OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ducat de Feria

El Ducat de Feria és un títol de la noblesa castellana creat l'any 1567 pel rei Felip II d'Espanya en favor del noble extremeny Gómez Suárez de Figueroa i de Córdoba. El títol és de la Grandesa d'Espanya. Els Suárez de Figueroa ja ostentaven el comtat de Feria des de l'any 1394 que havia estat atorgat pel rei Joan II de Castella al noble Gómez Suárez de Figueroa pel seu paper de suport a la corona castellana a les terres extremenyes.

## Senyors i comtes de Feria

* Ramón Pérez, senyor de Figueroa ?-1195
* Ruy Remóndez de Figueroa (fill) 1195-?
* Fernán Ruíz de Figueroa (fill) abans 1240-?
* Suer Fernández de Figueroa (fill) ?
* Gómez Suárez de Figueroa (fill) ?-1359
* Lorenzo Suárez de Figueroa (fill) 1359- ?
* Gomez Súarez de Figueroa Mesía (fill) ? primer senyor de Feria
* Lorenzo Súarez de Figuera y Lasso (fill) ? primer comte de Feria
* Gómez Súarez de Figueroa y Manuel «el Bueno» (fill) ?
* Lorenzo Súarez de Figueroa y de Toledo (fill) ?
Per l'enllaç amb la casa dels senyors d'Aguilar de la Frontera i marquesos de Priego s'estipula que els cognoms canviïn d'ordre.

## Ducs de Feria

| | Titular | Període |
| Creació per Felip II d'Espanya |||
| I | Gómez Suárez de Figueroa y Fernández de Córdoba | 1567-1571 |
| II | Lorenzo Suárez de Figueroa y Dormer | 1571-1607 |
| III | Gómez Suárez de Figueroa y Mendoza | 1607-1634 |
| IV | Lorenzo Suárez de Figueroa y Fernández de Córdoba | 1634 |
| V | Alonso Fernández de Córdoba y Enríquez de Ribera | 1637-1645 |
| VI | Luis Ignacio Fernández de Córdoba y Enríquez de Ribera | 1645-1665 |
| VII | Luis Mauricio Fernández de Córdoba y Figueroa | 1665-1690 |
| VIII | Manuel Fernández de Córdoba y de la Cerda | 1690-1700 |
| IX | Nicolás Fernández de Córdoba y de la Cerda | 1700-1739 |
| X | Luis Antonio Fernández de Córdoba y Spínola | 1739-1768 |
| XI | Pedro de Alcántara Fernández de Córdoba y Moncada | 1768-1789 |
| XII | Luis María Fernández de Córdoba y Gonzaga | 1789-1806 |
| XIII | Luis Joaquín Fernández de Córdoba y Benavides | 1806-1840 |
| XIV | Luis Tomás Fernández de Córdoba i Ponce de León | 1840-1847 |
| XV | Antonio Fernández de Córdoba y Ponce de León | 1847-1853 |
| XVI | Luis María Fernández de Córdoba i Pérez de Barradas | 1873-1879 |
| XVII | Luis Jesús Fernández de Córdoba i Salabert | 1880-1956 |
| XVIII | Victoria Eugenia Fernández de Córdoba i Fernández de Henestrosa | 1956-1969 |
| XIX | Rafael de Medina y Fernández de Córdoba | 1969-2001 |
| XX | Rafael de Medina Abascal | 2002- actual titular |

## Referències

* ↑ «Ducat de Feria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Feria: señorío, condado y ducado». Fundación Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 24 gener 2014].
# Ecsenius aroni

Ecsenius aroni és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall fins als 10-37 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig i el Golf d'Aqaba.

## Referències

* 1 2 3 «Ecsenius aroni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Chapman, W. M. & Schultz, L. P., 1952. Review of the fishes of the blennioid genus Ecsenius, with descriptions of five new species. Proceedings of the United States National Museum v. 102 (3310): 507-528.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Khalaf, M.A. i A.M. Disi, 1997. Fishes of the Gulf of Aqaba. Marine Science Station, Aqaba, Jordània. 252 p.
* Khalaf, M.A., 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Springer, V. G., 1971. Revision of the fish genus Ecsenius (Blenniidae, Blenniinae, Salariini). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 72: 1-74.
* Springer, V. G., 1972: Additions to revisions of the blenniid fish genera Ecsenius and Entomacrodus, with descriptions of three new species of Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 134: 1-13.
* Springer, V. G., 1988. The Indo-Pacific blenniid fish genus Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 465: i-iv + 1-134, col. Pls. 1-14.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Dénethor

Dénethor II és un personatge fictici de l'univers de J.R.R. Tolkien, la Terra Mitjana. Successor del seu pare Ecthèlion, va ser el vint-i-sisè i últim dels senescals regents de Góndor.
Els seus dos fills Bóromir i Fàramir van ser dos dels capitans més destacats de Góndor.

## Biografia
### Abans de la descoberta de l'Anell

En Dénethor era un home amb gran voluntat i intel·ligència, fill del senescal regent Echtèlion. De jove, però, va viure condicionat per l'enveja que li causava un dels generals de l'exèrcit del seu pare: Thorongil (nom que havia prés n'Àragorn per passar desapercebut).
Que la gent de Góndor elogiés els actes valerosos d'en Thorònguil i el deixessin a ell a l'ombra va fer que en Dénethor endurís el seu cor, i desconfiés de tots els que donaven suport a en Thronguil (entre ells el mag Gàndalf).
L'any 2976 va casar-se amb na Finduilas de Dol Àmroth (2950-2988), filla del Príncep Àdrahil. Van ser pares de dos fills: Bórimir (nascut el 2978) i Fàramir (n. 2983).

### El Senyor dels Anells

Davant del temor que li causava l'ombra creixent de Mórdor, va decidir d'utilitzar en secret el Palantir que es custodiava al capdamunt de la Torre Blanca per observar els moviments d'en Sàuron. La descoberta de la veritable extensió de l'enorme poder d'en Sàuron va fer-lo entrar en una profunda depressió, que es va veure agreujada per la mort de la seva esposa Finduilas.
De mica en mica, en Dénethor va anar passant de la desesperança a la bogeria. Quan els exèrcits d'en Sàuron van atacar obertament, va ordenar a les seves forces que defensessin la ciutat en runes d'Osguíliath fins a l'últim home. El seu fill Fàramir i d'altres comandants van objectar que davant l'enorme superioritat numèrica de l'enemic era preferible d'esperar-se a Minas Tirith i defensar la ciutat, però en Dénethor va imposar la seva voluntat.
La defensa d'Osguíliath va fracassar i els homes de Góndor van fugir en retirada. En Fàramir va quedar greument ferit, i amb poques esperances de sobreviure. Embogit pel sentiment de culpa, i veient com les forces de Mórdor arribaven a la capital, va sucumbir a la demència.
Durant el setge de la ciutat va decidir suïcidar-se, ordenant als seus homes que el cremessin a ell i el cos moribund del seu fill en un pira funerària. En l'últim moment, i gràcies a la intervenció d'en Pippin i en Béregond, en Gàndalf va salvar la vida d'en Fàramir. En Dénethor, però, es va llançar a la pira i va morir.

## Adaptacions

En la versió cinematogràfica de Peter Jackson d'El Senyor dels Anells, l'actor John Noble interpreta en Dénethor. En aquesta versió, el personatge d'en Dénethor es mostra molt menys complex que als llibres, apareixent com un líder irracional i avariciós que no vol demanar ajuda als ròhirrim i que envia el seu fill a una mort segura en una missió suïcida.
# El lladre de Bagdad (pel·lícula de 1978)

El lladre de Bagdad (títol original: The Thief of Baghdad) és un telefilm britànic de Clive Donner estrenat el 1978. Ha estat doblat al català.

## Argument

Amb l'ajuda d'un geni, un jove i astut lladre intenta enganyar el gran visir de Bagdad.

## Repartiment

* Roddy McDowall: Hasan
* Kabir Bedi: príncep Taj
* Frank Finlay: Abu Bakar
* Marina Vlady: Perizadah
* Pavla Ustinov: Princesa Yasmine
* Daniel Emilfork: el geni
* Ian Holm: el guardià del temple
* Terence Stamp: el Grand Vizir Jaudur
* Peter Ustinov: el Califa
* Ahmed El Shenawi: Kanishka
* Kenji Tanaki: Lalitaditya
* Neil McCarthy: l'esbirro del Vizir
* Vincent Wong: l'interpret
* Leon Greene: el guàrdia de Jaudur
* Bruce Montague: el cap de la polícia del Califa

## Referències

* ↑ esadir.cat. El lladre de Bagdad. esadir.cat.
* ↑ «The thief of Bagdad (1978)». The New York Times.
# Eadberht II

Eadberht II fou Rei de Kent conjuntament amb Sigered. Eadberth aparentment era fill d'Æðelberht II. Eadberht II és conegut a partir de tres cartes. Arran de confusió amb Eadberht I, aquestes cartes han estat sotmeses a manipulacions. Una és datada de l'any 747 (l'any abans de la mort de Eadberht I), però amb testimoni de l'Arquebisbe de Canterbury Bregowine (761-764), mentre que les altres altres dues cartes sense data, una de les quals fa referència a Æðelberht II (atque clementissimi regis Æthelberti, et corporum sepulture, necnon et pro missarum solemniis exhibendis). Eadberht II també feu de testimoni en una carta de Sigered, datada l'any 762.

## Notes

* ↑ Anglo-Saxons.net S28.
* ↑ Anglo-Saxon.net S32.

## Enllaços externs

* http://www.pase.ac.uk/jsp/persons/CreatePersonFrames.jsp?personKey=18036 Arxivat 2018-02-18 a Wayback Machine. Eadberht 15 a Prosopography of Anglo-Saxon England
# Dominique Naef

Dominique Daniel Naef és un astrofísic suís especialitzat en la detecció i caracterització de planetes extrasolars, dels quals n'ha descobert 17.
Naef es doctorà en astronomia el 2003 sota la direcció de Michel Mayor, durant els anys de doctorat realitzà observacions amb el telescopi suís a l'Observatori de La Silla, Xile. El 2004, treballà també a La Silla amb l'espectrògraf HARPS. El 2005 investigà a l'Observatori d'El Paranal amb el telescopi UT2-Kueyen.
Els exoplanetes que ha descobert, com a primer autor de l'article, són: HD 169830 b, HD 80606 b, HD 1237 b, HD 190360 b, HD 74156 c, HD 74156 b, HD 221287 b, HD 190647 b, HD 100777 b, HD 43197 b, HD 156411 b, HD 148156 b, HD 28254 b, HD 44219 b, HD 290327 b, HD 8535 b i HD 6718 b.

## Referències

* 1 2 «Exoplanets Data Explorer» (en anglès). Exoplanets.org. [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ «Nouvelles Thèses» (en francès). Campus, 73. Université de Genève. [Consulta: 28 desembre 2016].
# Donya Guadalupe

Donya Guadalupe (Segona part d'Els pescadors de Sant Pol) és una quadre de costums en dos actes i en vers, original de Serafí Pitarra, pseudònim de Frederic Soler, música de Joan Pujadas, estrenat al teatre del Tívoli de Barcelona, la nit del 2 d'agost de 1870.
L'acció té lloc a la platja de Sant Pol de Mar.

## Repartiment de l'estrena

* D. Guadalupe: Adela Izaga
* Agneta: Teresa Vives
* Panxita: Enriqueta Alemany.
* Jan: Eduard Mollà.
* D. Pau: Ròmul Cuello
* Carles: Joan Maristany
* Domingo: Frederic Fuentes
* Met: Joaquim Roca
* Rap: Valldeperas
* Pescador 1r, pescador 2n, comparses.
# El palo

El palo és una pel·lícula espanyola d'Eva Lesmes estrenada l'any 2001.

## Argument

És la història d'un atracament portat a terme pel grup més improbable de lladres de la història del robatori a Espanya: una noia de la neteja d'un banc, una senyora de bé vinguda a menys, una embarassada dependenta d'un "tot a cent" i una macarrilla sense futur. Així doncs, la molt femenina banda d'atracadores comença a actuar amb els preparatius, els assajos, els molts problemes, la poca disposició natural d'aquestes dones cap al fet delictiu, etc. Això les duu a conèixer-se millor i a estrènyer diversos llaços afectius entre elles, al mateix temps que les duu a enfrontar-se cadascuna amb les seves propis fantasmes. Però si la preparació potser ha estat divertida, l'atracament és una cosa molt seriosa.

## Repartiment

* Adriana Ozores: Lola
* Malena Alterio: Violeta
* Maribel Verdú: Silvia
* Carmen Maura: Mayte
* Juan Gea: Director
* Jaime Pujol: Gustavo
* Joaquim Climent: Enrique

## Enllaços externs

* El palo a DeCine21 (castellà)
# Bremia lactucae

Bremia lactucae és una espècie d'oomicet fitopatogen que és l'agent causal d'una malaltia greu i important en l'enciam coneguda com el míldiu de l'enciam. A més de l'enciam pot atacar altres plantes asteràcies com la xicoira (Cichorium intybus) i l'escarola (Cichorium endivia), entre d'altres. També pot afectar plantes ornamentals com la sempreviva daurada (Xerochrysum bracteatum).

## Cicle vital

Bremia lactucae és un oomicet dins la família Peronosporaceae, que pot infectar el seu hoste a través d'esporangis produïts asexualment, oòspores generades sexualment, o micelis vegetatius. Les oòspores serveixen de forma de supervivència i com inòcul inicial. La infecció secundària s'esdevé ràpidament a partir dels esporangis disseminats mitjançant l'aire.
L'atac inicial esprodueix a partir de les espores que hivernen en els residus vegetals. La germinació i atac de les plantes hostes s'afavoreix en dies nuvilosos amb temperatures més altes de 14 °C i la humectació de les fulles. La temperatura òptima per la infecció de les plantes és de 15 °C, i per l'esporulació de 18-22 °C. Els símptomes apareixen abans de 5-6 dies. El miceli penetra en les plantes a través dels estomes i es propaga pels espais intercel·lulars. Les condicions de secada i els regs ben controlats, sense excessos, resdueixen les probabilitats d'infecció.

## Control

* Fer servir varietats resistenta
* Evitar l'acumulació de l'aigua
* Densitats baixes de plantació per tal d'airejar el conreu
* Eliminar els residus vegetals que serveixen d'inòcul
* Control químic amb fungicides especialment els basats en el coure.

## Referències

* 1 2 Crute, I.R.; Dixon, G.R. «Downy mildew diseases caused by the genus Bremia Regel». A: Spencer, D.M.. The Downy Mildews (en anglès). Nova York: Academic Press, 1981, p. 421-460.
* ↑ Yuen, J.E.; Lorbeer, J.W «Natural and experimental production of oospores of Bremia lactucae in lettuce in New York» (en anglès). Plant Disease, 71, 1987.

## Bibliografia

   * Werner Scherm, Harald. Biometeorology, Epidemiology, and Prediction of Downy Mildew of Lettuce (Bremia lactucae) in Coastal California (en anglès). 356 páginas. Davis: University of California, 1994.
   * Tchervenivanova, Eli. Development of a Model to Predict Sporulation of Bremia lactucae in Lettuce (en anglès). 154 páginas. McGill University, 1995.

## Enllaços externs

* Species Fungorum (anglès)
* USDA-ARS Fungal DatabaseArxivat 2007-08-20 a Wayback Machine. (en anglès)
# Aplita

Les aplites són roques ígnies de composició simple, com el granit, que està compost solament de feldespat alcalí, mica moscovita i quars. En un significat més precís, són aquelles roques ígnies d'una peculiar teixidura fina uniforme (de menys de 2 mm) i de color tènue.

## Ocurrència

Les aplites tenen una distribució global i s'han descrit a de la majoria de zones on hi ha importants intrusions granítiques. Es produeixen en forma de làmines intrusives, tant dins dels cossos granítics associats com a la roca prèvia circumdant. Les anàlisis d'elements traça mostren que no hi ha equivalent volcànic a les aplites.
Algunes aplites es formen en estreta associació amb pegmatites, que d'altra manera són poc freqüents en els granits. Aquests complexos de làmines aplita-pegmatita poden mostrar bandes a petita escala amb alternances d'aplita i pegmatita. (Mireu imatge de la Galeria).
A diferència de la pegmatita, la qual és similar però de granulat més aspre, les aplites es troben en petits grups que rara vegada contenen parts d'altres minerals. Ambdues roques poden trobar-se juntes i s'assumeix que s'han format al mateix temps a partir de magmes semblants.

## Formació

* Dic d'aplita (superior dreta) blanquinosa en entorn granític.
* Alternança de filons de pegmatita i aplita a l'interior de granit.
* Cristalls homogenis en forma i diàmetre de quars i feldespat en una aplita.
Les aplites s'introdueixen en una etapa tardana de la història de la intrusió associada quan la cristal·lització es troba en una etapa avançada. En aquest estat, la intrusió principal és prou coherent mecànicament per suportar les tensions de tracció, donant lloc a fractures. Aquestes fractures es poden omplir després per les parts restants no cristal·litzades del magma original (els fluids residuals) per formar-hi aplites.

## Referències

* ↑ «Settlement Quarry, Stonington, Maine (see pp 18-20)». Maine Geological Survey.. Arxivat de l'original el 2015-10-02. [Consulta: 12 desembre 2015].
* 1 2 Cobbing, J. The Geology and Mapping of Granite Batholiths. Springer-Verlag, 2000, p. 33. ISBN 3-540-67684-8.
* ↑ Glazner, A.F.; Bartley, J.M.; Coleman, D.S.; Lindgren, K. «Aplite diking and infiltration: a differentiation mechanism restricted to plutonic rocks». Contributions to Mineralogy and Petrology, vol. 175, 4, 2020, pàg. 37. Bibcode: 2020CoMP..175...37G. DOI: 10.1007/s00410-020-01677-1.
* ↑ Breiter, K.; Ďurišová, J.; Hrstka, T.; Korbelová, Z.; Vašinová Galiová, M.; Müller, A.; Simons, B.; Shail, R.K.; Williamson, B.J. «The transition from granite to banded aplite-pegmatite sheet complexes: An example from Megiliggar Rocks, Tregonning topaz granite, Cornwall». Lithos, vol. 302–303, 2018, pàg. 370–388. Bibcode: 2018Litho.302..370B. DOI: 10.1016/j.lithos.2018.01.010.
* ↑ Cobbing, J. The Geology and Mapping of Granite Batholiths. Springer-Verlag, 2000, p. 33. ISBN 3-540-67684-8.
# (10186) Albéniz

(10186) Albéniz és un asteroide descobert el 20 d'abril de 1996 pel belga Eric Walter Elst a l'Observatori Europeu Austral, al desert d'Atacama, a Xile. La designació provisional que va rebre era 1996 HD24. Li correspongué en honor el nom del compositor català, Isaac Albéniz i Pascual (1860-1909), fill de Camprodon.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 27 novembre 2023].
* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=10186.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). Springer Science & Business Media, 2012-06-10, p. 725. ISBN 978-3-642-29718-2.
* ↑ Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (10186) Albéniz (anglès)
# Álvaro García Rivera

Álvaro García Rivera (nascut el 27 d'octubre de 1992) és un futbolista professional espanyol que juga com a davanter al club de la Lliga Rayo Vallecano.

## Carrera de club

Nascut a Utrera, província de Sevilla, García va acabar la seva formació amb el local CG Goyu-Ryu, fitxant pel CD Utrera l'agost de 2011. Va fer el seu debut sènior la temporada 2011-12, amb el seu equip als campionats regionals.
El 23 de gener de 2013, García es va traslladar al San Fernando CD, a Segona Divisió B. Va acabar la campanya amb 15 aparicions (12 titulars), marcant un gol.
El 6 de juliol, García es va incorporar al Granada CF de la Lliga durant quatre anys. Va jugar amb el primer equip durant la pretemporada i va debutar professionalment i a la Lliga el 18 d'agost, jugant els últims dotze minuts d'una victòria a casa per 2-1 contra el CA Osasuna.
El 28 d'agost de 2014, García va ser cedit al club de Segona Divisió Racing de Santander, en un contracte de préstec d'una temporada. Aproximadament un any després es va traslladar al Cadis CF, també amb un contracte temporal.
El 19 de juliol de 2016, després de marcar els nou gols de la seva carrera durant la campanya d'ascens del Yellow Submarine, García va signar un contracte permanent de quatre anys després de rescindir amb el Granada. El 14 de gener de 2018, va marcar un doblet en la derrota a casa per 2-0 del Córdoba CF.
El 13 d'agost de 2018, el Cadis va anunciar que el 50% dels drets federatius de García es van vendre a la SD Huesca per una quota de 3 milions d'euros, però el jugador va anunciar hores després que no jugaria en aquest darrer club. Deu dies després, es va incorporar al Rayo Vallecano amb un contracte de cinc anys.

## Referències

* ↑ «Comunicado sobre el jugador Álvaro García» (en castellà). Cadis CF, 13-08-2018. [Consulta: 14 agost 2018].
* ↑ «Álvaro García descarta fichar por el Huesca» (en castellà). Mundo Deportivo, 13-08-2018. [Consulta: 15 agost 2018].
* ↑ «Álvaro García nuevo jugador del Rayo Vallecano» (en castellà). Rayo Vallecano, 23-08-2018. [Consulta: 24 agost 2018].

## Enllaços externs

* Álvaro García a BDFutbol
* Álvaro García a La Preferente (castellà)
* Álvaro García, Fitxa a Soccerway
# AS Onze Créateurs de Niaréla

L'AS Onze Créateurs de Niaréla és un club de futbol malià de la ciutat de Bamako.

## Palmarès

* Copa maliana de futbol:
** 2014, 2016
* Supercopa maliana de futbol:
** 2016

## Referències

* ↑ «Mali - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 agost 2019].
# Sant Clamenç

Sant Clamenç (en francès Saint-Clément-de-Rivière) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Coberta de bots

S'anomena coberta de bots o coberta d'abandonament a la coberta des de la qual s'accedeix als bots salvavides durant un xafarranxo d'abandonament.
Durant la maniobra d'abandonament d'un vaixell els bots salvavides són arriats des de la seva posició habitual fins a un nivell intermedi per fora de la borda. És allà on els passatgers i tripulants embarquen per continuar després amb la posada en l'aigua d'aquestes embarcacions.
A la fotografia (presa durant un simulacre de xafarranxo) s'observen: dos bots en la seva posició a "so de mar" (els que estan en les seves falques), dos bots en posició d'embarcament des de la coberta d'abandonament, un bot en procés de ser arriat a l'aigua i un últim ja a l'aigua, alliberat dels cables d'hissat.
Vegeu també: Pescant
# Conegliano

Conegliano (en vènet Conejan) és un municipi italià, situat a la regió del Vèneto i a la província de Treviso. L'any 2001 tenia 35.520 habitants. Conegliano és conegut pel seus vins, entre els, es destaca el vi escumós prosecco.

## Fills il·lustres

* Pier Adolfo Tirindelli (1858-1937) compositor
* Alessandro Del Piero (1974-) futbolista
* Sacha Modolo (1987-) ciclista
# Consell Nacional de Seguretat Israelià

El Consell Nacional de Seguretat Israelià (en hebreu: המועצה לביטחון לאומי) és un organisme assessor establert en 1999 pel llavors Primer Ministre Benjamí Netanyahu la funció principal del qual és assessorar al govern sobre temes de seguretat nacional i coordinar la cooperació del govern amb les Forces de Seguretat Israelianes. S'emmarca en les lliçons extretes a partir de la guerra de Yom Kipur. El Primer Ministre no està obligat a acceptar les consideracions del consell. El seu actual president és Yossi Cohen. El consell consta de 7 departaments: seguretat, política exterior, política social, infraestructures, antiterrorisme i forces especials.

## Enllaços externs

* www.nsc.gov.il/ Arxivat 2017-02-16 a Wayback Machine. (hebreu)