OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mare de Déu de la Sort

La Mare de Déu de la Sort és un santuari de la vila de Sant Llorenç de Cerdans, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord).
Està situada al nord de la vila de Sant Llorenç de Cerdans, a prop, també al nord, del cementiri actual de la vila.
Construït per primer cop el 1691, el santuari fou reconstruït el 1755. És un edifici d'una sola nau cobert amb volta de creueria. S'hi fa un aplec molt concorregut el dia 8 de setembre de cada any. El monument als morts de Sant Llorenç de Cerdans és davant d'aquest santuari. És obra de l'escultor Gustau Violet, fill de Tuïr, i fou inaugurat el 1924.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «153 - Sant Llorenç de Cerdans». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 73. La Mare de Déu de la Sort». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Sant Llorenç de Cerdans». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El santuari de la Mare de Déu de la Sort en els ortofotomapes de l'IGN
# Manuel Carnicer

Manuel Carnicer (Alcanyís, 1790 - Miranda de Ebro, 6 d'abril del 1835) fou brigadier i Comandant General d'Aragó de l'exèrcit carlí durant la Primera Guerra Carlina, i protagonista de l'alçament a l'Aragó i al Maestrat el 1833 contra la regència de Maria Cristina.
Va ingressar de molt jove en el Reial Cos de Guàrdies Valones. Va participar en la Guerra del Francès del 1808 i el 1822 va arribar al grau de capità. Posteriorment, va participar en les campanyes realistes (1822-1823) servint en el 2n Regiment de Caçadors de la Guàrdia Real.
Per les seves conviccions reialistes va ser apartat de l'exèrcit retirant-se a Alcanyís, on va restar fins a la mort de Ferran VII. Va ser llavors quan va prendre partit en favor del Pretedent Carles Maria Isidre de Borbó. Quan va començar l'aixecament carlí, va reunir set guerrillers i va proclamar Carles V, recorrent amb ells els pobles d'Herbers, la Pobleta de Morella i Ortells, arribant a les portes de Morella amb 22 homes i intimant la fortalesa a la seva rendició. A la mort de Rafael Ram de Viu, baró d'Herbers, Carnicer va assumir la prefectura militar de l'exèrcit carlí al Baix Aragó i el Maestrat.
Després de patir a l'abril una severa derrota prop de la població de Maials i de no poder prendre la vila de Llucena en maig de 1834, les derrotes de La Jana i la de Josep Miralles Marín el Serrador a la batalla de Toga el gener de 1836 van fer creure als liberals que el Maestrat estava controlat, retirant bona part de les tropes, va rebre instruccions d'anar a la Caserna Reial del Pretendent per a rebre grau i ordres, havent deixat el coronel Cabrera el comandament interí de les seves tropes. Però va ser detingut per les forces cristines a Miranda de Ebro i va ser afusellat allí mateix el 6 d'abril del 1835.

## Referències

* 1 2 Martínez Roda, Federico. Valencia y las Valencias: su historia contemporánea (1800-1975) (en castellà). Fundación Univ. San Pablo, 1998, p. 128. ISBN 8486792894.
* ↑ Grau, Jaume. Carlinades: el "Far West" a la catalana. Cossetània Edicions, 2007, p. 25. ISBN 8497912659.
* ↑ Escrig Fortanete, Joaquim. Llucena: una historia de l'Alcalatén : sociedad, poblamiento y territorio. Universitat Jaume I, 1998, p. 399-400. ISBN 8480211725.
* ↑ Miralles de Imperial, Adolfo. Crónica de la provincia de Castellón de la Plana (en castellà). Maxtor, 2010 (1868), p. 73. ISBN 8497618068.
# Manuel Ferran i Bayona

Manuel Ferran i Bayona (Barcelona, 1830 - Barcelona, 1896) fou un pintor i professor català, fill del també pintor Antoni Ferran.
Després d'estudiar a l'Escola de la Llotja de Barcelona i va marxar a París per completar els seus estudis sota les ordres de Thomas Couture, qui també ensenyaria a Francesc Sans i Cabot. Es va especialitzar en la pintura històrica i la de gènere, i com molts dels pintors de la seva època, també va realitzar retrats.
Va exposar sovint tant a Barcelona com a algunes Exposicions Nacionals a Madrid, com, per exemple, la de 1860 on va presentar el quadre Antonio Pérez liberado por el pueblo aragonés en 1591. Va ser professor de dibuix al mateix centre on havia estudiat, la Llotja, entre 1888 i 1892.
Es poden veure obres seves a la Galeria de Catalans Il·lustres, a l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi i a la Biblioteca-Museu Víctor Balaguer, entre altres museus catalans.

## Referències

* ↑ «Manuel Ferran i Bayona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Catàleg a Museus en línia

## Bibliografia

* Núria Gil Farréː L'enigma del vitrall del Palau Güell. El pintor Manuel Ferran i la vidriera d'Antonio Pérez. Barcelona; Diputació, 2017 ISBN 9788498038248
# Mari Alfi

Mari Alfi (llatí: Marius Alfius) va ser medix tuticus, càrrec equivalent a suprem magistrat del poble dels campanis. Va ser derrotat i mort pel cònsol romà Tiberi Semproni Grac en una gran batalla prop de Cumes l'any 215 aC, quan va llançar un inesperat atac contra una assemblea on van morir més de 2.000 guerrers de la Campània.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 960.
# Manville

«Manville» té aquests significats:
* Manville (Nova Jersey), població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey.
* Manville (Wyoming), població dels Estats Units a l'estat de Wyoming.
# Manvendra Singh Gohil

Yuvraj Shri Manvendra Singh Raghubir Singh ji Sahib (conegut com a Manvendra Singh Gohil, Manavendrasingh Gohil o Manvendra Gohil) és el príncep de l'estat indi de Rajpipla. Seguint les convencions per nomenar a la reialesa putativa índia, se l'anomena primer pel nom i no pels cognoms.
Va ser desheretat després de sortir de l'armari com a gai, però més tard va ser rebut de tornada a la família. El 2008 és l'única persona de llinatge real en l'Índia moderna que ha reconegut públicament la seva homosexualitat.
El gener de 2008, mentre estava realitzant una cerimònia anual a Rajpipla en honor del seu besavi Vijay singh Gohil, el príncep va anunciar els seus plans d'adoptar a un nen de la seva família, dient: «Fins al moment, he dut a terme totes les meves responsabilitats com a príncep i continuaré el temps que pugui. També adoptaré un nen perquè les tradicions continuïn». Si l'adopció es duu a terme, serà el primer cas d'un home gai solter que adopti un nen a l'Índia.

## Referències

* ↑ Elizabeth Joseph and Michelle Smalley, Prince's Secret Tears Royal Family Apart, Shocks His Nation, 2 de julio de 2007.
* ↑ Yogesh Pareek, Guyarats gay prince to adopt child soon, 31 de enero de 2008
# Maresches

Maresches és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 911 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 766 | 816 | 831 | 881 | 940 | 939 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Noël Brichant | Divers droite |
# Mareshah

Mareshah (Μαρησά o Μαρίσσα) fou una ciutat de Judà que devia ser propera a Laquish.
Fou una de les ciutats fortificades de Rehoboam contra els filisteus.
Asa va trobar a aquesta ciutat a Zerah l'etíop, entre Marshah i Zephathah i el va derrotar.
En temps de Judes Macabeu fou ocupada pels idumeus però Judes la va recuperar i la va destruir; al cap d'uns anys els idumeus la van tornar a ocupar i Hircà I la va recuperar i va imposar als seus habitants i als idumeus la circumcisió conforme a llei si volien romandre al país. Hircà II la va entregar amb altres ciutats a Aretes rei dels nabateus, en pagament dels seus serveis.
Poc temps després fou restaurada per Gabinius i vers el 40 aC saquejada pels parts que la van deixar destruïda.
Correspon a la moderna Beit Jebrin.
# Mallorca (desambiguació)

«Mallorca» té aquests significats:
* Geografia:
** L'illa de Mallorca, la més gran de les Illes Balears. I, relacionats amb aquesta illa:
*** Mallorca, el nom antic de Palma.
*** Denominació alternativa per a referir-se al conjunt de les Illes Balears.
*** L'antic regne de Mallorca.
*** L'antiga batllia de Mallorca.
*** L'antiga capitania general de Mallorca.
*** La taifa de Mallorca, antic regne islàmic de l'Àndalus.
*** El bisbat de Mallorca i la catedral de Mallorca.
*** El Reial Club Esportiu Mallorca.
* Història:
** La conquesta de Mallorca.
* Mitjans de comunicació:
** Mallorca Dominical, setmanari de Palma.
** Mallorca Nova, revista quinzenal (1937-1938).
* Medi Ambient
** Plataforma pel medi ambient de Mallorca
* Creacions artístiques:
** Mallorca, curtmetratge de Maria Forteza (c.1933).

## Vegeu també

* Mallorques.
Viccionari
# Marlowe

«Marlowe» té aquests significats:
* Christopher Marlowe (1564 - 1593), dramaturg i poeta elisabetí
* Andrew W. Marlowe (1966-), guionista de televisió estaunidenc
* Philip Marlowe, detectiu privat fictici, creat per Raymond Chandler a les seves novel·les negres
* Marlowe, un detectiu molt privat (1969), pel·lícula policíaca de Bruce Lee dirigida per Paul Bogart
* Marlowe (2022), pel·lícula dirigida per Neil Jordan
# Maryam Nawaz

Maryam Nawaz (nascuda el 28 octubre 1973 a Lahore, Panjab, Pakistan, com a Maryam Nawaz Sharif) és una política pakistanesa membre de la família Sharif, neta de Mohamed Sharif. El novembre de 2013 fou nomenada presidenta del Programa de Joventut del Primer Ministre de Pakistan, el qual era aleshores son pare Nawaz Sharif.

## Referències

* ↑ Ali, Sarfraz «Maryam Nawaz Sharif shares rare pictures of her Barat on 24th wedding anniversary». Daily Pakistan Global, 26-12-2016 [Consulta: 20 juliol 2017].
* ↑ «Maryam Nawaz appointed chairperson of PM's Youth Programme». The Express Tribune, 22-11-2013 [Consulta: 20 juliol 2017].
* ↑ Rasmussen, Sune Engel; Collins, Pádraig «'Fontgate': Microsoft, Wikipedia and the scandal threatening the Pakistani PM». , 13-07-2017 [Consulta: 20 juliol 2017].
# Mary Tsoni

Mary Tsoni (en grec: Μαίρη Τσώνη; Atenes, 25 de juny de 1987 – 8 de maig de 2017) va ser una actriu i cantant grega. És coneguda pels seus papers a les pel·lícules Το Kako (2005), Kynodontas i To Kako Stin epohi Ton Iroon (ambdues de 2009). Per la seua interpretació a Kynodontas, va guanyar el premi a la millor actriu al Festival de Cinema de Sarajevo, i la pel·lícula va ser nominada al premi Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.
Nascuda a Atenes, Tsoni també va ser la cantant principal d'un grup de música punk anomenat Mary and the Boy, abans de la seva carrera com a actriu i maquilladora. Tsoni va ser trobada morta al seu apartament al barri d'Exàrkhia el 8 de maig de 2017, un mes abans de fer els trenta anys. La seva mort fou a causa d'un edema pulmonar.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper |
| 2005 | Το Kako | Jenny |
| 2005 | Die Nordend Strasse | Mary |
| 2009 | Kynodontas | Filla petita |
| 2009 | To Kako Stin epohi Ton Iroon | Jenny |
| 2010 | Artherapy | |
| 2010 | Ta oporofora tis Athinas | |
| 2018 | Motherland | Mary |

## Referències

* ↑ «Mor als 30 anys Mary Tsoni, actriu de 'Canino'», 10-05-2017. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ «15th SARAJEVO FILM FESTIVAL awards». Sarajevo Film Festival. Arxivat de l'original el 1 juny 2017. [Consulta: 9 maig 2015].
* ↑ «‘Dogtooth’ Star Mary Tsoni Found Dead at Age 30». Greek Hollywood Reporter§, 08-05-2017. [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ «Μαίρη Τσώνη: Εδώ την βρήκαν νεκρή! Σοκάρει η ανάρτηση της φίλης της» (en greek). NewsIt.gr, 08-05-2017. [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ «Actrița Mary Tsoni a murit. Avea doar 30 de ani» (en romanian). Antena 3, 08-05-2017. [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ Staff, Variety. «‘Dogtooth’ Actress Mary Tsoni Dies at 30 (Report)», 09-05-2017. [Consulta: 10 maig 2017].
* ↑ «Report: ‘Dogtooth’ Star Mary Tsoni Dead at 30». Extra. [Consulta: 10 maig 2017].
* ↑ https://neoskosmos.com/en/41702/dogthooth-star-mary-tsoni-found-dead-in-athens/
# Max Schellenberg

Max Schellenberg (Hittnau, 6 d'octubre de 1927 - Hittnau, 26 de maig de 2000) va ser un ciclista suís que fou professional entre 1952 i 1960. En el seu palmarès destaca la victòria al Campionat de Zúric de 1955 i una etapa de la Volta a Suïssa de 1957.

## Palmarès

* 1954
** Vencedor d'una etapa del Tour d'Europa
* 1955
** 1r al Campionat de Zúric
* 1957
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1959
** 1r a la Berna-Ginebra
** 1r a Emmenbrucke

### Resultats al Tour de França

* 1953. 67è de la classificació general
* 1955. 61è de la classificació general
* 1956. 47è de la classificació general
* 1957. Abandona (21a etapa)
* 1959. Abandona (14a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1955. 83è de la classificació general
* 1957. 46è de la classificació general

## Referències

* ↑ «SCHELLENBERG Max». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «Palmarès de Max Schellenberg (Sui)». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Bräms Chlotz. Vereinsorgan des VeloClub Hittnau, Juliol-Novembre 2019, pàg. 4, 5, 8.

## Enllaços externs

* Fitxa de Max Schellenberg a sitiodeciclismo.net
# Max Schneckenburger

Max Schneckenburger (Talheim, 17 de febrer de 1819 - Burgdorf, 3 de maig de 1849) fou un poeta alemany, autor de la composició Die Wacht am Rhein —La vigilància al Rin— que va escriure el 1840. El compositor Karl Wilhelm va afegir música a la peça el 1854, popularitzant-se com a himne patriòtic alemany el 1870. Les composicions de Schneckenburger es van publicar dins un tom recopilatori titulat Deutschen Liedern.

## Referències

* ↑ «Max Schneckenburger». Encyclopædia Britannica. [Consulta: 3 octubre 2015].
# Mas Salvador (Argentona)

Mas Salvador és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de dos cossos paral·lels a la façana, de planta baixa i pis, amb teulada a dues aigües amb carener perpendicular a la façana, tot i que queda amagat al darrere d'una mena de frontó. Aquest coronament li dona a la façana un aspecte de casa de carrer.
L'estructura d'aquesta casa és pròpia d'una cas del segle xv. El celler està situat al cos posterior, orientat a tramuntana i conserva un petit hipogeu. Encara conserva tot l'utillatge, entre el qual destaca una gran premsa quadrada datada al 1821. L'entrada, molt singular, presenta una escala a cada cantó, per separar les estances del masover i de l'amo. De totes maneres, l'escala antiga és la de l'esquerra, que té un espiell. La sala, molt petita està situada sobre l'entrada, en una rajola de la coberta es llegeix la data 1666 (en una porta de pedra d'accés al celler situada a la paret de llevant de la masia la llinda du la data de 1665). En el cos de ponent de la masia, segurament construït al segle xix, hi ha una galeria porticada en el pis (actualment en mal estat).

## Referències

* 1 2 «Can Carreras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Manzaneda

Manzaneda és un municipi de la província d'Ourense a Galícia. Pertany a la comarca d'A Terra de Trives. Limita al nord amb A Pobra de Trives, a l'est amb O Bolo, al sud amb Vilariño de Conso i a l'oest amb Chandrexa de Queixa.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.283 | 3.437 | 2.973 | 1.954 | 1.150 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||
A Manzaneda es troba el castanyer de Pombariños, el més antic de Galícia, de 13,85 metres de circumferència, però no és el de major circumferència de tota Galícia, perquè un de 16 metres de circumferència es troba a Armariz.
És conegut especialment per albergar, juntament amb el municipi d'A Pobra de Trives, l'estació d'esquí de Manzaneda, l'única de Galícia.

## Parròquies

* Cernado (Santa María)
* Cesuris (Santa María)
* Manzaneda (San Martiño)
* Paradela (Santo Antonio)
* Placín (Santiago)
* Reigada (Santa María Madanela)
* Requeixo (San Bartolomeu)
* San Martiño de Manzaneda (San Martiño)
* San Miguel de Bidueira (San Miguel)
* Soutipedre (San Marcos)

## Referències

* ↑ «Vínculo histórico». Castaña de Galicia. Arxivat de l'original el 7 de maig 2011. [Consulta: 18 juny 2011].
# Massassoit

Massassoit (Gran sachem) fou el títol que va dur Woosamequin (Pluma Groga, m. 1660), qui fou un cap dels wampanoag, esmenat pels anglesos per primer cop el 1619. El seu nom potser volia dir "gran cap" i era un càrrec i no pas el seu nom. El 1621 va signar un tractat amb els colons pelegrins de Massachusetts, el 1623 els blancs el curaren d'una malaltia i ell els ajudà contra els massachussets. Va mantenir una bona relació amb la colònia de Plymouth fins a la seva mort el 1660. El va succeir el seu fill gran Wamsutta, més conegut com a Alexander, mentre que el seu fill petit, Metacomet, fou conegut com a Philipp.
# Peronella de Roma

Peronella de Roma, en llatí Petronella (Roma, segle i) fou una màrtir cristiana. És venerada com a santa a tota la cristiandat.

## Biografia

Se'n sap molt poc de la vida. Només que fou màrtir, el nom de la qual consta inscrit (Petronella mart.) en un fresc del segle iv de les catacumbes de Domicil·la de Roma, el fresc cristià més antic conservat, fet durant el papat de Sirici I (390-395).

## Veneració

El sarcòfag, venerat en una capella propera a Sant Pere del Vaticà, fou traslladat a aquesta basílica pel papa Pau I en 757, i hi continua essent.
Segons una tradició sense fonament, basada en la similitud del nom, Peronella hauria estat filla de Sant Pere apòstol. Això va fer que França adoptés Peronella com a santa patrona: com Peronella era la primera filla de Pere, França era la primera filla de l'Església. Carlemany venerà les relíquies de Peronella en 800 quan visità Roma, i era també patrona dels delfins de França.

## Referències

* ↑ «Goigs a santa Peronella». [Consulta: 2018].
# Lucama

Lucama és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 847 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lucama tenia 847 habitants, 387 habitatges i 229 famílies. La densitat de població era de 554,3 habitants per km².
Dels 387 habitatges en un 25,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,7% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 40,6% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.125 $ i la renda mediana per família de 37.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.786 $ mentre que les dones 22.596 $. La renda per capita de la població era de 17.634 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lucama». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lucama». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Lucania

Lucania és un gènere de peixos de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Lucania parva (Baird & Girard, 1855).
* Lucania interioris (Hubbs & Miller, 1965).
* Lucania goodei (Jordan, 1880).

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Girard C. F. 1859. Ichthyological notices. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 56-68, 100-104, 113-122.
# Lucala

Lucala és un municipi de la província de Kwanza-Nord. Té una extensió de 1.718 km² i 20.148 habitants. Comprèn les comunes de Lucala i Kiangombe. Limita al nord amb els municipis de Gonguembo i Banga, a l'est amb el de Samba Cajú, al sud amb el de Cacuso, i a l'oest amb els de Cazengo i Golungo Alto.

## Referències

* ↑ Lucala al web del cens d'Angola
# Lôh-Djiboua

Lô-Djiboua és una de les 31 regions de Costa d'Ivori. Juntament amb la regió de Gôh conformen el Districte de Gôh-Djiboua. La ciutat de Divo n'és la capital. Segons el pre-cens de 2015 té 729.169 habitants

## Situació geogràfica

Lô-Djiboua està situada al sud del centre de Costa d'Ivori. És veïna amb Grans Ponts i Gbokle, que estan al sud, amb el de Nawa, a l'oest, el de Gôh, que està a l'oest i al nord i amb Agneby-Tiassa, que està situat a l'est.
Divo, la seva capital, està a 185 km al nord-oest d'Abidjan, a 85 km al sud-et de Gagnoa, a 137 km al sud de Yamoussoukro i a 138 km a l'oest d'Agboville.
A nivell intern, Divo té a 40 km a l'oest la ciutat de Lakota i a 42 km al sud hi té la ciutat de Guitry.

## Subdivisió administrativa

La regió de Lô-Djiboua està subdividida en els següents departaments i municipis:
* Departament de Divo - 380.220 habitants
** Chiepo - 31.006
** Didoko - 21.660
** Divo - 179.455
** Hiré - 50.357
** Nebo - 18.673
** Ougoudou - 54.075
** Zego - 24.994
* Departament de Guitry
** Dairo-Didizo - 47.344
** Guitry - 53.296
** Lauzoua - 23.348
** Yocoboue - 22.760
* Departament de Lakota - 202.201
** Djidji - 12.375
** Gagore - 15.011
** Goudouko - 26.641
** Lakota - 77.223
** Niambézaaria - 61.253
** Zikisso - 9.698

## Cultura

Una de les llengües pròpies del departament de Divo és el dida, una llengua kru.

### Etnologia

Els grups humans autòctons de la regió són grups Krus: el dides (a Fresco, Divo, Guitry i Hiré), els godiés (a Fresco) i el grup minoritari dels egües (a Divo i Guitry). A més a més, hi ha molts pobladors al·lòctons com baules, malinkes, senufos, wés i betés, a banda d'estrangers com burkinesos, malians, nigerians, guineans o nigerins.
** Els avikams, que tenen com a llengua materna l'avikam, viuen a l'oest de la Llacuna Tagbo.
** Els egües, que tenen com a llengua materna l'ega, viuen al cantó de Diés, a prop de Gly.

## Infraestructures i transports

La A2 és la carretera principal de la regió. Aquesta travessa Divo des de Gagnoa, a l'oest fins a Agboville, a l'est.
L'aeroport de Divo té el codi IATA DIV.

## Referències

* ↑ «Regions of Côte d'Ivoire». Statoids. [Consulta: 24 març 2015].
* 1 2 «Côte d'Ivioire: administrative units, extended». GEOHIVE. [Consulta: 5 octubre 2015].
* ↑ «Marahoué». Assemblée des Régions et Districts de Côte d'Ivoire. Arxivat de l'original el 2016-06-04. [Consulta: 2 octubre 2015].
* 1 2 «Abidjan-Divo al googlemaps». google. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Yamoussoukro-Divo al googlemaps». google. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Lakota - Divo al googlemaps». google. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Guitry- Divo al googlemaps». google. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Avikam. Alanguage of Côte d'Ivoire». ethnologue. [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ «Divo Airport Overview». flighstats.com. Arxivat de l'original el 2015-10-08. [Consulta: 6 octubre 2015].