OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Les Andelys

El Districte de Les Andelys és un dels tres en què es divideix el departament de l'Eure, a la regió de la Normandia. Té 12 cantons i 175 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Les Andelys.

## Cantons

cantó de Les Andelys - cantó d'Écos - cantó d'Étrépagny - cantó de Fleury-sur-Andelle - cantó de Gaillon - cantó de Gaillon-Campagne - cantó de Gisors - cantó de Louviers-Nord - cantó de Louviers-Sud - cantó de Lyons-la-Forêt - cantó de Pont-de-l'Arche - cantó de Val-de-Reuil

## Vegeu també

* Cantons de l'Eure
# Divisa

«Divisa» té aquests significats:
* Divisa (heràldica), figura heràldica amb un lema que l'explica
* Divisa o moneda estrangera en mans dels particulars o de l'estat, i també els títols de crèdit a curt termini liquidables en moneda d'un altre estat
* Divisa (militar), insígnia que indica gràficament el grau militar del portador
# Division Bell

Una division bell (en català, campana de divisió) és un toc de campanes dins o al voltant d'un parlament per indicar una divisió i per així cridar tots els membres de la cambra afectats per la votació.

## Al Regne Unit

La campana s'utilitza al barri local del Parlament per indicar que estava ocorrent una divisió i que els diputats a la casa dels Commons o a la Cambra dels Lords tenien sis minuts per aconseguir l'apropiat lobby a la divisió per a votar o en contra de la resolució. La crida per una Divisió també es mostra a les pantalles d'anuncis per a tots els edificis Parlamentaris.
A causa de la permissivitat, els membres del parlament poden, de fet, ser en oficines pròximes, restaurants, pubs o botigues, alguns dels quals tenen les seves pròpies campanes de divisió connectaven a aquells dins del confina dels edificis del Parlament, altres utilitzaran un sistema de cercapersones coordinats per l'oficina del Fuet de cada partit.
Les seus dels partits essencials són tots aquells dins de l'abast de la campana de divisió i aquesta àrea aproximadament defineix els límits geogràfics de l'àrea de Westminster.
La BBC Antiques Roadshow des de la Casa The Banqueting a Whitehall presentava el transmissor de la campana de Divisió original (número de sèrie 1) des de la Casa dels Comuns. El seu expert Paul Atterbury, amb l'ajuda de l'anterior speaker de Casa de la Baronessa Betty Boothroyd, demostrava l'ús de l'aparell amb una de les Campanes de Divisió originals. L'Espectacle es va veure per primera vegada l'octubre de 2007, on el transmissor es valorava a £15,000.
Es va fer tres transmissors de la Campana de Divisió a finals del segle xix per part del GPO, a instàncies del Govern. Es numeraven com a 1, 2 i 3. Dues van ser destruïdes per una bomba el 1941 i es van canviar per còpies amb els números 4 i 5. La número 5 existeix encara actualment, però es desconeix el parador de la número 4.

## A Austràlia

Els edificis de Parlament tant Estatals com Federals utilitzen campanes de divisió electròniques. En estats amb parlaments bicamerals, i al Parlament federal, els llums vermells i verds prop de les campanes de divisió passen rabents per indicar quina cambra s'està anomenant. A Queensland i els Territoris, que tenen parlaments unicameral, no exigeixen el llum vermell que indica la Cambra Superior. Les campanes sonen al començament d'una sessió, perquè un membre ha desafiat un vot (anomenat una divisió), o perquè no hi ha prou membres a la cambra per constituir quòrum.
Al Parlament de Nova Gal·les del Sud, la campana de divisió és electrònica i sona de forma diferent divisions en l'Assemblea i el Consell.

## Referències

* ↑ «UK Parliament glossary - division bell».
# Tharsis

Tharsis és una regió de Mart formada per un gran altiplà volcànic i situada a la zona equatorial del planeta, a la vora occidental de Valles Marineris.
La regió engloba l'anomenat bony de Tharsis, resultat d'una enorme acumulació de lava en un radi superior als 1.000 km, i on es localitzen alguns dels volcans més grans del sistema solar. Olympus Mons, el volcà més gran del sistema solar, està situat al nord-oest, mentre que a la zona central se situen en diagonal els tres grans Tharsis Montes: Ascraeus Mons, Pavonis Mons i Arsia Mons. El bony de Tharsis s'eleva uns 10 quilòmetres per sobre de les terres circumdants, i abasta uns 30 milions de quilòmetres quadrats, una cinquena part de la superfície del planeta. Es pensa que es formà durant un període d'uns 100 milions d'anys aproximadament, durant l'era noaica.

## Referències

* Blue, Jennifer. "Tharsis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program.
# The Mighty Magnor

The Mighty Magnor és una sèrie de còmic de sis números publicada en 1993 per Malibu Comics creada pel mateix equip de Groo: l'artista i guionista Sergio Aragonés, amb coguionista Mark Evanier, el colorista Tom Luth i el retolista Stan Sakai.

## Argument

La sèrie explica la història d'un astronauta amnèsic que acaba en les mans de dos artistes de còmics, i és una sàtira sobre el gènere dels superherois i de la policia, que veu les crisis com una oportunitat per utilitzar la maquinària de setge militar per "mostrar l'orgull de la gran policia de la ciutat".

## Portada emergent

El primer número de la sèrie tenia una variant amb una portada amb elements emergents.

## Premis

* Millor obra estrangera publicada a Espanya al Saló Internacional del Còmic de Barcelona de 1995.

## Referències

* ↑ Plowright, Frank. The Slings & Arrows Comic Guide (en anglès). Slings & Arrows, 2003, p. 402. ISBN 0954458907.
* ↑ Thompson, Maggie; Frankenhoff, Brent. 2010 Comic Book Checklist & Price Guide (en anglès). F+W Media, Inc., 2009, p. 486. ISBN 1440229112.
* ↑ «Premis edicions anteriors». Ficomic, 2015. Arxivat de l'original el 2015-04-17. [Consulta: 17 abril 2015].
# Ducat de Calvo Sotelo

El ducat de Calvo Sotelo és un títol nobiliari espanyol creat pel llavors cap de l'Estat espanyol, el general Francisco Franco, a títol pòstum, per al polític José Calvo Sotelo, assassinat durant la Segona República Espanyola.

## Ducs de Calvo Sotelo

| | Titular | Període |
| Creació per Francisco Franco |||
| I | José Calvo Sotelo | Pòstum |
| II | José Calvo Sotelo Grondona | 1948 - 1959 |
| III | José Calvo Sotelo y Olry de Labry | 2003 - actual titular |

## Història dels ducs de Calvo Sotelo

* José Calvo Sotelo (6 de maig de 1893, Tui - 13 de juliol de 1936, Madrid), I duc de Calvo Sotelo. Fill de Pedro Calvo Camina i d'Elisa Sotelo Lafuente. Es va casar el 28 de juny de 1917 a la parròquia del Buen Suceso (Madrid) amb Enriqueta Ana Grondona Bandrés (26 de juliol 1892, Toledo - 29 d'abril de 1971, Madrid), filla d'Emilio Grondona Pérez i de María de la Concepción Bandrés Magallón. Li va succeir el seu fill:
* José Pedro Calvo-Sotelo Grondona (10 de febrer de 1924, Madrid - 18 de setembre 2002, Madrid), II duc de Calvo Sotelo. Es va casar el 12 d'agost de 1947 a la parròquia de Sant Ignasi (Sant Sebastià) amb Jacqueline Olry de Labry (19 d'agost de 1921, Pessac - 16 d'octubre de 2000, Madrid), filla de Marcel Olry de Labry, comte Olry de Labry, i de Germaine de Fontenilliat. Li va succeir el seu fill:
* José Pedro Calvo-Sotelo Olry de Labry (31 de maig de 1948, Sant Sebastià), III duc de Calvo Sotelo. Es va casar el 15 de desembre de 1976 a la parròquia de Sant Fermín dels Navarresos (Madrid) amb María del Pilar Velasco Vicente (11 de setembre de 1948, Madrid), filla de Gonzalo Velasco Viejo i de María del Pilar Vicente Alcalde. Tenen dos fills José Pedro Calvo-Sotelo Velasco (24 de febrer 1978, Madrid) i Natalia Pilar Calvo-Sotelo Velasco (31 d'octubre de 1980, Madrid).

## Referències

* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles, Instituto Salazar y Castro, Hidalguia, Madrid (en castellà).

## Vegeu també

* Llista de títols nobiliaris del franquisme
# Hispasat 1C

Hispasat 1C és un satèl·lit de comunicacions espanyol que és operat per Hispasat. Va ser construït per Alcatel Space i es basa en el model de satèl·lit Spacebus-3000B2. El llançament es va produir el 3 de febrer del 2000, a les 23:30. El llançament va ser contractat per ILS, i va utilitzar un coet de llançament Atlas IIAS que volava des del complex SLC-36B a l'Estació de la Força Aèria de Cap Cañaveral
Té una massa de 3.113 kgs i una vida útil esperada de 15 anys.
Després del seu llançament i proves en òrbita, es va col·locar a l'òrbita geoestacionària a 30° Oest, des d'on proveeix serveis de comunicacions a Europa i Amèrica. S'esperava que es mantingués en servei fins almenys 2015.

## Referències

* Krebs, Gunter. «Hispasat 1C, 1D». Gunter's Space Page. [Consulta: 1r maig 2009].
* «Hispasat 1C». Lyngsat. Arxivat de l'original el 2009-05-02. [Consulta: 1r maig 2009].
* McDowell, Jonathan. «Issue 420». Jonathan's Space Report, 10-02-2000. Arxivat de l'original el 2011-06-08. [Consulta: 1r maig 2009].
* «Hispasat 1C». The Satellite Encyclopedia. [Consulta: 1r maig 2009].
# Casa Escrivà

«Casa Escrivà» té aquests significats:
* Casa Escrivà de la plaça Espanya (Amposta)
* Casa Escrivà de l'avinguda de la Ràpita (Amposta)
# Massarosa

Massarosa és un municipi italià, situat a la regió de la Toscana i a la província de Lucca. L'any 2004 tenia 21.620 habitants.

## Referències

* ↑ «Massarosa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Petabyte

Múltiples de bytes :
| Prefix del SI (SI) | Prefix del SI (SI) | Prefix del SI (SI) | Prefix binari (IEC 60027-2) | Prefix binari (IEC 60027-2) | Prefix binari (IEC 60027-2) |
| Nom | Símbol | Múltiple | Nom | Símbol | Múltiple |
| kilobyte | kB | 10$^3$ (o 2$^{10}$) | kibibyte | KiB | 2$^{10}$ |
| megabyte | MB | 10$^6$ (o 2$^{20}$) | mebibyte | MiB | 2$^{20}$ |
| gigabyte | GB | 10$^9$ (o 2$^{30}$) | gibibyte | GiB | 2$^{30}$ |
| terabyte | TB | 10$^{12}$ (o 2$^{40}$) | tebibyte | TiB | 2$^{40}$ |
| petabyte | PB | 10$^{15}$ (o 2$^{50}$) | pebibyte | PiB | 2$^{50}$ |
| exabyte | EB | 10$^{18}$ (o 2$^{60}$) | exbibyte | EiB | 2$^{60}$ |
| zettabyte | ZB | 10$^{21}$ (o 2$^{70}$) | zebibyte | ZiB | 2$^{70}$ |
| yottabyte | YB | 10$^{24}$ (o 2$^{80}$) | yobibyte | YiB | 2$^{80}$ |
Un petabyte és una unitat d'emmagatzematge d'informació, que segueix la pauta del Sistema Internacional d'Unitats, el símbol del qual és el PB, i equival a 10$^{15}$ bytes.
El prefix peta ve del grec (πέντε), que significa cinc, ja que equival a 10.00⁵ o 10$^{15}$. Està basat en el model de tera, que ve del grec 'monstre', però que és similar (excepte una lletra) a tetra-, que ve de la paraula grega per a quatre i així peta, que ve de penta-, perd la tercera lletra, n.
    1 PB = 10$^{15}$ byte = 10$^{12}$ KB = 10⁹ MB = 10⁶ GB = 10$^3$ TB
    1 PB = 1.000.000.000.000.000 byte = 1.000.000.000.000 KB = 1.000.000.000 MB = 1.000.000 GB = 1.000 TB
    1 PB = mil bilions byte = un bilió KB = mil milions MB = un milió GB = mil TB

## Referències

* ↑ «The International System of Units (SI): Prefixes» (en anglès). Bureau International des Poid et Mesures. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ International Electrotechnical Commission «IEC 60027-2:2019 Letter symbols to be used in electrical technology - Part 2: Telecommunications and electronics». Genève: IEC, 2019.
# Catèter central d'inserció perifèrica

Un catèter central d'inserció perifèrica (abreviat com a PICC de l'anglès peripherally inserted central catheter) és una forma d'accés intravenós que es pot utilitzar durant un període prolongat (per exemple, per a règims de quimioteràpia llargs, antibiòtics durant força dies o nutrició parenteral total) o per a l'administració de substàncies que no poden ser administrades perifèricament (per exemple, vasopressors). És, per tant, un catèter venós central que entra al cos a través de la pell (per via percutània) en un lloc perifèric, s'estén a la vena cava superior (un tronc venós central) i es manté al seu lloc (les venes) durant dies o setmanes.
Descrit per primera vegada el 1975, és una alternativa als catèters venosos centrals de les venes principals com la vena subclàvia, la vena jugular interna o la vena femoral. Les col·locacions de vies subclàvies i jugulars poden provocar pneumotòrax (aire a l'espai pleural del pulmó), mentre que els PICC no tenen aquest problema a causa del mètode de col·locació.

## Referències

* ↑ «Total intravenous nutrition with peripherally inserted silicone elastomer central venous catheters». Arch Surg, 110, 5, 01-05-1975, pàg. 644–6. DOI: 10.1001/archsurg.1975.01360110190032. PMID: 805577.
# Cayo López Fernández

Cayo López Fernández (? 1840 - Belmonte, província de Conca, 4 de gener de 1909) fou un advocat, polític i propietari agrícola espanyol, diputat a Corts, Senador i governador civil de Barcelona durant la restauració borbònica.
Llicenciat en dret, aviat destacà per la seva oratòria. Durant la revolució de 1868 formà part com a vocal de la Junta Liberal de Conca presidida per Ramón Castellano i es va fer amic de Cristino Martos Balbi. Fou elegit diputat pel Partit Radical per Alcázar de San Juan a les eleccions generals espanyoles de 1871 i per Villanueva de los Infantes a les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872. El 1871 fou governador civil de la província de Toledo i en 1873 fou nomenat secretari de la presidència de l'Assemblea Nacional de la Primera República Espanyola.
Un cop finalitzat el sexenni democràtic va ingressar al Partit Liberal Fusionista de Práxedes Mateo Sagasta, amb el que fou escollit senador per la província de La Corunya pel període 1884-1886 De desembre de 1885 a juliol de 1886 gou governador civil de Barcelona, i fou escollit novament diputat liberal pel districte d'Alcázar de San Juan a les eleccions generals espanyoles de 1886. Després va exercir com a fiscal de les Ordes Militars, membre del Consell d'Estat i del Tribunal Contenciós Administratiu fins que es va jubilar en 1901. Un cop jubilat es va traslladar a les seves possessions a Belmonte, on va morir en gener de 1909.

## Referències

* ↑ Ángel Luis López Villaverde, Isidro Sánchez Sánchez Historia y evolución de la prensa conquense (1811-1939), p. 35
* ↑ Rafael Villena Espinosa El sexenio democrático en la província de Ciudad Real, p. 475
* ↑ Cayo López Fernández, Índex Històric del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Archivo de la Deuda y Clases Pasivas: índice de jubilados, 1869-1911, p. 205
* ↑ EXCMO, E ILMO. SEÑOR DON CAYO LOPEZ Y FERNÁNDEZ per Miguel Ángel Vellisco Bueno
* ↑ Don Cayo López, ABC, 12 de gener de 1909
# Cayo Luis Peña

El Cayo Luis Peña és una petita illa davant la costa oest de Culebra, un municipi de Puerto Rico. L'illa és una reserva natural que forma part del refugi nacional de vida salvatge de Culebra. Es permet que els visitants estiguin a l'illa per a passejos relacionats amb la natura, el busseig i la natació, tanmateix els visitants no se'ls permet romandre a l'illa durant les nits i l'illa només és accessible a través de transports aquàtics privats. Això dona com a resultat un accés limitat, per als relativament pocs visitants de l'illa i permet als esculls que l'envolten romandre més en un estat natural més conservat. El petit nombre de visitants també fa a l'illa més privat per a aquells disposats a fer el viatge. La platja Luis Peña està situada al costat nord de l'illa. L'illa deu el seu nom al seu segon propietari.

## Referències

* ↑ «Cayo Luis Peña, Culebra - Ruta Marina» (en castellà). Enciclopedia de Puerto Rico. Fundacion Puertorriqueña de las Humanidades. Arxivat de l'original el 2019-07-18. [Consulta: 14 novembre 2019].
* ↑ http://www.prvacationhelpers.com/
* ↑ Islands Magazine. p. 96–.

## Vegeu també

* Geografia de Puerto Rico
# Castelfondo

Castelfondo és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 636 habitants. Limita amb els municipis de Brez, Fondo, Laurein (BZ), St. Pankraz (BZ) i Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix (BZ).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Nadia Ianes | Llista cívica |
# Castelfranco

Castelfranco és el nom dels següents llocs:
* Castelfranco Veneto, municipi italià situat a la regió del Vèneto i a la província de Treviso.
* Castelfranco Emilia, municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la província de Mòdena.
# Rina Akter

Rina Akter és reconeguda com la millor dona inspiradora de Bangladesh. Rina Akter és una antiga treballadora sexual bengalí. Ha estat reconeguda a la llista de les 100 Dones més inspiradores del 2020 publicada per la BBC el 23 de novembre de 2020 pel seu treball per servir a les treballadores sexuals a Dacca. La sexualitat, les treballadores sexuals i el "treball sexual" segueixen sent temes tabú a la societat, el que no es pronuncia en la societat "educada".

## Vida personal

Quan tenia només vuit anys, un parent la va vendre a un bordell. Rina Akter va créixer en un bordell i inevitablement es va convertir en treballadora sexual. Des de llavors, Rina Akter va passat un període significatiu de la seva vida a la prostitució. Actualment treballa per millorar la vida d'altres treballadores sexuals. És la secretària d'organització de l'organització de treballadores sexuals 'Durjan Nari Sangha'.
Durant la pandèmia del COVID-19, Rina Akter va estat proporcionant àpats regulars a unes 400 treballadores sexuals setmanalment, ella mateixa diu que va fer tot el possible per evitar que les treballadores es morissin de fam.

## Referències

* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC World, 23-11-2020. [Consulta: 14 desembre 2020].
* 1 2 «¡Los logros de Rina Akter y la mentalidad exigente de la sociedad!» (en castellà), 01-12-2020. [Consulta: 14 desembre 2020].
* ↑ «Rina, Rima: 2 Bangladeshi women named in BBC 100 Women 2020 list» (en anglès). Daily Bangladesh, 24-11-2020. [Consulta: 14 desembre 2020].
# Cecilia McDowall

Cecilia McDowall (Londres, 1951) és una compositora anglesa, coneguda per les seves obres corals. És considerada com una dels 50 millors compositors contemporanis del món, d'entre només tretze dones. Les seves obres més característiques fusionen línies melòdiques fluïdes amb harmonies dissonants ocasionals i exuberància rítmica. Ha guanyat nombrosos premis i ha estat en quatre ocasions nominada als British Composer Awards.

## Carrera

Cecilia McDowall va estudiar a les universitats d'Edimburg i de Londres, i també al Trinity College of Music.
És compositora per a la Oxford University Press i la compositora resident al Dulwich College, a Londres.
El 2010 el seu àlbum Spotless Rose (Hymns to the Virgin Mary), que consta de tres motets en llatí gravats amb la Phoenix Chorale, va guanyar un Premi Grammy a la millor interpretació de grups petits i va ser nominat al millor àlbum de música clàssica. L'any 2014 va guanyar el British Composer Award (en la categoria de coral) amb "Night Flight", per SSATB i violoncel solista, i dos anys més tard va tornar a ser finalista amb "When time is broke", interpretada pels BBC Singers. El 2017 va ser reconeguda com a Fellow de la Royal School of Church Music per la seva destacada contribució a la música d'església.

## Referències

* ↑ Roberts, Maddy Shaw «Eight of the world's 100 top conductors are now women, compared to just one in 2013» (en anglès). Classic fM, 07-01-2020 [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Classical Music Statistics 2019 Arxivat 2020-09-29 a Wayback Machine. a bachtrack (anglès)
* 1 2 3 4 «Cecilia McDowall» (en anglès). British Music Collection. British Music Collection. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ «Visiting Composer - Cecilia McDowall» (en anglès). Dulwich College. Dulwich College. [Consulta: 10 gener 2020].

## Enllaços externs

* Cecilia McDowall - Lloc web oficial
# Resolució 2361 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2361 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 2017. Després de considerar un informe del Secretari General sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va prorrogar el seu mandat per uns altres sis mesos, fins al 31 de desembre de 2017.

## Contingut

El Consell va assenyalar que la situació a l'Orient Mitjà es mantenia tibant. A causa de les activitats militars a la zona de separació, hi havia risc que les tensions entre Síria i Israel tornessin a esclatar, i la treva entre ambdós de 1974 estava en perill. Es va demanar a totes les parts implicades en la Guerra Civil siriana que cessessin les seves accions militars a la zona de la UNDOF i que tornessin els vehicles i armes que els havien robat. Síria i Israel havien de respectar l'alto el foc de 1974, que estava sent violat en els atacs israelians contra Hesbol·là, qui rebia suport de l'exèrcit sirià. A més, Israel havia dut a terme atacs de represàlia per la caiguda de projectils sirians al seu territori. El Consell va fer una crida als membres de l'ONU relacionats amb els grups en conflicte a Síria que utilitzessin la seva influència perquè es retiressin de la Línia Blava. Alhora, també demanà que el pas de Quneitra torni a mans de la UNDOF.
Degut al combat amb armament pesant a la zona vigilada per la UNDOF, calia ajustar temporalment les posicions de la missió, de manera que el personal corregués el menor risc possible. Segons el pla del secretari general António Guterres, la UNDOF tornaria a Camp Faouar als Alts del Golan.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «Unanimously adopting r.2361, SC renews mandate of UNDOF for additional 6 months», 29-06-2017.
* ↑ Al Jazeera. «Israel carries out air strikes inside Syria», 18-03-2017.
* ↑ AFP. «Israel launches air raid on Syria in return for fire: army». Yahoo News, 24-06-2017.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2365 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2365 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 2017. El Consell va demanar als Estats membres que ajudessin a netejar les mines i explosius que quedaven després de les guerres i que amenaçaven als civils.
La seva supressió ja estava inclosa en els mandats de les operacions de manteniment de la pau, però aquesta resolució va ser la primera dedicada específicament al tema. Molts països ho van considerar un pas important, i també van demanar universalització del Tractat d'Ottawa de 1997 pel que fa a la prohibició de les mines antipersona. 35 països encara no havien ratificat aquest tractat, inclosos els Estats Units d'Amèrica, Rússia i Xina. Itàlia també va proposar netejar les mines i explosius sense explotar després d'un conflicte.

## Contingut

Les mines terrestres i explosius residuals que quedaven després d'una guerra plantegen una greu amenaça per als ciutadans, els refugiats que tornaven, la policia, les forces de pau, treballadors humanitaris, l'economia i el desenvolupament dels països en qüestió, i que obstaculitzava l'ajuda humanitària. La responsabilitat de censar-es i netejar-les era dels països, amb la coordinació i el suport del Servei d'Acció de Mines de les Nacions Unides (UNMAS).
Es va demanar a totes les parts en els conflictes armats que aturessin l'ús indiscriminat d'explosius, ja que això és contrari al dret internacional humanitari, i en protegissin la població. En planificar la presència de les operacions de pau i humanitàries s'ha de tenir en compte informar i entrenar els cascos blaus i enviar equips adequats.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC approves first stand-alone text on mine action, unanimously adopting r.2365», 30-06-2017.
* ↑ «Treaty Status (estat del Tractat d'Ottawa)» (en anglès). International Campaign to Ban Landmines.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2301 a la 2400 (2016 - 2018)

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució» (pdf). Nacions Unides.