OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dugesia aenigma

Dugesia aenigma és una espècie de triclàdide dugèsid que habita en rius i rierols de l'illa de Cefalònia, Grècia. La localitat tipus és un rierol situat al nord de Charaktion.

## Morfologia
### Morfologia externa

Externament, D. aenigma presenta un cap de forma triangular i un cos allargat i aplanat dorsoventralment, com la resta d'espècies de Dugesia. Té dos ulls o òrgans fotoreceptors al mig del cap que es troben envoltats per una petita àrea sense pigment.
Els exemplars que es van conservar per a la descripció original de l'espècie presentaven una longitud de 8 mm i una amplada de 2 mm.

### Morfologia interna

La morfologia interna de l'aparell copulador presenta un conducte ejaculador que corre central dins la papil·la peniana i s'obre de manera terminal a aquesta. El diafragma, que separa la vesícula seminal del conducte ejaculador, és gran. El penis presenta plegaments penians. Els oviductes entren al canal de la bursa de manera simètrica. L'obertura dels conductes deferents a la vesícula seminal no és pròxima al diafragma.

## Taxonomia

L'any 1861, el zoòleg alemany Eduard Oscar Schmidt va fer constar la troballa de D. sagitta a l'illa de Corfú i Cefalònia. Tanmateix, Schmidt va basar la identificació d'aquesta espècie únicament en l'aparença externa, que acostuma a ser molt similar entre espècies diferents de Dugesia. L'any 1984 Elizabeth J. De Vries, l'autora de D. aenigma, va suggerir que Schmidt probablement estava tractant amb dues espècies diferents. Així doncs, el nom D. sagitta va quedar reservat pels exemplars de la localitat que Schmidt va mencionar primer, Corfu, mentre que els espècimens de la localitat de Cefalònia van rebre un nom específic nou, D. aenigma.

## Filogènia

L'anàlisi molecular més completa de Dugesia realitzada fins avui indica que D. aenigma està estretament emparentada amb altres espècies gregues, principalment de l'àrea Jònica.
| Dugesia | D. aethiopica D. sicula D. etrusca D. ilvana D. gonocephala D. benazzii D. hepta D. cretica D. elegans D. damoae D. effusa D. improvisa D. ariadnae D. arcadia D. malickyi D. aenigma D. sagitta D. parasagitta |

## Referències

* 1 2 3 4 De Vries, E.J. «On the species of the Dugesia gonocephala group (Platyhelminthes, Turbellaria, Tricladida) from Greece» (en anglès). Bijdragen tot de Dierkunde, 54, 1, 1984, pàg. 101-126.
* ↑ Schmidt, O. «Untersuchungen ueber Turbellarien von Corfu und Cephalonia, nebst Nachträgen zu früheren Arbeiten» (en alemany). Zeitschrift für wissenschaftliche Zoologie, 11, 1861, pàg. 1-32, 4 làmines.
* ↑ Solà, E.; Sluys, R.; Gritzalis, K.; Riutort, M. «Fluvial basin history in the northeastern Mediterranean region underlies dispersal and speciation patterns in the genus Dugesia (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 66, 3, 2013, pàg. 877-888. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.11.010.

## Enllaços externs

* Dugesia aenigma a la Encyclopedia of Life (anglès)
Espècies de Dugesia :
# Micropterix sikhotealinensis

Micropterix sikhotealinensis és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Ponomarenko & Beljaev, l'any 2000.
Aquesta espècie es pot trobar a Rússia.

## Referències

* ↑ Sinev, S.Y. (Ed.) 2008: Catalogue of the Lepidoptera of Russia. St. Petersburg-Moscow: KMK Press, 425 p.
# Can Font de Gaià

Can Font de Gaià (o Can Font d'en Gaia) és una masia de Terrassa (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.
És una masia amb seu origen al segle xiv completament reformada al segle xix.
La planta és de planta gairebé quadrada i està formada per planta baixa i dos pisos. La coberta és a dos vessants. La façana principal està orientada a ponent, paral·lela al carener, de composició simètrica i plana. La planta baixa té un portal d'accés amb llinda plana i dues finestres. El primer pis presenta tres balcons de ferro de forja amb poms de llautó i el segon, un balcó central de ferro de forja i dues finestres. Tota la façana és estucada d'un color vermellós on apareixen, molt suaument, esgrafiats de dibuixos arquitectònics i un rellotge de sol. L'edifici té adjacents altres dependències que conjuntament amb el pati formen un clos al qual s'accedeix per un portal d'arc rebaixat i cobert. En general, tot el tractament exterior de l'edifici segueix un llenguatge clàssic molt italianitzat.

## Referències

* ↑ «Masies». Arxiu municipal de Terrassa. Ajuntament de Terrassa. [Consulta: 6 setembre 2015].
* 1 2 3 4 «Can Font de Gaià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].
# Fernand Goyvaerts

Fernand Goyvaerts (Malines, 24 d'octubre de 1938 - Bruges, 5 d'abril de 2004) belga de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Debutà amb el primer equip del Club Brugge a l'edat de 16 anys. El 1958, un penal seu enfront del CS Verviers fou decisiu per l'ascens del club a la primera divisió belga. L'any 1962 deixà el club per fitxar pel FC Barcelona, amb un traspàs de 125.000 pessetes. Durant tres temporades al Barça guanyà una Copa i fou votat millor estranger de la lliga. El 1965 fitxà pel Reial Madrid, on jugà dues temporades sense massa minuts. Amb el conjunt blanc guanyà la Copa d'Europa el 1966 i la Lliga el 1967.
A continuació acompanyà el seu entrenador Alfredo Di Stéfano a l'Elx CF on jugà durant una temporada. A continuació jugà a l'OGC Nice de França, Cercle Brugge, KSC Lokeren, WS Lauwe i Racing Doornik. Amb la selecció belga jugà 8 partits entre 1959 i 1961. Un cop retirat fou entrenador i representant de jugadors.

## Palmarès

* Copa d'Europa de futbol:
** 1965-66
* Lliga espanyola:
** 1966-67
* Copa espanyola:
** 1962-63

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Falleció en Bruselas Fernand Goyvaerts». Mundo Deportivo, 07-04-2004. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Perfil al Club Bruges». Club Bruges. Arxivat de l'original el 2016-12-21. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Perfil a la web del Lokeren». Lokeren. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Sant Bartomeu de la Ginebrosa

Sant Bartomeu és una església gòtica amb una portalada renaixentista i interiors barrocs al municipi de la Ginebrosa (Baix Aragó).
La primera església documentada a la Ginebrosa és del segle xiii i devia ser romànica. L'edifici d'estil gòtic tardà actual que la substituí als segles XIV i XV és d'una sola nau amb capelles entre els contraforts i capçalera poligonal.
La portalada renaixentista és als peus del temple, amb un arc de mig punt motllurat i voltat per dues pilastres estriades que suporten un entaulament i un gran frontó triangular amb una fornícula.
Al segle xvii es van construir els dos darrers trams de la volta, amb volta de creueria estrellada, es va construir un cor alt als peus, sobre un arc rebaixat, i es va cobrir l'interior de l'església amb estucats i pintures. Als peus de l'església, al costat de l'evangeli, s'aixeca la torre del campanar.

## Referències

* 1 2 3 Tortosa i Terres de l'Ebre, Llitera i Baix Cinca. Catalunya Romànica. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, pag. 66 Volum XXVI. ISBN 84-412-2515-X.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Iglesia de San Bartolomé». Sistema de Información del Patrimonio Cultural Aragonés. Govern Aragonès. [Consulta: 17 octubre 2014].
# Rudolf Karsch

Rudolf Karsch (Leipzig, 26 de desembre de 1913 - Erfurt, 11 de desembre de 1950) va ser un ciclista alemany que va córrer durant els anys 30 del segle xx.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, en què una medalla de bronze en la prova del quilòmetre contrarellotge, per darrere Arie van Vliet i Pierre Georget.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Rudolf Karsch». [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ The XIth Olympic Games, Berlin, 1936: Official Report. Wilhelm Limpert, 1937, p. 928 (The XIth Olympic Games, Berlin, 1936: Official Report).

## Enllaços externs

* Fitxa de Rudolf Karsch a sitiodeciclismo.net
# Eleccions parlamentàries finlandeses de 1910

Les eleccions parlamentàries finlandeses del 1910 es van celebrar el dia 1 de febrer de 1910. El partit més votat fou el socialdemòcrata.
El novembre de 1909, el tsar Nicolau II havia dissolt el parlament i va ordenar noves eleccions, perquè el parlament havia rebutjat acordar la compensació financera exigida per Rússia, en canvi de no aplicar la crida general al servei militar per als finlandesos.

## Resultats

Resultats electorals d'1 de febrer de 1910 al Parlament finlandès
| Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| Partit Socialdemòcrata de Finlàndia | 316.951 | 40,04 | 86 | - |
| Partit Finlandès | 174.661 | 22,07 | 42 | - |
| Partit dels Joves Finlandesos | 114.291 | 14,44 | 28 | - |
| Partit Popular Suec | 107.121 | 13,53 | 26 | - |
| Partit Agrari | 60.157 | 7,60 | 17 | - |
| Lliga de Treballadors Cristians | 17.344 | 2,19 | 1 | - |
| Altres | 1.034 | 0,13 | - | - |
| Total (participació 60,1%) | 791.559 | 100.0 | 200 | |

## Referències

* 1 2 Mackie, Thomas T.; Roose, Richard. The International Almanac of Electoral History (en anglès). Springer, p. 243. DOI 10.1007/978-1-349-09851-4.
* ↑ «Eduskunta». A: Otavan suuri ensyklopedia (en finès). volum 2: Cid – Harvey. Otava, 1978, p. 932…. ISBN 978-951-1-05064-3.
# Maximilien Rubel

Maximilien Rubel (Txernivtsí, 1905 - París, 1996) va ser un marxòleg austríac naturalitzat francès, consellista, marxista.
Educat en lleis i filosofia a Viena i Txernivtsíabans de traslladar-se a França per fer estudis d'alemany a la Sorbona, on va rebre la seua licence-dès-lettres el 1934. Es va convertir en ciutadà francès el 1937, i poc després va començar a publicar la revista literària Verbe-Cahiers humains, abans d'ingressar a l'Exèrcit francès. A causa dels seus orígens jueus, Rubel va viure clandestinament a París durant l'ocupació de França dels nazis.
En les seues trobades amb membres marxistes del moviment de resistència en aquest entorn, Rubel va quedar, segons es diu, sorprès per la incoherència i confusió que envoltava a Karl Marx i el seu dit socialisme científic. En circumstàncies difícils Rubel es va posar a treballar per assolir comprendre la vida i el treball de Marx. Va ser Rubel qui va difondre el terme «marxologia» per a referir-se a l'acostament erudit sistemàtic de Marx i del marxisme, en els quals va veure una total diferència.
Després de la guerra, Rubel va continuar la seua investigació, primer publicant sobre Marx el 1946, i rebent un doctorate-dès-lettres de la Sorbonne el 1954. Es va unir al Centre d'études sociologiques al Centre Nacional de la Recerca Científica el 1947, i es va retirar com Maître de recherche honoraire el 1970. Rubel va publicar molt sobre Marx: més de 80 títols. Va combinar lectures controvertides de Marx amb erudició rigorosa, i va ser sovint polèmic en les seues crítiques a les ideologies del marxisme, les quals sovint van contrastar amb una opinió d'alliberament de la classe treballadora, cosa que va emfatitzar en el moviment propi d'aquests.
Rubel va desenvolupar una interpretació iconoclasta pròpia, perquè s'oposava al treball assalariat -considerat com una forma moderna d'esclavisme- i a l'Estat, sense per això cedir a la passió destructora de Mikhaïl Bakunin.
En relació amb el seu compromís polític anticapitalista, Rubel donava suport al moviment feminista i al moviment ecologista (particularment antinuclear).

## Enllaços externs

* Arxiu a Internet de Maximillien Rubel (anglès)
* Biografia de Maximillien Rubel a libcom.org history (anglès)
* Un text sobre Rubel Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Platja de Vidiago

La Platja de Vidiago, és una platja lineal, coneguda també com a 'Novales o Bretones' (a causa que realment són dues platges que es comuniquen a través d'un sender i unes escales d'accés). És una platja de la parròquia de Vidiago en el concejo de Llanes, Astúries. S'emmarca a les platges de la Costa oriental d'Astúries, també anomenada Costa Verda Asturiana i és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada, segons informació del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripción

La platja de Vidiago, com hem comentat abans, està formada per dues platges contínues separades entre si per un promontori. La que es coneix com a platja de Bretones oest, a la qual s'accedeix des de la localitat de Vidiago per un accés adequadament senyalitzat que acaba en un aparcament situat a la vora de la platja, abasta uns 60 metres de longitud i el seu llit està format per sorra i còdols. Per la seva banda, la coneguda com Bretones est, amb una longitud aproximada als 200 metres, presenta un llit de sorra i còdols, i presenta algun bloc de roca. En aquesta platja és on desemboca el riu Novales, d'aquí l'altre nom amb el qual es designa la platja (platja de Novales). Molt a prop de la platja es troba el conegut Ídol de Penya Tú, i dels coneguts com Bufons d'Arenillas.
Posseeix pocs equipaments, encara que entre ells està el del servei de neteja i equip de salvament en època estival.

## Referències

* 1 2 3 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 261. ISBN 978-84-8459-669-1.
* 1 2 http://www.llanes.com/playas/playa-vidiago Arxivat 2015-01-13 a Wayback Machine.
* 1 2 «Catálogo de playas. Playa de Vidiago/Novales/Bretones». Web del Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Arxivat de l'original el 2015-01-13. [Consulta: 13 gener 2015].
* ↑ http://mas.lne.es/playas/llanes/87/playa-de-vidiago.html
# Can Fontanals (Cabrera de Mar)

Can Fontanals és un mas al terme de Cabrera de Mar (Maresme). Aquesta masia havia pertangut a la família Dalmases. El propietari actual és el senyor Esteve Vinyals. Masia de tres cossos perpendiculars a la façana, a més d'un altre cos a la part superior, travesser, destinat a celler. Aprofitament del cos central més elevat destinat a graner, amb la teulada amb el vessant dirigit cap a les dues façanes. A la façana hi ha un portal rodó dovellat i un matacà a la part superior del cos central. A ambdós costats de les portes hi ha pedrissos.

## Referències

* 1 2 «Can Fontanals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Fernando Manuel Có

Fernando Manuel Có, també conegut com a Nando Có, és un exfutbolista de Guinea Bissau. Va néixer a Canchungo el 8 d'octubre de 1973 i ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Format a l'escola de futbol del Boavista portugués, no va tenir massa fortuna en el conjunt blanc-i-negre i va recalar al modest CD Arrifanense, on va romandre tres anys i mig fins que va retornar a la màxima categoria lusa dins les files del Vitoria de Setúbal. Ací va destacar com un davanter suplent amb instinte de gol.
L'estiu de 1997 fitxa pel Racing de Santander. Però, 14 minuts en tres partits serien el bagatge de l'africà abans que el conjunt càntabre el cedira la segona volta al CD Numancia. La temporada 98/99 retorna al club de Setúbal i la temporada 99/00 fitxa pel CD Toledo.
La carrera de Nando Có seguiria pels modestos Leça i Odivela portuguesos i l'exòtica Sarawak FA de Malaisia, on es retirà el 2004.

## Enllaços externs

* Fitxa de Nando Có
# Vernaya foramena

Vernaya foramena és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la Xina, on viu a altituds d'entre 1.200 i 3.000 msnm. És l'espècie vivent més petita del gènere Vernaya, amb una llargada de cap a gropa de 54-73 mm i la cua de 100-125 mm. Té el pelatge dorsal llarg i suau, amb la base dels pèls grisa i la punta marró, mentre que el pelatge ventral té la base de color gris clar i l'extrem blanc. Entre el 1995 i el 2023 fou considerat una subespècie de V. fulva.

## Referències

* 1 2 Zhao et al., 2023, p. 13.
* ↑ Zhao et al., 2023, p. 8.
* ↑ Zhao et al., 2023, p. 12.

## Bibliografia

* Zhao, S.; Wang, X.; Li, B. V.; Dou, L.; Liu, Y.; Yang, S.; Fan, R.; Jiang, Y.; Li, Q.; Liao, R.; Hu, M.; Jiang, X.; Liu, S.; Chen, S. «Molecular phylogeny and taxonomy of the genus Vernaya (Mammalia: Rodentia: Muridae) with the description of two new species» (en anglès). Ecology and Evolution, 13, e10628, 2023. DOI: 10.1002/ece3.10628.
# Sant Bartomeu de la Sénia

L'església de Sant Bartomeu de la Sénia fou construïda al segle xviii seguint paràmetres d’estil barroc. De fet a la clau de volta que hi ha damunt el cor es conserva la data de 1701. El campanar és de planta quadrangular fins a l’alçada del tram de les campanes on pren un perfil vuitavat. Es va construir entre el 1756, data en què li fou encarregat al mestre d’obres Antoni Meseguer i el 1765 (apareix en una pedra a la part superior), tot i que la cúpula superior es va finalitzar per les festes constantinianes de l’any 1913.
El temple és d’una única nau, amb l’absis poligonal, amb capelles laterals entre els contraforts. La volta de la nau és de creueria i està dividida en quatre trams a partir d’arcs torals. Al primer tram se situa el cor damunt un arc carpanell.
La porta principal és molt austera, amb llinda i frontó. Damunt hi ha una fornícula amb la imatge del titular, Sant Bartomeu, sota un frontó partit.
L'església compta amb un orgue.

## Referències

* ↑ «Carrer Galileu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 agost 2021].

## Enllaços externs

* Article d'Església dins del portal festacatalunya.com
# El Colomer (Taradell)

El Colomer és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada, coberta a quatre vessants. La façana és orientada a migdia i presenta un portal adovellat, al centre del qual hi ha l'escut de la casa amb el nom "Colomer Llopart". A la part dreta del portal s'hi conserven els típics graons per a pujar a les cavalleries. A la part esquerra de la façana hi ha unes galeries adossades, que foren construïdes a mitjans de la darrera centúria. La casa està envoltada per un mur que la tanca junt amb les dependències agrícoles i la lliça. A la part posterior hi ha una masoveria adossada al mas. Els materials constructius són bàsicament, la pedra, la qual es troba arrebossada, visible només als elements ornamentals.

## Història

L'any 1209, en Berenguer de Mayoles amb Ermessenda, la seva muller, i els seus fills, fan escriptura del seu domini sobre el mas Colomer. El cens a pagar són dos coloms blancs, d'aquí vindria el nom de la masia, segurament es dedicaren a la cria de coloms. Per aquest temps hi havia altres masies anomenades Colomer que segurament tenien la mateixa ocupació, però, avui han desaparegut. La família Colomer d'ençà del 1200 guardaren el nom fins que vers el 1700 el perderen per raons d'enllaços matrimonials. A uns 300 metres de la masia, vers a tramuntana, hi ha una capella dedicada a St. Joan del Prat, propietat del mas des del segle xiii. La capella fou bastida en època romànica i reformada al segle xviii.

## Referències

* 1 2 «El Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Metone

«Metone» té aquests significats:
* Geografia:
** Metone, ciutat de l'antiga Messènia, avui Modó
** Metone, ciutat de l'antiga Macedònia
** Metone, ciutat de l'antiga Tessàlia
** Metone o Metana, península de l'Argòlida i antiga ciutat
* Mitologia:
** Metone, una de les alciònides, filles del gegant Alcioneu
** Metone, nimfa esposa de Píeros, rei de Pièria
** Metone, filla d'Eneu, rei de Calidó, i epònima de Metone de Messènia
** Metone, esposa de Peant i mare de Filoctetes
* Altres:
** Metone, satèl·lit natural de Saturn. Rep el nom del personatge mitològic de Metone, una de les filles d'Alcioneu.
# Poplar Bluff

Poplar Bluff és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2008 tenia 17.096 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Poplar Bluff tenia 15.351 habitants, 7.077 habitatges, i 4.295 famílies. La densitat de població era de 555,7 habitants per km².
Dels 7.077 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,8% hi vivien parelles casades, en un 15,5% dones solteres, i en un 39,3% no eren unitats familiars. En el 34,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.068 $ i la renda mediana per família de 28.744 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.851 $ mentre que les dones 18.770 $. La renda per capita de la població era de 13.996 $. Entorn del 19,3% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Poplar Bluff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Poplar Bluff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Cantó de Montpesat

* Per a altres significats, vegeu «Cantó de Montpesat de Carcin».
El cantó de Montpesat és un cantó al districte de L'Argentièira (departament de l'Ardecha, França) conformat per 7 municipis :Le Béage, Cros-de-Géorand, Mazan-l'Abbaye, Montpesat, Le Roux, Saint-Cirgues-en-Montagne i Usclades-et-Rieutord. La capital cantonal és la comuna de Montpesat

## Conseller cantonals

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1961 | Joseph Durand | Divers droite |
| 1961-1973 | Paul Ollier | MRP, després CD |
| 1973 | Marcel Gardès | UDR |
| 1973-1979 | Paul Ollier | CD, després UDF |
| 1979-2004 | Marcel Gardès | RPR |
| 2004-2011 | Éric Lespinasse | UMP |
| 2011- | Patrick Coudène | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 2.488 | 2.915 | 2.516 | 2.200 | 2.055 | 1.769 | 1.846 |
# Vālmiki (cràter)

Vālmiki és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 210 km de diàmetre. Porta el nom del poeta indi Vālmīki (fl. segle i aC), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Vālmiki». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 17 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri