OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ocnàcies

Ochnaceae és una família d'arbres o arbusts i més rarament plantes herbàcies que habiten en regions tropicals i subtropicals i on estan millor representats és a Amèrica del Sud. La família té 53 gèneres i 600 espècies.

## Subfamília Ochnoideae

    Es caracteritza per l'absència d'endosperma a la llavor.
    Tribu Elvasieae
       Elvasia (també Hostmannia, Trichovaselia o Vaselia)
    Tribu Lophireae (de vegades dins Lophiraceae)
       Lophira
    Tribu Ochneae
       Ochna (també Diporidium)
    Tribu Ourateeae
       Ouratea (també Kaieteuria)

## Subfamília Luxemburgoideae

Presenta endosperma.
    Tribu Euthemideae
       Euthemis
       Gomphia (també Campylospermum, Idertia, Rhabdophyllum)
    Tribu Luxernburgieae
       Godoya
       Luxemburgia (també Charidion, Hilairella, Epiblepharis, Periblepharis, Plectanthera)
       Philacra
       Sauvagesia (també Neckia, Leitgebia, Lavradia, Pentaspatella, Roraimanthus, Vausagesia) - Sauvagesia. De vegades erigit a la tribu Sauvagesieae.
       Schuurmansia
       Wallacea

## Altres gèneres

       Adenarake
       Blastemanthus
       Brackenridgea (també Pleuroridgea)
       Cespedesia (també Fournieria)
       Fleurydora
       Froesia (anteriorment a Quiinaceae)
       Godoya
       Indosinia (també Distephania o Indovethia)
       Lacunaria (anteriorment a Quiinaceae)
       Lophira
       Medusagyne (anteriorment a Medusagynaceae)
       Krukoviella (també Planchonella)
       Perissocarpa
       Poecilandra
       Quiina (anteriorment a Quiinaceae)
       Rhytidanthera
       Schuurmansia
       Schuurmansiella
       Sinia
       Testulea
       Touroulia (anteriorment ae Quiinaceae)
       Tyleria (també Adenanthe)

## Enllaços externs

* Ochnaceae Arxivat 2007-10-16 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
# Taihei-ji

Taihei-ji (太平寺) és un temple budista a la prefectura d'Osaka, Japó. Va ser fundat al voltant de 1555 i està afiliat al budisme Sōtō.

## Ritual funerari d'objectes

El temple és conegut per la cerimònia funerària que organitza al febrer per a tres tipus d'objectes usats: agulles (no mèdiques), pinzells i batedores de te. Després d'una petita cerimònia al temple amb la recitació d'un sutra, els objectes combustibles són cremats, les agulles s'enfonsen en un bloc de tofu o gelatina de midó. Després, els participants a la cerimònia preguen per l'èxit en el seu ofici i la millora de les seves tècniques.

## Referències

* ↑ Kunik, Damien «Repenser les catégories de l’objet votif au Japon» (en francès). Techniques & Culture. Revue semestrielle d’anthropologie des techniques, 06-12-2018. ISSN: 0248-6016.

## Vegeu també

* Tretze llocs budistes d'Osaka
# Simón del desierto

Simón del desierto és una pel·lícula mexicana de Luis Buñuel Portolés, estrenada el 1965.

## Argument

Simón viu com a ermità estilita al cim d'un pilar erigit en ple desert. Les seves activitats es limiten al dejuni i a la meditació. S'avorreix, i és en els seus moments de fluixedat que el diable ve a temptar-lo, apareixent sota diverses formes.

## Repartiment

* Claudio Brook: Simón
* Enrique Álvarez Félix: Germà Matías
* Hortensia Santoveña: La mare de Simon
* Francisco Reiguera: El diable disfressat de bruixot
* Luis Aceves Castañeda: sacerdot
* Antonio Bravo: sacerdot
* Enrique Del Castillo: El mutilat
* Silvia Pinal: El diable disfressat de dona
* Jesús Fernández: El pastor nan
* Glauber Rocha
* Eduardo MacGregor
* Enrique García Álvarez

## Anàlisi

Última pel·lícula mexicana de Buñuel, Simon del desierto és al final un metratge mitjà, inacabat, ja que el seu autor no va poder realitzar totes les seqüències desitjades, a falta de mitjans financers Pel personatge principal de la pel·lícula, Buñuel s'ha inspirat en un personatge històric, Simeó Estilita el Vell, que va viure com a ermità al segle v després de J C. encimbellat dalt d'una columna en un desert de Síria, durant més de quaranta anys.
El crític de cinema Gérard Lenne va escriure a propòsit de la pel·lícula: «L'humor decapant de Buñuel s'endossa aquí a la religiositat mística amb una eficàcia rarament aconseguida a la pantalla...»

## Premis

* 1965: Gran Premi del Jurat, Venècia

## Referències

* ↑ La Légende Dorée, a Mon dernier soupir, p. 295, Luis Buñuel, Ed. Robert Laffont, 1982.
* 1 2 Dictionnaire des films, Bernard Rapp, Claude Lamy, Ed. Larousse, 1990
* ↑ L'escena sota la neu, les dels pelegrinatges i la visita de l'emperador de Bizanci han estat abandonades, segons Mon dernier soupir, pàg. 296, Luis Buñuel, Ed. Robert Laffont, 1982
# Isauru

Isauru foren un poble nòmada emigrat suposadament des d'Aràbia a partir del segle XIV aC, possiblement una branca dels pobles anomenats més tard arameus. No semblen tenir relació amb els isauris o isaures de Cilícia. Vers el 1300 aC apareixen lluitant contra el rei d'Assíria Arikdenili, que els va derrotar.

## Referències

* Assíria
# Xavi Pascual

«Xavi Pascual» té aquests significats:
* Xavier Pascual i Vives (Gavà, 1972), ex-entrenador de la secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona
* Xavier Pascual i Fuertes, Pasqui, (Barcelona, 1968), entrenador de la Secció d'handbol del Futbol Club Barcelona
# Nuraminis

Nuraminis (en sard, Nuràminis) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 2.822 habitants. Es troba a la regió de Campidano di Cagliari. Limita amb els municipis de Monastir, Samatzai, Serramanna (VS), Serrenti (VS), Ussana i Villasor.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Luciano Cappai | Llista cívica |
# Surya Siddhanta

El Surya Siddhanta (en català: Tractat del Sol, en sànscrit: सूर्यसिद्धान्त) és un tractat d'astronomia indi escrit en sànscrit en el segle V o VI de la nostra era.
El llibre és una revelació dels deus a l'asura anomenat Maya, probablement un assiri o babiloni. La seva datació és incerta: entre el 490 i el 1091 dC, essent la data més probable entorn de l'any 560 dC. Segons Al-Biruní (matemàtic àrab del segle XI) va ser escrit per Lata (o Latadeva). En el segle VI va ser objecte d'estudi i revisat per Varahamihira i en segles posteriors se li van fer diferents alteracions i addicions.
El llibre està compost de catorze capítols sobre els temes següents:
    1 Moviments mitjans dels planetes
    2 Verdaderes posicions dels planetes
    3 Direcció, lloc i temps
    4-6 Natura dels eclipsis
    7 Conjuncions planetàries
    8 Asterismes
    9 Sortides i postes dels estels
    10 Sortides i postes de la Lluna
    11 Aspectes malignes del Sol i la Lluna
    12 Cosmologia, geografia i dimensions de l'univers
    13 Instruments de mesura
    14 Diferents formes de comptar el temps
Descriu el sistema solar amb la Terra fixa en el centre i amb els set planetes tradicionals (el Sol, la Lluna, Venus, Mercuri, Mart, Júpiter i Saturn) girant en òrbites al seu voltant.
En el llibre s'inclouen troballes notables com la duració de l'any sideral (calculada amb una diferència de només 1,4 segons del establert actualment) o com el càlcul força aproximat dels diàmetres i distàncies de la Terra i la LLuna i de les duracions de les òrbites dels altres planetes.

## Referències

* ↑ Thompson, 2004, p. 9.
* ↑ Burgess, 1997, p. ix.
* ↑ Thompson, 2007, p. 15.
* ↑ Pingree, 1963, p. 244.
* ↑ Pingree, 1984, p. 48.
* ↑ Kamati, 2022, p. 86-87.
* ↑ Thompson, 2004, p. 10.
* ↑ Mandal, 2020, p. 2296.
* ↑ Mandal, 2020, p. 2298.

## Bibliografia

* Burgess, Ebenazer. The Sûrya-Siddhânta: A Text-book of Hindu Astronomy (en anglès). Motilal Barnasidass, 1997. ISBN 81-208-0612-3.
* Kamati, C.B.. «Evolution of India's Science: A Renascent Sensibility». A: P. Chenna Reddy (ed.). Thakur Vijayam: Spectrum of History, Culture and Archaeological Studies (en anglès). Bluerose Publishers, 2022, p. 86-98. ISBN 978-93-5704-861-3.
* Mandal, Avinandan Krishna «Astronomy in Ancient India: A Retrospective Study» (en anglès). International Journal of Advanced Research in Engineering and Technology, Vol. 11, Num. 11, 2020, pàg. 2293-2300. DOI: 10.34218/IJARET.11.11.2020.228. ISSN: 0976-6480.
* Pingree, David «Astronomy and Astrology in India and Iran» (en anglès). Isis, Vol. 54, Num. 2, 1963, pàg. 229-246. ISSN: 0021-1753.
* Pingree, David «The Surya Siddhanta or an Ancient System of Hindu Astronomy» (en anglès). Journal for the History of Astronomy, Vol. 15, Num. 42, 1984, pàg. 47-48. ISSN: 0021-8286.
* Thompson, Richard L. Vedic Cosmography and Astronomy (en anglès). Motilal Barnasidass, 2004. ISBN 81-208-1954-3.
* Thompson, Richard L. The Cosmology of the Bhāgavata Purāṇa: Mysteries of the Sacred Universe (en anglès). Motilal Barnasidass, 2007. ISBN 81-208-1919-1.

## Enllaços externs

* Surya Siddhanta, text sànscrit en devanagari.
# Llibre verd

«Llibre Verd o llibre verd» té aquests significats:
* Llibre Verd de Barcelona, llibre de privilegis més important del Consell del Cent de Barcelona
* Llibres verds, relatius a la condició conversa dels llinatges espanyols
* Llibre Verd (Aragó), publicació amb una relació de les famílies d'Aragó, seu llinatge i si tenien antecedents conversos
* Llibre Verd (Gaddafi) publicat per Gadaffi en tres toms des de 1975 a 1979
* Llibre Verd (govern), informe governamental provisional, document de consulta i debat de propostes de polítiques
* Llibre verd dels feus, inventari dels feus del bisbat de Girona 1362-1371
* Llibre Verd de Manresa
# Ligdamis de Naxos

Ligdamis de Naxos (en llatí Lygdamis en grec antic Λύγδαμις "Lígdamis") fou un polític de l'illa de Naxos, cap del partit popular i fort opositor a l'oligarquia a la que va derrotar i va aconseguir tot el poder.
Amb els mitjans que tenia a la seva disposició, es va aliar amb Pisístrat i el va ajudar en el seu retorn al poder a Atenes, però sembla que en la seva absència els oligarques van agafar altre cop el poder a l'illa, ja que Pisístrat va ajudar a Ligdamis a recuperar el poder i assolir la tirania (circa el 540 aC). A Naxos van quedar com a ostatges els atenencs enemics de Pisístrat.
Se'l torna a mencionar l'any 532 aC, quan va ajudar a Polícrates a obtenir la tirania a Samos. Va ser un dels tirans que els espartans van enderrocar, potser en la seva expedició contra Polícrates el 525 aC. En parlen Heròdot, Plutarc i Poliè.

## Referències

* ↑ 2.Lygdamis of Naxos a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 860
# Suryavansha

Suryavansha (Suryavam(n)sham o dinastia Solar) és una dinastia mitològica de l'antiga Índia; els seus membres s'anomenen Suryavanshi (plural suryavanshis). Els puranes (particularment el purana de Vixnu, el Ramayana de Valmiki i el Mahabharata de Vyasa fan referència a aquesta dinastia. Els seus sobirans descendien de Ikxvaku (el primer monarca) a través de Manu, el primer humà a la terra, pare de Vena, Dhrishnu, Narishyan, Nabhaga, Ikshvaku, Karusha, Saryati, Prishadhru, Nabhagarishta i una filla, Ila (casada amb Buda de la dinastia Lunar o Somavansha). Manu va deixar el regne al fill gran del seu germà Shraaddev, que s'anomenava Ixvaku. Aquest va donar el nom alternatiu a la dinastia. Vegeu Ikshvaku.

## Referències

* Pargiter, F. E. (1922). Ancient Indian Historical Tradition. Oxford University Press.
* Bhagawan, Sathya Sai Baba (2002). Ramakatha Rasavahini. Prasanthi Nilayam: Sri Sathya Sai Books and Publications Trust. ISBN 81-7208-132-4.
* Valmiki, traduït per Arshia Sattar (1996). The Ramayana. Nova Delhi: Penguin Books. ISBN 0-14-029866-5.
# Spare Me the Details

«Spare Me the Details» és el vintè senzill de la banda californiana The Offspring, el tercer i darrer de l'àlbum Splinter. El senzill no incloïa cap cançó extra ni versió addicional.
La seva comercialització es va cenyir només a Austràlia i Nova Zelanda, i per aquest motiu no es va editar cap videoclip promocional. Posteriorment fou inclosa en la compilació Greatest Hits (2005) però només en l'edició australiana, tot i que només a Nova Zelanda va entrar a la llista de senzills.
La cançó tracta amb un ritme alegre i de forma despreocupada el fet que la xicota del protagonista de la cançó li és infidel amb un seu amic en una festa. Com que tots els seus amics coneixen els fets, el narrador demana contínuament que no li expliquin més detalls i intenta treure-li ferro.

## Enllaços externs

* Spare Me the Details a Discogs (anglès)
# Janet Barrowman

Janet Barrowman fou una sufragista escocesa.

## Sufragista

Nasqué a Glasgow. Son pare era un comerciant de Lima. Entrà en la Unió Social i Política de les Dones.
El 1912, feu campanya pel sufragi femení al costat de Helen Crawfurd, Annie Swan i altres, i trencaren una finestra valorada en 4 xílings. Fou arrestada i sentenciada a dos mesos de treballs forçats a la presó de Holloway. En tragué de sotamà poesia escrita per les sufragistes presoneres a Holloway, que es publicà per la seu de Glasgow de la WSPU com Holloway Jingles el 1912. Va perdre el treball de secretària després de ser arrestada i no va participar en cap altre acte. Va obtenir un altre treball.

## Llegat

La seua còpia del Holloway Jingles, publicat per la branca de Glasgow de la Unió Social i Política de les Dones, el regalà el 1947 a la doctora Charity Taylor, governadora de la Prison Holloway, i fou subhastat per Pickering i Chatto el 2018.
Va donar la seua col·lecció de records als museus de Glasgow al 1955.

## Referències

* ↑ «Barrowman, Dr Barclay & Mrs». National Archives. [Consulta: 27 desembre 2018].
* 1 2 Leneman, Leah. A Guid Cause: The Women's Suffrage Movement in Scotland, 1996, p. 254. ISBN 1873644485.
* ↑ «Glazier's advert». The Glasgow Story. [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ Carolyn Christensen Nelson. Literature of the Women's Suffrage Campaign in England. Broadview Press, 25 de juny de 2004, p. 158–. ISBN 978-1-55111-511-5.
* ↑ «Suffragettes». Pickering and Chatto. Arxivat de l'original el 2022-11-17. [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ «Mitchell Library event Apr / May 2018». Glasgow Life. [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ «Glasgow Museums». Collections Navigator. Arxivat de l'original el 2023-09-28. [Consulta: 27 desembre 2018].
# Leonard Leisching

Leonard Leisching (Johannesburg, 11 de setembre de 1934 - 25 de febrer de 2018) fou un boxejador sud-africà que va competir durant la dècada de 1950. De jove jugà al criquet i el futbol.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes ploma del programa de boxa. En semifinals va perdre contra el txecoslovac Ján Zachara, futur campió olímpic. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, quedà eliminat en quarts de final de la mateixa prova. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en el pes ploma als Jocs de l'Imperi Britànic de 1954.

## Referències

* ↑ «Golden boy dies» (en anglès americà), 05-03-2018. [Consulta: 18 setembre 2021].
* 1 2 «Olympedia – Len Leisching». [Consulta: 18 setembre 2021].
# Zhang Zai

Zhang Zai (xinès tradicional 張載 simplificat 张载 pinyin Zhāng Zǎi, Wade-Giles Chang Tsai, 1020 - 1077) fou un filòsof moral i cosmòleg xinès.
És un dels co-fundadors del neoconfucianisme. Segons la doctrina d'aquest filòsof, tot el que existeix en l'univers es compon de primera matèria, qi, que posseeix la propietat de moviment i repòs. La natura és l'arrel i dona origen a la raó.
El seu escrit més famós és la Inscripció occidental 西銘, un breu assaig anomenat així perquè el va inscriure a la paret occidental del seu estudi. En ell afirma la unitat del jo amb el cosmos i el parentiu de tots els éssers, a partir del Cel i la Terra, que són el pare i la mare. Aquest escrit esdevingué un dels textos de referència més importants del neoconfucianisme.
També va inscriure un text a la paret oriental, que ha rebut el nom d'Inscripció oriental. Tots dos textos són extrets de l'últim capítol de la seva obra cabdal, Redreç de la joventut (Zhengmeng 正蒙).

## Bibliografia

* The Internet Encyclopedia of Philosophy. Zhang Zai (Chang Tsai, 1020-1077).
* Huang, S. (1968). Philosophy East and West. University of Hawaii Press
* Bookrags. Encyclopedia of Religion: Chang Tsai Summary.
# Odón

Odón és un municipi d'Aragó situat al nord-est de la província de Terol i enquadrat a la comarca de Jiloca. El 2023 tenia 207 habitants.

## Referències

* ↑ «Aragón (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 27 gener 2024].
# Suzeis

Els suzeis (llatí: Suzaei; grec antic: Σουζαῖοι, Suzèoi) foren una tribu de l'antiga Pèrsia esmentada per Ptolemeu. Podria tractar-se dels habitants de la Susiana o susians.

## Referències

* ↑ «Suzaei», Smith, William: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867.
# Llista d'aqüeductes
## Brasil

* Aqüeducte Carioca - Rio de Janeiro
* Aqüeducte Candelaria - Candelaria a Rio Grande do Sul
* Aqüeducte del Riu Gran - ubicat a la seu de Pedra Branca State Park - La fam Pau - Taquan, RJ. Construït en el segle xx, finals del segle xix i principis. Fi de proveir la població resident a les proximitats de Pedra Branca massís en Jacarepaguá descarregat.

## Espanya

* Aqüeducte de Mèrida - Mèrida
* Aqüeducte de Segòvia - Segòvia
* Aqüeducte de Tarragona - Tarragona
* Aqüeducte d'Alpont
* Aqüeducte de Sant Rafel
* Pont de Can Vernet
* Aqüeducte de Santa Llúcia
* Aqueducte de Barcelona

## França

* Pont del Gard - districte de Nimes
* Aqüeducte de Metz Gorze - Metz

## Grècia

* Aqüeducte de Eupalinos - Illa de Samos

## Itàlia

L'antiga Roma estava abastida per catorze aqüeductes que eren:
* Aqua Appia (fet per Appi Claudi Cec el 313 aC)
* Anio Vetus (iniciat per Marc Curi Dentat el 273 aC)
* Aqua Marcia (fet per Quint Marci Rex el 144 aC)
* Aqua Tepula (fet per Gneu Servili Cepió i Gai Cassi Longí el 127 aC)
* Aqua Julia (fet per Marc Vipsani Agripa el 33 aC)
* Aqua Virgo (Marc Vipsani Agripa)
* Aqua Alsietina (August)
* Aqua Claudia (començat per Calígula el 36 i acabat per Claudi el 50)
* Anio Novus (començat per Calígula el 36 i acabat per Claudi el 50)
* Aqua Crabra o Damnata (abandonat per ser l'aigua dolenta)
* Aqua Trajana (Trajà)
* Aqua Alexandrina (Alexandre Sever)
* Aqua Septimiana (Septimi Sever)
* Aqua Algentia (constructor desconegut)
Fora de Roma, destaquenː
* Aqueducte històric de Gènova

## Portugal

* Aqüeducte d'Água de Prata - Évora
* Aqüeducte das Águas Livres - Lisboa
* Aqüeducte de Amoreira - Elvas
* Aqüeducte de Fonte dos Canos - Torres Vedras
* Aqüeducte de Óbidos - Óbidos
* Aqüeducte de Setúbal - Setúbal
* Aqüeducte de São Sebastião - Coimbra
* Aqüeducte de Santa Clara - Vila do Conde
* Aqüeducte do mosteiro de São Cristóvão - São Cristóvão de Lafões
* Aqüeducte dos Pegões - Tomar
* Aqüeducte no Cabo Espichel - Parròquia de Castelo (Sesimbra) - Ajuntament de Sesimbra - Districte de Setúbal
* Aqüeducte d'Arruda dos Vinhos - Arruda dos Vinhos
* Aqüeducte do Vilarinho - Miranda do Douro
# Instint maternal

Instint maternal (originalment en francès, Duelles) és una pel·lícula de thriller psicològic belga del 2018 dirigida per Olivier Masset-Depasse. La història està basada en la novel·la Derrière la haine del 2012 de Barbara Abel. La pel·lícula es va projectar com a presentació especial al Festival Internacional de Cinema de Toronto del 2018. S'ha doblat al català per La 2, que va emetre-la el 8 d'octubre de 2022.
Va rebre deu nominacions als 10ns Premis Magritte, i va guanyar en nou categories, entre elles la de millor pel·lícula i millor direcció per Masset-Depasse, amb el rècord de més premis Magritte guanyats per una sola pel·lícula.
Instint maternal va recaptar 122.050 dòlars a tot el món.

## Repartiment

* Veerle Baetens com a Alice Brunelle
* Anne Coesens com a Céline Geniot
* Mehdi Nebbou com a Simon Brunelle
* Arieh Worthalter com a Damien Geniot
* Jules Lefebvres com a Theo Brunelle
* Luan Adam com a Maxime Geniot
* Annick Blancheteau com a Jeanne Brunelle

## Referències

* ↑ «Masset-Depasse thriller 'Mother's Instinct' sweeps Belgium's Oscars». RFI, 02-02-2020. [Consulta: 2 febrer 2020].
* ↑ Ide, Wendy. «'Mothers' Instinct': Toronto Review». Screen International. [Consulta: 12 gener 2020].
* ↑ «Comença #ElCinemaDeLa2: 'Instint maternal'». RTVE Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2022].
* ↑ «Découvrez le palmarès complet de la 10e cérémonie des Magritte du cinéma» (en francès). RTBF, 01-02-2020 [Consulta: 1r febrer 2020]. Arxivat 8 de novembre 2020 a Wayback Machine.
* ↑ «Duelles (2019) - Financial Information». The Numbers. [Consulta: 9 octubre 2022].
# Zabij mnie, kochanie

Zabij mnie, kochanie (lit. ‘Mata'm, amor’) és una pel·lícula polonesa de 2024 dirigida per Filip Zylber. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Un premi de loteria comporta conseqüències fatals quan els dos membres del matrimoni guanyador comencen a maquinar matar l'altre i quedar-se amb tots els diners.

## Distribució

La pel·lícula es va estrenar a la plataforma Netflix el 13 de febrer de 2024.

## Referències

* ↑ «Kill Me If You Dare (2024) Movie Review: A Needless Film Made in the Worst Possible Manner» (en anglès americà), 13-02-2024. [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Mátame si te atreves cariño». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Netflix, a febbraio 2024 arrivano film da non perdere» (en italià).
# Labilitat afectiva

La labilitat afectiva és l'alteració contundent i/o sobtada de sentiments i emocions, normalment observables en la seva sobreexpressió. Pot ser provocada per un fet extern o no, però habitualment s'acostuma a observar que "sempre hi ha una desproporció entre el que la causa i la seva manifestació". Un cas típic és el d'una persona que es posa a plorar desconsoladament i al mateix temps diu que no sent tristesa. Es dona en les demències, però també en persones sense cap dèficit.

## Referències

* ↑ «labilitat (afectiva o emocional)». [Consulta: 27 juliol 2018].
# Zhang Zhan

Zhang Zhan (xinès simplificat: 张展) (Xianyang, 2 de setembre de 1983) és una periodista ciutadana i exadvocada xinesa que presumptament va ser torturada i condemnada a quatre anys de presó per haver «provocat aldarulls i generat problemes» durant la pandèmia de la COVID-19. És la primera periodista ciutadana condemnada per denunciar la pandèmia a la Xina.

## Referències

* ↑ 网易. «张展案开庭并当庭宣判». www.163.com, 28-12-2020. Arxivat de l'original el 2020-12-29. [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ CNN, Nectar Gan and James Griffiths. «Chinese journalist who documented Wuhan coronavirus outbreak jailed for 4 years». CNN. [Consulta: 29 desembre 2020].