OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parwanita

La parwanita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de les coves de Parwan, a Austràlia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La parwanita és un fosfat de fórmula química (Na,K)(Mg,Ca)₄Al₈(PO₄)₈(CO₃)(OH)₇·30H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la parwanita pertany a «08.DO - Fosfats, etc, amb CO₃, SO₄, SiO₄» juntament amb els següents minerals: girvasita, voggita, peisleyita, perhamita, krasnoïta, saryarkita-(Y), micheelsenita i skorpionita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Victoria, a Melbourne (Austràlia), amb els números de registre: m38528 i m43349.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les coves de lava de Parwan, a la localitat de Bacchus Marsh, dins el comtat de Moorabool (Victòria, Austràlia), on es troba en diminuts raïms rosats de cristalls pseudoexagonals molt prims i laminats, sent aquest indret l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Parwanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 gener 2022].
# Busqueta

«Busqueta» té aquests significats:
* Busqueta o bosqueta vulgar, ocell passeriforme del Vell Món que cria al sud-oest d'Europa
* Busqueta asiàtica ocell de la família dels acrocefàlids
* Busqueta grossa, ocell passeriforme de la família dels acrocefàlids del Vell Món
* Busqueta dels olivers, ocell de la família dels acrocefàlids
* Busqueta pàl·lida, ocell de la família dels acrocefàlids
* Busqueta d'Upcher ocell de la família dels acrocefàlids
* Casa-fàbrica Busqueta, fàbrica tèxtil al barri del Raval de Barcelona
* Mas Busqueta, mas al municipi de Torrent (Baix Empordà)
* Josep Manel Busqueta i Franco (Sant Andreu de Llavaneres, 1973), pastisser, economista i escriptor català, membre del col·lectiu Seminari d'Economia Crítica Taifa
# Pedro Brandariz

Pedro Brandariz (San Pedro de Nós, Oleiros, La Corunya, 11 de febrer de 1978 - San Juan de Calo, Teo, La Corunya, 22 de febrer de 2022) va ser un actor i monologuista gallec. Va formar part de la companyia de teatre gallega Teatro do Astracán, fundada en 2012.

## Biografia

Va ser col·laborador de Corporación de Radio e Televisión de Galicia, participant en programes com Luar.
Entre els seus espectacles, destaquen Os poderes de Rosalía, Contos Choqueiras i O Inventor das Palabras.
Brandariz dirigia una empresa de gestió cultural, Dinamo Produccións, i una llibreria especialitzada en literatura infantil A Carapuchiña Feroz a La Corunya.
Pedro va morir als 44 anys d'edat Es va sentir indisposat quan estava oferint un monòleg en un centre educatiu de San Xoán de Calo, en la localitat de la Corunya de Teo.

## Premis i Homenatges

* 20a edició dels Premis Mestre Mateo (2022) premi a la Millor Interpretació masculina per la seva actuació a Jacinto.
* Premi Mestre Mateo (2018) a la Millor Sèrie Web per Peter Brandon. Unha vida pola comedia, en la que participaren els actors Xosé Antonio Touriñán i Marcos Pereiro.
* La praza do Humor (La Corunya), tindrà una silueta de Pedro (2022).

## Referències

* 1 2 3 «Muere a los 44 años el actor coruñés Pedro Brandariz tras sentirse indispuesto antes de un monólogo». , 22-02-2022 [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Teatro do Astracán, a compañía» (en gallego), 22 enero 2012. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Redacción «Falece o actor e contacontos Pedro Brandariz» (en gallego). , 22-02-2022 [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Redacción «Muere Pedro Brandariz de forma repentina durante un monólogo escolar». , 22-02-2022 [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Agencias «'Hierro' triunfa en los Mestre Mateo, que reconocen al fallecido Pedro Brandariz». , 20-03-2022 [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Redacción «La renovada Plaza del Humor de A Coruña tendrá una silueta del actor fallecido Pedro Brandariz». , 22-04-2022 [Consulta: 22 abril 2022].

## Enllaços externs

* Web personal de Pedro Brandariz
# Pere Alier i de Sanpera

Pere Alier i de Sanpera (Barcelona, 16 de juny de 1903 - Barcelona, 25 de gener de 2000) era un empresari català, marquès de Les Franqueses, fill de Pere Alier i Amar (vegeu Ca l’Alier).

## Biografia

Durant el franquisme va ser president del Grup Sindical Provincial d'Indústries Papereres i el 1963 fou guardonar amb la creu de cavaller de l'Orde de Cisneros. El 1956 fou cofundador i impulsor del Museu Molí Paperer de Capellades, i n'ha escrit l'opuscle La industria papelera y la unidad económica europea (1958). El 1996 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Homenaje a Don Pedro Alier de Sanpera a ABC, 27 de novembre de 1963
* ↑ «Asociaciones y Agrupaciones papeleras». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 març 2015].
# Bárcena

«Bárcena» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bárcena de Campos, municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya)
** Bárcena de Cicero, municipi de la comunitat autònoma de Cantàbria (Espanya)
** Bárcena de Ebro, nucli situat al municipi de Valderredible (Cantàbria), prop del límit amb el municipi de Valdeprado del Río
** Bárcena de Pie de Concha, municipi en la comunitat autònoma de Cantàbria, en la Vall del Besaya
** Les Cases de Bàrcena, pedania a l'Horta Nord al districte dels Poblats del Nord de la ciutat de València
* Biografies:
** Adolfo Bárcena López, jove de Tordera mort d'un tret de la Guàrdia Civil el 1977 a Hostalric
** Alicia Bárcena Ibarra (Ciutat de Mèxic, 1952), biòloga i diplomàtica
** Dorotea Bárcena (Oviedo, Astúries, 1944-Santiago, Galícia, 2016), actriu, dramaturga i directora de teatre
** Halil Bárcena (Renedo, Cantàbria, 1962), islamòleg català especialitzat en la saviesa del sufisme
** Pedro de la Bárcena Valdivieso (Berodia, 1768 – Oviedo, 1836), militar i polític espanyol
# Pedro Egaña Díaz del Carpio

Pedro Egaña (Vitòria, 21 de febrer de 1803 - †Zestoa, 4 de setembre de 1885) fou un empresari i polític basc, ministre durant el regnat d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Era fill de Casimiro Egaña Cortázar, catedràtic de filosofia de la Universitat d'Oñati que havia estat jutjat en 1814 per liberal, i Higinia Díaz del Carpio Cortázar, descendents d'il·lustres famílies basques. Es va graduar en estudis jurídics en 1821 per la Universitat d'Oñati i destacà pel seu coneixement del dret foral. Es traslladà a Madrid, on va exercir d'advocat. Durant la Primera Guerra Carlina (1834) fou nomenat auditor de guerra de la Capitania General de Granada. En 1836 fou nomenat assessor jurídic de la Hisenda Militar de la mateixa capitania i en 1838 magistrat de l'Audiència de Madrid. El 1839 fou fiscal i el 1840 magistrat de l'audiència de Burgos.
Inicialment fou membre del Partit Progressista, amb el qual fou elegit diputat per Granada en 1837 i Àlaba en 1839, però anys més tard amb Narváez milità al Partit Moderat, va prendre part en la revolta de Diego de León y Navarrete contra Espartero, per la qual cosa va haver de fugir a França, d'on no va tornar fins al triomf de Narváez en 1846.
Amb aquest últim va ser breument Ministre de Gràcia i Justícia (març-abril de 1846). En 1853 va prendre part novament en els consells de la corona, aquesta vegada com a ministre de la Governació, en un Gabinet presidit per Francisco Lersundi. Fou Diputat a Corts per la província d'Àlaba de 1840 a 1863, senador vitalici de 1863 a 1868, membre de la Diputació Foral d'Àlaba per la Germandat d'Àlaba.
Durant el sexenni democràtic es va apartar de la política. Va donar suport la restauració borbònica i fou elegit diputat per Tolosa a les eleccions generals espanyoles de 1879.

## Referències

* ↑ Pedro Egaña, a geneanet.org
* ↑ Diego Caro Cancela (dir). Diccionario biográfico de parlamentarios de Andalucía, 1810-1869: A-G. Centro de Estudios Andaluces, 2010, p.431.
* 1 2 Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
# Pero Anes do Canto

Pero Anes do Canto (Guimarães, 1480 — Angra, 18 d'agost de 1556) fou un hidalgo portuguès que va servir amb el càrrec de "Provedor das Fortificações da Ilha Terceira", posteriorment nomenat amb el títol de "Moço Fidalgo" de la casa reial per a ell i els seus fills i descendents.
# Peix de roca

Peix de roca és un nom genèric que s'usa en gastronomia per designar uns peixos que solen tenir moltes espines o un gran cap, relativament poca carn, més aviat ferma, respecte d'altres, i que són molt gustosos. Gastronòmicament són molt preuats. Són peixos que viuen en fons rocosos.

## Peixos de roca

Alguns dels peixos de roca més utilitzats són l'escórpora, el rap, el nero, la lluerna, el sard imperial, el corball negre, l'aranya de mar, la rata, el garneu, el malarmat, el borratxo, el cap d'ase penegal, la donzella, etc.

## Peixos blancs

Els peixos de roca s'inclouen dintre del peix blanc. Fins i tot els que tenen un alt contingut relatiu de greix, com per exemple, l'escórpora, se solen considerar, des d'un punt de vista gastronòmic, com a peix blanc.

## Peixos de sopa

Els peixos de roca més la dita morralla, els peixos petits de platja que es mengen de vegades barrejats i fregits, formen el conjunt que gastronòmicament es diu peixos de sopa.

## Gastronomia

El peix de roca és molt apreciat a la gastronomia dels Països Catalans i en general a la mediterrània. Són molt habituals en sopes de peix, brous, fumets, arrossos, rossejats, suquets i plats d'aquest estil; ja que la seva carn no es desfà en coure's i, d'altra banda, les espines no els fan ser considerats com els típics peixos de ració (com ho seria, per exemple, l'orada).

## Referències

* 1 2 3 Classes de peix: el peix blanc, el peix de roca i altres Jaume Fàbrega, Vilaweb, 4 de maig de 2007
# Peix d'ullals

El peix d'ullals (Anoplogaster cornuta) és una espècie de peix abissal pertanyent a la família Anoplogastridae.
El cap és gran, amb grans gargamelles, plagat de moc cavitats traçada per vores serrades i cobert per una fina pell. Els ulls són relativament petits. El cos sencer és d'un color marró fosc a negre i està molt comprimit lateralment, en el fons anterior i progressivament més prim cap a la cua. Les aletes són petites i simples. Les escates estan incrustades en la pell i adopten la forma de plaques primes. Com a compensació per la reducció dels ulls, la línia lateral està ben desenvolupada i es presenta com un solc al llarg dels flancs.
# Peter Gatdet Yaka

Peter Gatdet Yaka fou un militar sudanès originari del sud, de l'ètnia bul-nuer.
Com a oficial sudanès fou enviat a Iraq per lluitar amb els iraquians a la guerra contra Iran (1980-1988). A la seva tornada, abans del 1988, va desertar i es va unir a l'Exèrcit d'Alliberament del Poble Sudanès (SPLA).
El 28 d'agost de 1991 va donar suport a Riak Machar contra John Garang. El 1997 es van constituir les South Sudan Defence Forces com a branca militar del United Democratic Salvation Front (UDSF), a les quals es van incorporar les forces de diverses milícies i grups entre els quals l'Anya-Anya II, i Gatdet fou destinat amb aquest grup, que estava dirigit per Paulino Matiep, que actuava de fet com a milícia del govern.
Aquest va disputar el control de l'estat Unity a les forces de la USDF i va formar la South Sudan Unity Movement/Army (SSUM/A) reconeguda pel govern sudanès el març de 1998; Gatdet fou el seu principal comandant sobre el terreny, lluitant contra les forces del comandant Tito Biel; el 1999 Gatdet es va revoltar contra Matiep i la seva unitat va lluitar contra el govern, coordinat amb Tito Biel i Peter Paar, sobretot a l'Alt Nil Occidental i l'estat Unity.
Al començament del 2000 va passar al SPLA i va començar a lluitar contra les unitats de la South Sudan Defence Forces fidels a Riak Machar, dirigides pel seu anterior aliat Peter Paar (juliol del 2000). El 2002 les South Sudan Defence Forces i el SPLA es van unir i va retornar amb el grup de Paulino Matiep que ara era el nominal cap de l'exèrcit unit; el 2003 va desertar i va passar al govern. En 2016 va admetre haver perdut el control del Partit Democràtic Federal i de les SSAF però tot i així es nega a dialogar amb el govern de Sudan del Sud.

## Referències

* ↑ Peter Gadet Yaak | Peter Gatdet Yaak Arxivat 2016-12-23 a Wayback Machine. al Sudan Tribune
* ↑ Riek Machar Dismisses Gen. Peter Gatdet Yaka and Gen. Gathoth Gatkuoth
* ↑ GEN. PETER GATDET YAK LOST REBEL FACTION TO GEN. GATHOTH GATKUOTH AND NOW TO HON. CHANGSON, nyamile.com
* ↑ Gen. Peter Gatdet denies having talks with S. Sudan government, sudantribune.com. 21 de setembre de 2016
# Boaz (Alabama)

Boaz és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 8.213 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boaz tenia 7.411 habitants, 3.155 habitatges, i 2.085 famílies. La densitat de població era de 234,5 habitants/km².
Dels 3.155 habitatges en un 28,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 30,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones hi havia 83,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.699 $ i la renda mediana per família de 34.018 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.504 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 15.664 $. Aproximadament el 13,9% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Ca Barbereto

Ca Barbereto és un edifici al municipi de la Fatarella (Terra Alta) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El 1570 el perxe de Can Felip era una de les portes de la vila, per tant aquesta edificació fou una de les primeres situades fora vila.
Es tracta d'un edifici de planta baixa, dos pisos i golfes. Entre mitgeres, amb façana al començament del carrer de la Font, just al costat del perxe de Can Felip.
Façana amb carreus en planta baixa i primer pis i paredat vist a les plantes superiors.
Planta baixa amb accés mitjançant gran arc de mig punt dovellat. Existeix una porta adossada al perxe de Can Felip que és actualment l'accés a l'habitatge.
Obertures de la planta primera, segona i golfes centrades a totes les plantes, al lateral de l'arcada de la planta baixa.
Golfa amb dues obertures centrades respecte a la façana, amb arc rebaixat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ca Barbereto». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 febrer 2016].
# Ca Caçador

Ca Caçador és un edifici del municipi d'Alcover (Alt Camp) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici de "Ca Caçador" està situat al carrer Major. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes. A la planta baixa, a la dreta de la façana principal, s'obre una gran porta rectangular d'entrada, formada per grans dovelles de pedra, on es troba heràldic amb les lletres alfa i tau i la data de 1608. Totes les obertures de l'habitatge han sofert diverses modificacions. Al primer pis hi ha un balcó i una finestra, al segon pis, dues finestres. Les golfes presenten dos grups de finestres d'arc de mig punt. L'obra és de pedra arrebossada i pintada imitant carreus. Hi ha també alguns elements de decoració modernista.

## Història

La construcció de "Ca Caçador" pot situar-se vers l'inici del segle xvii, d'acord amb la inscripció de l'escut de la façana (1608). La casa es pot situar a través de la documentació del "Libre Comú" d'Alcover, en què apareix l'any 1604, valorada en 600 lliures i propietat de Pere Cassador, i l'any 1682, propietat de Juan Cassador i amb un valor de 1090 lliures.

## Referències

* 1 2 «Ca Caçador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 febrer 2016].
# Pilar Sarrión Ponce

Pilar Teresa Sarrión Ponce (Anna, 1975) és una política valenciana.
Llicenciada en Dret per la Universitat de València, milita al Partit Socialista del País Valencià (PSPV) pel qual ha estat regidora al seu municipi Anna (la Canal de Navarrés) des del 2003. Fou alcaldessa d'Anna de 2007 a 2009 arran d'un pacte amb el grup d'independents locals IDEAN. A les eleccions municipals de 2011 tornà a encapçalar la llista del PSPV però el Partit Popular guanyà per majoria absoluta. També ha estat vicepresidenta de la Mancomunitat de la Canal de Navarrés des de 2007 fins a 2011
Pilar Sarrión és diputada a les Corts Valencianes per la circumscripció de València des de les eleccions de 2011.

## Referències

* ↑ «Pilar Sarrión presenta su candidatura al frente del PSOE de Anna» (en castellà). La Canal ahora (blog d'informació comarcal), 24-02-2011. [Consulta: 19 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Fernando Sarrión Ramos Miguel Ramírez Roig | Alcaldessa d'Anna 2007 - 2009 2015 - Actualitat | Succeït per: José Pablo Aparicio Aparicio En el càrrec |
# Pere Magnet

Pere Magnet (Sant Hipòlit de Voltregà, Osona, 1731 - Vic, Osona, 1811) Fou canonge lectoral de la catedral de Vic (1786).

## Biografia

Estudià a la Universitat de Cervera, on defensà conclusions de filosofia i es graduà de batxiller en aquella facultat. També defensà conclusions de teologia pro Universitate. De Cervera obtingué el grau de doctor en teologia (1758). Un cop ordenat sacerdot, entrà al Seminari de Vic per impartir-hi filosofia i teologia. Dirigí unes conclusions generals de teologia. Ensenyà durant dos cursos; el segon no l'acabà a causa de l'obtenció del rectorat de la parròquia de Sant Quirze Safaja. Durant els deu anys que estigué al capdavant d'aquesta parròquia es presentà a diverses oposicions a rectorats i a dues oposicions a canonge magistral de la catedral de Vic (totes dues en 1768). Després estigué nou anys de rector a la parròquia d'Orís i nou anys més a la de Folgueroles (1777-1786). El substituí en aquesta parròquia Segimon Viñas. El 18/3/1786, amb cinquanta-cinc anys, va ser proclamat canonge lectoral de la catedral de Vic. En la nova seu vigatana hi va fer construir l'altar a sant Pau apòstol.

## Bibliografia

* ROVIRÓ ALEMANY, Ignasi. «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del Seminari de Vic ». Patronat d'Estudis Osonecs. Núm. 22-23 (Febrer del 2000).
* Fonts: AcbV, 371, 1/1/1812; ACV, 57/72, 29/4/1768 i 28/10/1768; Concursos: 1777-1778; Fulls, 1600-1825, 29;
* CONILL, Mn. Antoni, Obituari.
# C-Stoff

C-Stoff (alemany: Substància C) era el nom que rebia un ergol reductor usat per formar un combustible per als motors coets, creat per Hellmuth Walter Kommanditgesellschaft a Alemanya durant la Segona Guerra Mundial. Es tractava d'una barreja d'aproximadament un 57% de metanol CH₃OH (M-Stoff) i un 43% hidrat d'hidrazina N₂H₄•H₂O, amb un "catalitzador 431" que era un compost de K₃[Cu(CN)₄].
Va ser dissenyat per utilitzar-se amb T-Stoff com a oxidant.
La proporció dels components del C-Stoff s'havien desenvolupat per catalitzar la descomposició del T-Stoff i per promoure la combustió de l'oxigen durant la descomposició i per afavorir la combustió uniforme de l'hidrazina.
Els ergols líquids T-Stoff/C-Stoff eren hipergòlics, és necesitava d'una vigilància molt gran a l'hora d'omplir els diposits dels avions Messerschmitt 163B, sobretot perquè aquests dos propulsors tenen un aspecte similar; les explosions i incendis durant les operacions de manteniment van ser nombroses. A més, T-Stoff era més aviat corrosiu, mentre que C-Stoff era naturalment inflamable, cosa que feia que la manipulació d'aquests productes fos especialment delicada.

## Referències

* ↑ STOKES, P. R. «Hydrogen Peroxide for Power and Propulsion». Transactions of the Newcomen Society, 69, 1, 01-01-1997, pàg. 69–96. DOI: 10.1179/tns.1997.004. ISSN: 0372-0187.
* ↑ Stüwe, Botho.. Peenemünde-West : die Erprobungsstelle der Luftwaffe für geheime Fernlenkwaffen und deren Entwicklungsgeschichte. Augsburg: Bechtermünz, 1998. ISBN 3-8289-0294-4.
# Platja de La Coba

La platja de La Coba es troba en el concejo asturià de Cuaña i pertany a la localitat de Villalocái. La platja és realment un pedrer amb forma de petxina, té una longitud d'uns 100-110 metres i una amplària mitjana d'uns 8 metres. El seu entorn és rural i amb un baix grau d'urbanització. Les sorres són grises de gra mitjà i té molt poca assistència. Els accessos són per als vianants i inferiors a un km i de fàcil recorregut i està prop de la localitat de Pisa.
Per accedir a la platja, que no té cap senyalització, cal fer el mateix que per anar a la Platja de Pedreyada, és a dir, cal partir des de Villalocái i des de la seva zona est s'observa un bosc molt atapeït. A la seva dreta es veuen diversos grups d'arbres dispersos. Cap a aquests es dirigeix una pista i al final cal prendre un camí paral·lel a la costa girant a la dreta. Al final es troba la bella badia d'aquesta platja. L'activitat recomanada és la pesca esportiva i la submarina. No disposa de cap mena de serveis. Encara que el camí d'accés se sol trobar ple de vegetació, és una platja molt adequada per a tota la família.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 34. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Cachorrilla

Cachorrilla és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 101 | 104 | 99 | 92 | 87 | 88 | 100 |
# Václav Vorlíček

Václav Vorlíček (Praga, 3 de juny de 1930-Ibidem, 5 de febrer de 2019) va ser un director de cinema txec.

## Biografia

Va estudiar cinema en FAMU entre 1951 i 1956, començant a dirigir llargmetratges des de principis dels anys seixanta. La seva filmografia inclou diverses comèdies fetes en col·laboració amb el guionista Miloš Macourek. Va dirigir diverses pel·lícules infantils i de contes de fades, entre les quals destaca Tři oříšky pro Popelku (1973), un clàssic del cinema nadalenc en molts països europeus.
El director era vidu i pare de dues filles. Va morir a la seva ciutat natal de Praga, als 88 anys, de càncer.

## Filmografia seleccionada

* Kdo chce zabít Jessii? (1966)
* Konec agenta W4C prostřednictvím psa pana Foustky (1967)
* Pane, vy jste vdova! (1970)
* Dívka na koštěti (1971)
* Tři oříšky pro Popelku (1973)
* Jak utopit dr. Mráčka aneb Konec vodníků v Čechách (1974)
* Což takhle dát si špenát (1977)
* Princ a Večernice (1979)
* Arabela (1979-1980)
* Zelená vlna (1982)
* Mladé víno (1986)
* Saxana i el llibre d'encanteris (2011)

## Referències

* ↑ «Falleció el director de cine Václav Vorlíček». Arxivat de l'original el 6 de febrer de 2019. [Consulta: 6 febrer 2019].
* ↑ «Václav Vorlíček» (en czech). POMO Media Group. [Consulta: 29 agost 2011].
* ↑ Zemřel režisér Tří oříšků, Arabely, Saxány či ‚Dr. Mráčka‘. Václavu Vorlíčkovi bylo 88 let Zdroj a lidovky.cz
# Messi (desambiguació)

Messi (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Lionel Andrés Messi o Leo Messi (Rosario, 1987), futbolista argentí.
* Gai Messi, tribú de la plebs el 56 aC i que proposà cridar Ciceró de l'exili.
* Messi Màxim, notable de Verona íntim amic de Plini el Jove.