OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Petrus

Maria Petrus (Alaior, 1927) és una arqueòloga menorquina. Va dur a terme sondejos arqueològics, aixecaments planimètrics i estudis de materials. Els seus treballs es van donar a conèixer a la premsa local i a molts congressos, situant l'arqueologia menorquina en el centre del debat científic. L’any 1957, Petrus va excavar una necròpolis propera al mas Albesa, al municipi de Viver i Serrateix (comarca del Berguedà). Es varen buidar gairebé totes les sepultures de la necròpoli, una de les quals fou desmuntada i portada al museu de Cardona, on es conserven les lloses que formaven la tomba. El 1958, Petrus va integrar-se en el grup d'investigació de l'arqueòleg i prehistoriador Lluís Pericot. El grup es va poder formar gràcies a una beca d’estudis de la Fundació Juan March. A més de Petrus, en el grup van col·laborar María Luisa Serra Belabre, Guillermo Rosselló Bordoy i Eduardo Ripoll i Perelló. L'objectiu d'aquest equip era investigar la prehistòria de les illes Balears, especialment l'edat de bronze, amb característiques pròpies i molt diferents de la prehistòria hispana. Petrus va treballar, a més, com a secretària d'en Pericot i com bibliotecària i conservadora al Museu d'Arqueologia de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Prehistoria y arqueologia de las islas Baleares. VI Symposium de Prehistoria Peninsular - PE_24_VI_Symposium-re.pdf» (en castellà). Universitat de Barcelona. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «Voces in crescendo, del mutismo a la afonía en la historia de las mujeres en la arqueología española» (en castellà). Universitat de Barcelona. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ «Necròpoli propera al mas Albesa (Viver i Serrateix)». Enciclopedia catalana. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «SON CATLAR - PLA DIRECTOR - Investigació, difusió i posada en valor» (en català).
* ↑ «Edición del viernes, 13 octubre 1978, página 4 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «Anales 1956-1962: Ayudas de investigación - 8-Ayudas-de-investigacion.pdf» (en castellà). [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ Alonso, Francisco Gracia; Pericot, Josep Maria Fullola. 58 anys i 7 dies: correspondència de Pere Bosch Gimpera a Lluís Pericot (1919-1974). Edicions Universitat Barcelona, 2002. ISBN 978-84-923961-2-2.
* ↑ Lacuesta Contreras, Raquel; Roca Cladera, Joana. «Entrevista a Guillem Rosselló Bordoy, filólogo y arqueólogo mallorquín» (en català). Papeles del partal, 01-05-2017.
* ↑ «Museu d'Arqueologia de Catalunya 75 anys by Museu d'Arqueologia de Catalunya - Issuu» (en anglès). [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ Alonso, Francisco Gracia. Arqueologia i política (eBook). Edicions Universitat Barcelona, 2015-07-31. ISBN 978-84-475-3925-3.
# María Patiño Castro

María Patiño Castro (Ferrol, 15 d'agost de 1971) és una periodista, col·laboradora i presentadora de televisió espanyola i streamer de la crònica social i premsa rosa, associada al grup de comunicació Mediaset España des de 2012, i anteriorment a Atresmedia (2002-2011).

## Biografia
### Infància i inicis

Filla d'Antonio Patiño Gacio (10 desembre de 1946 - 5 gener de 2017) i la seva esposa, Paz Castro Fustes (1947 - febrer 26 de 2014). Té dos germans més petits que ella, Antonio i Carlos. Criada a Sevilla al costat dels seus pares i germans, encara que la família continua vinculada a la seva Galícia d'origen. El seu pare, tinent coronel a la reserva, era vicepresident del Lar Gallego de Sevilla i el sotsdirector del Cor d'aquesta institució.
Titulada en periodisme al centre homologat i privat "CEADE", va començar la seva activitat a la delegació de Sevilla de l'Agència de notícies Europa Press. Posteriorment treballaria al Canal Sur Radio, Giralda TV i l'agència oficial de Diez Minutos a Andalusia.

### Etapa a Antena 3

Els seus primers contactes amb la televisió, mitjà de comunicació a través de què ha aconseguit certa popularitat a Espanya, van començar al programa Ven con nosotros (2001), de Canal Sur TV, passant al magazín Sabor a verano (2002), d'Antena 3, presentat per Inés Ballester.

## Referències

* ↑ «Los secretos de María Patiño: su pasado, su edad, sus operaciones, sus amores, su hijo y más». VozPopuli, 07-12-2019 [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Universidad Laboral de Córdoba
* ↑ «Mémora». Arxivat de l'original el 16 de gener de 2017. [Consulta: 13 gener 2017].
* ↑ «Fallece la madre de María Patiño súbitamente.»
* ↑ «La progenitora de la colaboradora de Telecinco murió de un infarto en Sevilla.»
* ↑ Entrevista Diez a María Patiño
* ↑ «Lar Gallego de Sevilla». Arxivat de l'original el 19 de novembre de 2015. [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ Lar Gallego de Sevilla
* ↑ Museo Pedagógico de Galicia
* ↑ «Canal Sur estrena mañana el nuevo Talk Show Ven con nosotros». Diari ABC, 14-10-2001. [Consulta: 7 novembre 2011].
* ↑ «Antena 3 recupera Sabor a verano de la mano de Antonio Hidalgo». Diari ABC, 13-07-2002. [Consulta: 7 novembre 2011].
# Mataiva

Mataiva és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Administrativament és una comuna associada a la comuna de Rangiroa. Està situat a l'extrem nord-oest de l'arxipèlag, a 39 km a l'oest de Tikehau, i 80 km de Rangiroa. El nom Mataiva significa «nou ulls», i molts cops s'escriu incorrectament com Matahiva.

## Geografia

L'atol té una forma ovalada de 10 km de llarg i 5,3 km d'ample. La llacuna és poc profunda i molt rica en fosfats. Al centre de la llacuna hi ha un monòlit de basalt negre. La corona d'esculls té nou canals entre l'oceà i la llacuna. El clima és humit i tropical, amb una temperatura entre 24 i 30 °C i una precipitació mitjana anual de 2.500 mm.
A banda i banda del pas principal hi ha la vila de Pahua unida per un pont de 120 m de llarg.
| Vista de la platja de la llacuna interior de Mataiva | Mapa de distàncies Mataiva Makatea (116,4 km) Tikehau (62 km) Rangiroa (101 km) |

## Història

Va ser descobert per Fabian von Bellingshausen, el 1820, que el va anomenar Lazaroff, en honor de Mikhaïl Làzarev. L'atol era visitat esporàdicament des dels veïns Tikehau i Rangiroa per recol·lectar copra i tortugues marines. Des del 1945 és habitat permanentment amb una població de 237 habitants al cens del 2002.
# Sot de les Pedres

El Sot de les Pedres és un sot del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
És a la zona central-nord del terme de Castellcir, a prop i al sud-oest de Santa Coloma Sasserra. És al nord de la Baga de la Talladella, a l'esquerra de la Riera de Santa Coloma, al nord de la urbanització de la Penyora i al nord-oest del turó de la Penyora de Serracaixeta, al nord del Pla de Can Moianès i a ponent de la masia de Serracaixeta.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu, generat ja en català; és un sot amb gran abundor de pedres.

## Referències

* ↑ Cingles de Bertí i de Gallifa [Document cartogràfic] : Gallifa, Vall de S. Miquel, Sots Feréstecs, Sot del Bac, Vall de Neu, Castell Cir, Sauva Negra: mapa topográfico excursionista: topografía procedente del mapa nacional del Instituto Geográfico y Catastral, de otros centros y observaciones directas por el equipo técnico de editorial Alpina / cartografía: A. Bescós; cartografía complementaria y res.tecn. X. Coll. Granollers: Editorial Alpina, 1986. ISBN 84-7011-033-0.

## Enllaços externs

* El Sot de les Pedres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt en el mapa
# Partit Aliança Democràtica

Partit Aliança Democràtica (albanès Partia Aleanca Demokratike) és un partit polític d'Albània fundat el 1992 per Neritan Ceka com a escissió del Partit Democràtic d'Albània per oposar-se al govern autocràtic de Sali Berisha. A les eleccions legislatives albaneses de 1997 va obtenir 2 escons i participà en el govern de coalició de Fatos Nano. A les eleccions legislatives albaneses de 2001 va obtenir el 2,4% dels vots i 3 escons, i a les eleccions de 2005 va tornar a treure 3 escons. Per contra, a les eleccions legislatives albaneses de 2009 formà part de la coalició Aliança pels Canvis (Aleanca për Ndryshim), però només va obtenir el 0,31% i cap escó.
# Issai Schur

Issai Schur (Mahiliou, 29 de desembre de 1875 $^{(Julià)}$ - Jafa, 10 de gener de 1941) va ser un matemàtic jueu - alemany. Va estudiar a Berlín, doctorant-se el 1901 i convertint-se en professor el 1903. Després d'una estada a Bonn, arribaria a catedràtic el 1919.
Es considerava alemany abans que jueu, fins i tot malgrat haver nascut en l'Imperi Rus, en el que avui en dia és Belarús, i haver estat criat en part a Letònia. Per això va declinar invitacions per deixar Alemanya i marxar als Estats Units i Regne Unit el 1934. No obstant això va perdre el seu lloc el 1935 i, per instigació de Ludwig Bieberbach (que prèviament havia donat suport a Schur davant el tracte donat pel règim nazi), va haver de deixar l'Acadèmia Prussiana de les Ciències el 1938. Va acabar emigrant al Mandat Britànic de Palestina l'any següent i va viure els seus últims anys en la pobresa. Va morir a Tel-Aviv en el seu seixanta-sisè aniversari.
Com a estudiant de Frobenius, va treballar en representacions de grup, pel que és principalment conegut, però també en combinatòria i física teòrica. Són particularment rellevants la Descomposició de Schur i la Classe de Schur.
Schur va ser al seu torn professor de diversos estudiants coneguts com a Richard Brauer, Bernhard Neumann, Heinz Prüfer i Richard Rado. Va ser membre estranger de l'Acadèmia de les Ciències de Rússia.
Schur va publicar articles científics sota els noms de I. Schur i J. Schur, (aquest últim especialment en Journal für die reine und angewandte Mathematik), el que ha portat a certa confusió.

## Referències

* ↑ Joseph, Melnikov i Rentschler, 2003, p. xviii.
* ↑ Schur Issai - General info
* ↑ Puntanen i Styan, 2005, p. 10.

## Bibliografia

* Curtis, Charles W. Pioneers of Representation Theory: Frobenius, Burnside, Schur, and Brauer (en anglès). American Mathematical Society, 1999. ISBN 0-8218-9002-6.
* Joseph, Anthony; Melnikov, Anna; Rentschler, Rudolf. Studies in Memory of Issai Schur (en anglès). Springer, 2003. ISBN 978-1-4612-6587-0.
* Ouellette, Diane Valérie «Schur complements and statistics» (en anglès). Linear Algebra and its Applications, Vol. 36, 1981, pàg. 187-295. DOI: 10.1016/0024-3795(81)90232-9. ISSN: 0024-3795.
* Puntanen, Simo; Styan, George P.H.. «Historical Introduction: Issai Schur and the Early Development of Schur Complement». A: Fuzhen Zhang (ed.). The Schur Complement and Its Applications (en anglès). Springer, 2005, p. 1-16. ISBN 0-387-24271-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Issai Schur» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Issai Schur al Mathematics Genealogy Project.
* Boerner, H. «Schur, Issai». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 1r novembre 2019]. (anglès)
# Rucava

El municipi de Rucava (en letó: Rucavas novads) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat al sud-oest del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Rucava. El municipi va ser creat l'any 2009 després d'una reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Parròquia de Dunika (zona rural)
* Parròquia de Rucava (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 2.013 persones (2009). La superfície del municipi té uns 448,6 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 4,89 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 22 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 22 gener 2015].
# Dècada del 1540
## Esdeveniments

* Crisi econòmica a Anglaterra
* Auge dels productes americans a les corts europees, com la patata
* Concili de Trento
* Es dissol l'Imperi Inca
* Els jesuïtes són aprovats com a orde i comencen a fundar missions i escoles
* Els turcs ocupen Hongria
* Els portuguesos estableixen contacte amb el Japó

## Personatges destacats

* Enric VIII d'Anglaterra
* Pedro de Valdivia
* Michelangelo Buonarroti
# Sarcoglanis simplex

Sarcoglanis simplex és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sarcochlamys

Sarcochlamys és un gènere botànic amb una espècies de plantes de flors pertanyent a la família de les urticàcies.

## Espècies seleccionades

* Sarcochlamys pulcherima

## Sinònim

* Sphaerotylos
# Sauromates V

Sauromates V fou rei del Bòsfor, successor d'Annibalià vers el 343, net de Sauromates IV. Molt probablement és el mateix que Sauromates VI.
Va reunir un gran exèrcit amb el que va envair Querson, però fou derrotat a Cafes (Caphae), i la sort de la guerra es va establir per un combat singular entre Sauromates i Farnaces, rei o tirà de Querson, en què Sauromates fou derrotat i obligat a signar un tractat de pau, en el qual va haver de cedir part dels seus dominis. Segons Constantí VII Porfirogènit Sauromates fou mort i el país va passar a Querson.
Vers el 370 els huns van ocupar el regne del Bòsfor, on o bé governava Sauromates o el rei de Querson.

## Referències

* ↑ «Sauromates V». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ «Sauromates VI». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Samuel Noah Kramer

Samuel Noah Kramer (Kíev, Imperi Rus -actual Ucraïna-, 28 de setembre de 1897 - Filadèlfia, Pennsilvània, EUA, 26 de novembre de 1990) va ser un historiador ucraïnès líder mundial en assiriologia i un reconegut expert en el món d'història sumèria i l'idioma sumeri.

## Biografia

Samuel Noah Kramer era fill de Benjamí i Yetta Kramer. El 1905, com a resultat del programa antisemita del Tsar Nicolau II de Rússia, la seva família emigrà a Filadèlfia, on el seu pare va obrir una escola d'hebreu. Després de graduar-se de l'escola de secundària i obtenir un títol de llicenciatura, Kramer va provar diverses ocupacions, incloent-hi l'ensenyament a l'escola del seu pare. Finalment va esdevenir escriptor i home de negocis.
Es va matricular al Dropsie College de Filadèlfia en hebreu, i es va convertir en un apassionat de l'egiptologia. Poc després va ser traslladat de la República Oriental al Departament d'Estudis de la Universitat de Pennsilvània, en col·laboració amb el brillant jove Ephraim Avigdor Speisen, qui es convertiria en una de les principals figures del món d'Estudis del Pròxim Orient. Speisen estava intentant desxifrar l'escriptura cuneïforme de l'edat de bronze que data dels volts de l'any 1300 aC; per Kramer, això va representar l'inici de la seva vida de treball en la comprensió de l'escriptura cuneïforme.
Kramer es va doctorar l'any 1929. Es va retirar de la vida acadèmica formal l'any 1968, però es va mantenir molt actiu al llarg de la seva jubilació.
En la seva autobiografia, publicada l'any 1986, resumeix els seus èxits de la manera següent: "En primer lloc, i el més important, és el seu paper en la recuperació i restauració, de la literatura sumèria. A través dels seus esforços diversos milers de fragments de la literatura sumèria s'han posat a disposició dels experts, un dipòsit de base de dades no adulterada que perdurarà durant moltes dècades per venir. En segon lloc, es va esforçar ... posar a disposició traduccions de molts d'aquests documents a la comunitat acadèmica i, especialment, antropòlegs, historiadors i humanistes. En tercer lloc, ha ajudat a difondre el nom del país de Sumer al món en general, i perquè la gent prengui consciència del paper crucial que tenen els sumeris a l'ascens de l'home civilitzat".

## Obra

* La història comença a Sumer,(1956)
* Els sumeris: La seva Història, Cultura i caràcters, Samuel Noah Kramer, Editorial: University of Chicago Press (1963) ISBN 0-226-45238-7
* Mitologia sumèria: Estudi d'assoliment espiritual i literari en el Tercer Mil lenni B.C, Samuel Noah Kramer
* Inanna: Reina del Cel i la Terra, Samuel Noah Kramer i Diane Wolkstein (Nova York: Harper & Row 1983) ISBN 0-06-090854-8
* En el món del país de Sumer, una autobiografia, Samuel Noah Kramer, Wayne State University Press, ISBN 0-8143-1785-5

## Enllaços externs

* Samuel Noah Kramer Institute of Assyriology and Ancient Near Eastern Studies
* Aramco article on Samuel Kramer Arxivat 2008-05-31 a Wayback Machine.
# Coral Cardonina

La Coral Cardonina és un cor musical de Cardona fundat l'any 1958.
Des de l'inici, ha mantingut un fort vincle amb la parròquia de Cardona, la seva seu i on es celebren anualment les principals festes del calendari litúrgic amb les seves actuacions musicals. Durant aquests anys d'activitat, ha cultivat un repertori que es complementa amb la recuperació de composicions de l'antic arxiu musical de la parròquia cardonina. Després de la mort de Mossèn Casafont, que havia estat 54 anys al capdavant de l'entitat, el musicòleg Ovidi Cobacho Closa en va assumir la direcció l'any 2013.
Des de l'any 2013, l'entitat ha promogut la creació del certamen de cant coral anual Cardona Canta, la creació d'un oratori sobre La Passió a partir del fons musical dels arxius cardonins i la reconversió del Tradicional Concert de Santa Cecília en el Memorial Josep M. Casafont. Ha realitzat concerts i esdeveniments musicals a Cardona, com la visita de l'Orfeó Català dins els actes del Tricentenari (2014), el Rèquiem de Mozart —a càrrec del Cor i l'Orquestra de l'Unesco (2016)— o bé la producció El cant d'un poble —amb la Banda de Música de Cardona i diversos cors de la comarca—, que va cloure amb un concert al Teatre Kursaal de Manresa (2014).
L'any 2018, va celebrar el seu 60è aniversari amb un calendari d'actes que va incloure la celebració de l'exposició antològica Coral Cardonina, 60 anys d'art, cultura i tradició, dins dels actes de la Festa Major de Cardona. Durant el confinament decretat per l'Estat d'Alarma, amb motiu de la pandèmia de la Covid-19, l'entitat va contribuir a dinamitzar l'activitat musical, a través de les xarxes socials, amb la creació d'un cicle musical en línia.

## Referències

* ↑ Cobacho Closa, Ovidi «La Coral Cardonina de Josep M. Casafont: cinc dècades d'història.». Programa de mà Memorial Josep M. Casafont. 54è Tradicional Concert., 08-12-2013, pàg. 5-16.
* 1 2 Manresa, REDACCIÓ /. «La Coral Cardonina obre la celebració del 60è aniversari», 28-02-2018. [Consulta: 28 setembre 2021].
* ↑ «Mor als 77 anys mossèn Josep M. Casafont». Diari Regió7, 17-12-2012. [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ NacióManresa. «La Coral Cardonina reprèn l'activitat per Setmana Santa | NacióManresa». [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ NacióManresa. «Cardona estrena un certamen de germanor coral | NacióManresa». [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ NacióManresa. «Un oratori cardoní amb vocació universal | NacióManresa». [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ Solsona, Nació. «Cardona crea el Memorial Josep M. Casafont | Nació Solsona». [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ «L'Orfeó Català fa vibrar el castell de Cardona». [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ Mañé, Pepa «Cardona acollirà una gran producció del Rèquiem de Mozart amb finalitat benèfica». Diari Regió7, 05-10-2016.
* ↑ NacióManresa. «La vigília del 9N: 300 anys de música catalana al Kursaal | NacióManresa». [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ Solsona, Nació. «La Coral Cardonina clourà els actes del seu 60è aniversari amb un gran concert | Nació Solsona». [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ 324cat. «La Coral Cardonina programa un cicle de concerts online per la Setmana Santa», 02-04-2020. [Consulta: 10 abril 2020].
# Coppelia : La Poupée animée

Coppelia ou la Poupée animée va ser un curtmetratge mut francès de 1900 de Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 307 al 308 als seus catàlegs.
La pel·lícula està inspirada en el ballet de 1870 Coppélia, que en si mateix es basa lliurement en el conte d'E. T. A. Hoffmann "Der Sandman". El ballet —probablement actuant al costat de la versió de la mateixa història a Jacques Offenbach Les Contes d'Hoffmann— va inspirar Méliès en nombroses ocasions, inclosa una il·lusió escènica al seu Théâtre Robert-Houdin així com diverses altres de les seves pel·lícules, com ara L'Impressionniste fin de siècle (1899) i Illusions funambulesques (1903).
Actualment se suposa perduda.

## Referències

* 1 2 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 342, ISBN 9782732437323
* ↑ Guido, Laurent (2014), "De la performance scénique à la ciné-chorégraphie: Les avatars de la danse chez Georges Méliès", in Malthête, Jacques; Gaudreault, André & Le Forestier, Laurent, Méliès, carrefour des attractions; suivi de Correspondances de Georges Méliès (1904-1937), Rennes: Presses universitaires de Rennes, pàg. 63–72 (here 71)

## Enllaços externs

* Coppelia : La Poupée animée a Internet Movie Database (anglès)
# Columbia Lake

La Primera Nació Columbia Lake o ʔakisq̓nuk First Nation əˈkɪsk(ə)nʊk és una Primera Nació basada en la regió d'East Kootenay de la Colúmbia Britànica. En el Procés del Tractat de la Colúmbia Britànica formen part del Consell Tribal Ktunaxa Kinbasket.

## Procés del Tractat

Està en la fase 4 del Procés del Tractat de la Colúmbia Britànica.

## Referències

* ↑ «2nd Annual Ktunaxa Challenge 2012». Aboriginal Services - College of the Rockies, BC, Canada. Arxivat de l'original el 2012-10-13. [Consulta: 10 setembre 2012].
* 1 2 «Ktunaxa Kinbasket Tribal Council». Executive Council of British Columbia, 2009. [Consulta: 26 juliol 2009].
# Copa del Rei de futbol 1908

La Copa del Rei de futbol 1908 va ser la sisena edició de la Copa del Rei.

## Detalls

Es va disputar el 12 d'abril de 1908, a l'Estadi O'Donnell de Madrid.
L'Athletic Club renuncià a participar en protesta per l'actitud del públic madrileny en l'edició anterior. El campió català X Sporting Club també refusà per motius econòmics. Finalment només s'hi van inscriure dos clubs, el Madrid FC i el Vigo FC.

## Final

| Madrid FC | 2 – 1 | Vigo FC |
| Sánchez Neyra 41' Federico Revuelto 2T' | | Posada 85' |

## Campió

* Campions de la Copa del Rei 1907
* Reial Madrid Club de Futbol 4t títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1908». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1908 a linguasport.com
* ↑ «La Futbolteca: Celta de Vigo». [Consulta: 19 desembre 2010].