

## Trajectòria

Format al planter del Sevilla FC, Santaella arriba a l'equip B el 1995, després de passar pel Visor i per l'Utrera. Eixa mateixa 95/96 també debuta amb el primer equip a la màxima categoria, tot disputant 8 partits.
A l'any següent juga en Segona amb el RCD Mallorca, i la temporada 97/98 amb el CD Toledo. En tots dos seria suplent i no disposaria de massa oportunitats tot i marcar 5 gols.
A partir del 1998, la carrera de Santaella s'ha decantat per un bon nombre d'equips de Segona B i Tercera Divisió, com el Granada CF, el CD Logroñés o la Universidad de Las Palmas CF.

### Clubs

* 92/93 Sevilla juvenil
* 93/94 Visor
* 94/95 Utrera
* 95/96 Sevilla B
* 95/96 Sevilla
* 96/97 Mallorca
* 97/98 Toledo
* 97/98 Granada CF
* 98/99 Sevilla B
* 99/00 Granada CF
* 99/00 Valencia B
* 00/01 Motril CF
* 01/02 CD Logroñes
* 01/03 Lanzarote
* 03/04 Universidad Las Palmas
* 04/05 Atlético Arteixo
* 05/06 Arcos
* 06/08 Calasparra

## Enllaços externs

* Fitxa de Santaella
# Juz (desambiguació)

«Juz» té aquests significats:
* Juz, divisió de l'Alcorà
* Juz (administració), divisió administrativa
# José Martínez

José Martínez és el nom dels següents personatges:
* José Martínez o José Carlos Martínez (Cartagena, 1969), ballarí i coreògraf de dansa clàssica
* José Martínez (compositor)
* José Manuel Martínez Aguirre (Pobla de Rocamora, Daia Nova, 1923), polític valencià
* José Eduardo Martínez Alcantara (1999), jugador d'escacs peruà que té el títol de Mestre FIDE des de 2011
* José Martínez Arenas (Cartagena, 1888 - Oriola, 1970), polític i escriptor valencià d'origen murcià
* José Martínez Cervera (Barcelona, 1983), futbolista català
* José Martínez Esterlich (L'Alcúdia, 1943), ciclista valencià actiu professionalment entre 1968 i 1972
* José Ignacio Martínez García (1989), futbolista professional madrileny que juga com a lateral esquerre
* José Martínez Gázquez (María, província d'Almeria, 1943), filòleg i llatinista espanyol, catedràtic de filologia llatina
* José Enrique Martínez de Genique (Àvila, 1935), polític espanyol que va ser ministre d'Agricultura (1977-1978) amb Adolfo Suárez
* José Antonio Martínez Lapeña (Tarragona, 1941), arquitecte català
* José Martínez Palomar (València, 1939) futbolista i entrenador valencià
* José Martínez Puig (Algemesí, 1958), futbolista valencià que ocupava la posició de porter
* José María Martínez-Hidalgo y Terán (Sama, 1913 - Barcelona, 2005), mariner mercant i oficial de l'armada
* José Martínez Sánchez (Ceuta, 1945), futbolista internacional espanyol
* José Asunción Martínez Sancho, més conegut com a José Sancho (Manises, 1944 - València, 2013), actor valencià
* José María Martínez y Sánchez-Arjona (Navalmoral de la Mata, 1905 - Madrid, 1977), Marquès de Paterna del Campo
* José Joaquín Martínez Sieso (Bilbao, Biscaia, 1956), president de la comunitat autònoma de Cantàbria
* José Manuel Martínez Toral
* José Alberto Martínez Trinidad (Sant Sebastià, 1975), ciclista basc professional entre 1998 i 2007
* José Martínez de Velasco
* José Martínez Villar, periodista i polític espanyol del segle xx, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica
# Kaluža

Kaluža és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1336.

## Viles agermanades

* Argenbühl, Alemanya
* Cieszanów, Polònia
* Žovkva, Polònia
* Diósd, Hongria
# Kalvarija

«Kalvarija» té aquests significats:
* Municipi de Kalvarija, municipi de Lituània.
* Kalvarija (ciutat), ciutat i capital del municipi homònim (Lituània).
* Žemaičių Kalvarija, un poble de Lituània.
* Kalvarija (turó), turó a Maribor, Eslovènia.
* Kalvarija (Zemun), un veïnat de Belgrad, Sèrbia.
# Junkers D.I

El Junkers D.I (denominació de fàbrica J 9) va ser un Caça produït a Alemanya a finals de la Primera Guerra Mundial i que destaca per ser el primer caça de construcció completament metàl·lica en entrar en servei. El prototip va ser desenvolupat com un projecte intern de l'empresa Junkers amb la denominació J 7, el qual va volar per primer cop el 17 de setembre de 1917.

## Especificacions

Dades de Holmes, 2005. p 32
Característiques generals
* Tripulació: One pilot
* Longitud: 7,25 m
* Envergadura: 9,00 m
* Alçada: 2,60 m
* Pes buit: 654 kg
Rendiment
* Velocitat màxima: 225 km/h
* Autonomia: 1,5 hores
* Sostre de servei: 6.000 m
* Ràtio d'ascens: 3,5 m/s
Armament
* Metralladores: 2 metralladores frontals tipus LMG 08 Spandau

## Referències

* ↑ Grosz, Peter; Terry, Gerard «The Way to the World's First All-Metal Fighter». Air Enthusiast, 25, agost / novembre 1984, pàg. 60-76. ISSN: 0143-5450.
* 1 2 3 Kay, Anthony L. Junkers Aircraft and engines 1913-1945 p. 28 (2004). London: Putnam Aeronautical Books ISBN 0-85177-985-9

## Bibliografia

* Holmes, Tony. Jane's Vintage Aircraft Recognition Guide. Londres: Harper Collins, 2005. ISBN 0-00-719292-4.
* Taylor, Michael J. H.. Jane's Encyclopedia of Aviation. Londres: Studio Editions, 1989, p. 536.
* World Aircraft Information Files. Londres: Bright Star Publishing, p. File 898 Sheet 1.

## Enllaços externs

* Fokker D.VII, Halberstadt CL.IV i Junkers D.I Arxivat 2012-03-01 a Wayback Machine.
* Junkers D. I al Musée de l'Air et de l'Espace a Le Bourget, França
# Junkers

* Aquest article tracta sobre l'empresa fabricant d'avions. Si cerqueu la noblesa alemanya, vegeu «junker».
Junkers Flugzeug-und Motorenwerke AG (MFC), més comunament Junkers, és un important fabricant d'avions alemany. Produí alguns dels avions més innovadors i més coneguts del món en el transcurs dels seus anys d'història. Es va fundar a Dessau, Alemanya, el 1895 per Hugo Junkers, fabricant inicialment calderes i radiadors. Durant la Primera Guerra Mundial, i després de la guerra, la companyia es va fer famosa pels seus pioners avions de metall. Durant la Segona Guerra Mundial, la companyia va produir alguns dels avions de la Luftwaffe més reeixits, així com motors d'avions de pistó i jet, encara que en absència del seu fundador, que per llavors havia estat eliminat pels nazis.

## Models

* Junkers J.1 (1917)
* Junkers J.2 (1917)
* Junkers J.7 (1917)
* Junkers D.I (1917)
* Junkers J.8 (1918)
* Junkers CL.1 (1918)
* Junkers F.13 (1919)
* Junkers H.22 (1923)
* Junkers R02 (1923)
* Junkers G 24 (1924)
* Junkers R53 (1926)
* Junkers G.31 (1926)
* Junkers W33 (1926)
* Junkers W34 (1926)
* Junkers R42 (1927)
* Junkers G.38 (1929)
* Junkers K47 (1929)
* Junkers Ju-52 (1930)
* Junkers Ju-46 (1932)
* Junkers Ju-60 (1932)
* Junkers Ju 86 (1934)
* Junkers Ju 87 Stuka (1935)
* Junkers EF 61 (1936)
* Junkers Ju 88 (1936)
* Junkers Ju 89 (1936)
* Junkers Ju 90 (1937)
* Junkers Ju 187
* Junkers Ju 188/388 (1940)
* Junkers Ju 252 (1941)
* Junkers Ju 288/488 (1941)
* Junkers Ju 290 (1941)
* Junkers Ju 322 Mammut (1941)
* Junkers Ju 352 Herkules (1943)
* Junkers EF 126 Elli
* Junkers EF 128
* Junkers EF 130
* Junkers EF 132 (1942)
* Junkers Ju-390 (1943)
* Junkers Ju-248 (1944)
* Junkers Ju-287 (1944)

## Referències

* ↑ Green, William; Swanborough, Gordon. The complete book of fighters (en anglès). Salamander Book, 1997, p. 310-314. ISBN 9780861016433.
# Juan Carlos Camer Padula

Juan Carlos Camer Padula (Campana, província de Buenos Aires, 22 de març de 1922, 28 de maig de 1997) va ser un futbolista argentí de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Jugava d'extrem dret. Es formà al Tigre del seu país natal. Més tard jugà a Newell's Old Boys, Racing Club i Rosario Central. A continuació jugà a Veneçuela, i el 1948 fitxà pel RCD Espanyol, on romangué durant dues temporades. La seva darrera temporada fou al CD Málaga.

## Referències

* ↑ «Juan Cámer». Futbolistas de Rosario Central.
* ↑ «Con Juan Camer, el argentino del Español». Mundo Deportivo, 27-03-1948.
* ↑ «Juan Carlos Camer». bdfa.com.ar. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «Juan Camer, 1948 - 1950». fororcdespanyol.es. [Consulta: 20 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Amorphophallus konjak

Amorphophallus konjac o simplement Konjac, és una espècie de planta nativa de l'Àsia tropical i subtropical des del Japó a la Xina fins a Indonèsia.
És una planta perenne que creix a partir d'un gran corm que fa fins a 25 cm de diàmetre. La fulla és simple i fa 1,3 m de llargada, és bipinnada i està dividida en nombrosos folíols. La flor es produeix en una espata tancada per un espàdix porpra que fa fins a 55 cm de llargada.
L'aliment que es fa a partir de l'arrel d'aquesta planta rep el nom (en anglès) de yam cake.

## Cultiu i ús

Es cultiva pels seus corms midonosos per fer una mena de farina i per a conserves gelatinoses. En la dieta vegana serveix per substituir la gelatina.
A la gastronomia japonesa, preparat en tires sovint es fa servir en el sukiyaki i oden.
El konjac gairebé no té calories però és molt ric en fibra i sovint es fa servir en dietes d'aprimamament.
També es fa servir per unes postres gelatinoses. Tanmateix no es fon ràpidament a la boca i pot provocar asfixia; per aquest motiu aquestes postres estan prohibides als Estats Units i la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «About.com». Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ «Directive of the European Parliament and of the Council amending Directive 95/2/EC as regards the conditions of use for a food additive E 425 konjac». Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ Draft Commission Decision (SANCO/362/2002) suspending the placing on the market and import of jelly confectionery containing food additive E 425 Konjac Arxivat 2011-04-05 a Wayback Machine., UK Food Standards Agency, 8 March 2002
* ↑ Mini fruit gel sweets containing konjac Arxivat 2010-12-09 a Wayback Machine., UK Food Standards Agency, 8 July 2003
# Ca n'Olivé (Montornès del Vallès)

Ca n'Olivé és una masia de Montornès del Vallès (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de planta quadrangular, amb diversos cossos adossats. L'edifici principal té una planta baixa i un primer pis, coberta a dues vessants. La façana està orientada cap al sud i les obertures es distribueixen en tres eixos simètrics. El central està marcat per la porta principal, amb brancals i un arc escarser de dovelles. Les finestres són de llinda plana. Ha sofert diverses intervencions ens els últims anys per adequar-la a l'ús actual.

## Referències

* ↑ «Ca n'Olivé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Servei d'allotjament d'imatges

Un servei d'allotjament d'imatges permet a les persones pujar imatges a un lloc web d'Internet. La imatge és desada en el servidor d'allotjament i pot ser vista per la resta de persones.

## Vegeu també

* Wikimedia Commons
* Flickr

## Enllaços externs

* Image Hostia Arxivat 2018-01-05 a Wayback Machine.
* Image.co.nf
# Hughes (Alaska)

Hughes és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hughes tenia 78 habitants, 26 habitatges, i 17 famílies La densitat de població era de 9,7 habitants/km².
Dels 26 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,6% hi vivien parelles casades, en un 26,9% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 30,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,7% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 26 anys. Per cada 100 dones hi havia 110,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 123,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 24.375 $ i la renda mitjana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mitjana de 90.957 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 10.193 $. Aproximadament el 21,1% de les famílies i el 28% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hughes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hughes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Mecanisme d'avanç intermitent

Un mecanisme d'avanç intermitent és un dispositiu o moviment que avança un objecte, xarxa, o pel·lícula de plàstic de forma regular tot mantenint-lo a un mateix lloc. Aquest procés s'utilitza generalment dins el món de la indústria i la fabricació.
Aquest moviment és fonamental per a l'ús de la pel·lícula en una càmera de cinema o projector cinematogràfic. Això és degut al contrast d'un mecanisme continu, a través del qual la pel·lícula està constantment en moviment i la imatge s'aguanta de forma estable a través de mètodes òptics o electrònics. El motiu pel qual el mecanisme d'avanç intermitent funciona per l'espectador és a causa d'un fenomen anomenat persistència visual.

## Història

Els mecanismes d'avanç intermitent van ser utilitzats primerament en les màquines de cosir per tal que la tela fos foradada correctament - assegurant que estigués immòbil a mesura que fa cada punt, mentre es mou la distància requerida entre punts.

## Mètodes usats

El mecanisme d'avanç intermitent ha de ser emprat en sincronització amb un obturador de disc rotatiu el qual bloqueja la transmissió de la llum durant el moviment de la pel·lícula i permet el pas de la llum quan la pel·lícula es manté al lloc, normalment amb l'ajut d'un o més passadors.
El mecanisme d'avanç intermitent pot aconseguir-se de moltes maneres, però normalment, és fet amb rodes dentades, urpes o passadors acoblats a la càmera o al mecanisme de projecció.
Dins dels projectors cinematogràfics, el moviment intermitent s'acostuma a produir gràcies al mecanisme de la Creu de Malta.
Tanmateix, en una càmera cinematogràfica, el moviment intermitent s'aconsegueix a través d'un procés on l'obturador s'obre exposant el negatiu a la llum per una fracció de segon. Un cop l'obturador és totalment tancat, una urpa estira el següent fotograma del negatiu agafant-lo del forat de la roda dentada cap a l'obertura de la càmera i el procés comença un altre cop, i així successivament. Un projector cinematogràfic funciona d'una manera molt similar.
El període d'exposició estàndard per la càmera regular a Nord-amèrica és d'1/48 fraccions de segon, la qual correspon a 180 graus. Anteriorment, eren populars els obturadors de 200 graus, quan el color de la pel·lícula negativa tenia un ASA de 50. Avui en dia, el color de la pel·lícula negativa està disponible en un ASA de 500.

## Vegeu també

* Filmació a intervals
* Càmera lenta

## Referències

* ↑ «Mecapedia-Mecanismo con movmiento intermitente». [Consulta: 15 desembre 2021].
* ↑ «adAS | Servei de Single Sign-On». [Consulta: 15 desembre 2021].
# Chevrolet Spark

El Chevrolet Spark, originalment comercialitzat com a Daewoo Matiz, és un cotxe urbà fabricat per GM Korea. Es ven únicament com a cotxe amb porta posterior de cinc portes.
La primera generació del Daewoo Matiz fou llançada el 1998 per GM Korea, la filial sud-coreana de General Motors, anteriorment coneguda com a Daewoo Motors, per substituir el Daewoo Tico. La compra de Daewoo Motors per General Motors el 2002 feu que gradualment es passés a comercialitzar com a model de Chevrolet. La segona generació sortí al mercat el 2005 i la tercera el 2010.
El juny del 2013 se'n llançà una versió elèctrica, el Chevrolet Spark EV, en alguns mercats de Califòrnia i Oregon (Estats Units). Es tracta del primer turisme elèctric comercialitzat per General Motors des de la retirada de l'EV1 el 1999.

## Referències

* ↑ Schultz, J. «Chevrolet to Sell Purely Electric Spark Hatchback in U.S.» (en anglès). The New York Times, 12-01-2011 [Consulta: 12 octubre 2011].
* ↑ Voelcker, J. «First 2014 Chevrolet Spark EVs Now at CA, Oregon Dealers» (en anglès). Green Car Reports, 20-06-2013. [Consulta: 20 juny 2013].
# Joan Pons Bover

Joan Pons Bover (Santanyí, 1972) és un escriptor i mestre de Primària. Ha coordinat clubs de lectura i ha col·laborat en diferents mitjans com el suplement Bellver (Diario de Mallorca) i la revista Dies i coses.
El seu debut literari fou amb la novel·la negra Un incendi al Paradís, Premi de Narrativa 2016 dins els Premis Pollença de Literatura, en què l'acció transcorre a la Mallorca de principi de segle xx, «durant vint-i-cinc dies d'una tardor xafogosa i malsana. L'aire té gust de ferro i ciment, i els illencs ja comencen a sentir-se estranys a la seva pròpia terra a causa de la intensificació aclaparadora i desordenada del fenomen turístic».
L'any 2020 publicà Tània i els vius (Premi Ciutat de Palma Llorenç Villalonga de Novel·la 2019), una història polifònica sobre la dificultat d'entendre i aprehendre la veritat i la realitat, a partir de la història de quatre personatges expulsats de l'illa, «un paradís ple de miratges».

## Obra publicada

* Un incendi al Paradís. Pollença: El Gall, 2016 (El cabàs;65). ISBN 978-84-1641-614-1. (VII Premi Pollença de Narrativa 2016)
* Tània i els vius. Calonge: Adia, 2020 (Llimona verda;10). ISBN 978-84-1200-835-7. (Premi Llorenç Villalonga de novel·la dels premis Ciutat de Palma 2019)

## Referències

* 1 2 «Joan Pons Bover: "Es peligroso tener una única visión de la realidad"». Diario de Mallorca, 21-01-2020. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ Vidal Ferrando, Antoni. «De paradisos i prostíbuls». Núvol, 03-06-2017. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «La entrega de los Premis Ciutat de Palma, ágil y muy musical». Ultima Hora, 20-01-2020 [Consulta: 5 juliol 2022].
* ↑ «El santanyiner Joan Pons Bover, premi Pollença de narrativa 2016». Ara Balears, 11-11-2016. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «Joan Pons Bover, Premi Llorenç Villalonga de novel·la per ‘Tània i els vius'». IB3, 21-01-2020.
# Josep de Pueyo i Pueyo

Josep de Pueyo i Pueyo (Palma, 1733 - Palma, 1785) va ser un poeta i regidor perpetu mallorquí. Va ser el tercer en ostentar el títol de marquès de Campofranco. Va ser designat regidor perpetu de la localitat de Palma l'any 1764. La seva obra literària va ser escrita en francès, llatí i castellà; una part va ser publicada pòstumament. Va ser membre de la Societat Econòmica Mallorquina d'Amics del País pràcticament dels seus inicis. La seva biblioteca particular, ampliada amb la del seu amic Bonaventura Serra i Ferragut, es conserva a Can Pueyo, la seva casa natal.

## Obres

* L’éloquence des Baléares restaurée (1847)
* Sur l'entreprise d’Alger (1838)
* Rasgo métrico o invocación... (1753)
* Parnassidos (1773, 1868) i una heroida en estil ovidià titulada Linceus Procne (Palma 1868; heroida)

## Referències

* 1 2 «Josep de Pueyo i Pueyo». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.