OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Transistor d'efecte de camp orgànic

El transistor d'efecte de camp orgànic o OFET (en anglès: organic field-effect transistor) és una nova tecnologia, més ràpida i més econòmica, descoberta als laboratoris d'International Business Machines IBM, en què s'utilitzen materials d'origen orgànic, en lloc dels clàssics germani, silici, gal·li, etc.
L'enginyeria electrònica té l'enfocament i la missió de crear dispositius que satisfacin necessitats de la manera més ràpida, eficient i barata. A finals dels anys quaranta va sorgir el que seria la base de la indústria electrònica: el transistor, i a partir d'aquest moment, el món començaria a ser testimonis d'avenços tecnològics a passos de gegant.
El maig de 2007, Sony Corporation va anunciar la primera pantalla de vídeo flexible, on tant els transistors en film com els díodes emissors de llum van ser fets de materials orgànics.
Es pretén que ara els transistor siguin d'origen orgànic i amb això el cost de producció es redueix notablement, no hi ha tanta probabilitat d'error com passa en un transistor de silici i la característica més funcional: la seva rapidesa de transmissió. Això es va descobrir en un centre d'investigació de la International Business Machines IBM a Yorktown Heights, NY, on el Químic i Doctor en Física Aplicada ja havia trobat que alguns materials amb els quals havia estat treballant tenien característiques de tipus electrònic que es va proposar investigar amb la Doctora Cherie Kagan. La investigació va desembocar en què va ser possible manipular la rapidesa amb què es mouen les càrregues podent arribar augmentar-la fins aproximadament quatre vegades la velocitat dels transistors de silici.

## Referències

* ↑ Detall del transistor orgànic
# Airopsis

Airopsis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Airopsis tenella (Cav.) Ascherson et Graebner
# Sanna Nielsen

Sanna Viktoria Nielsen (nascuda el 27 de novembre de 1984 en Bromölla, Suècia) és una cantant sueca. Ha participat en el Melodifestivalen set vegades entre 2001 i 2014, i en el setè intent de 2014 va guanyar amb la cançó Undo, guanyant-se així el dret de representar a Suècia en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2014 a Copenhaguen, Dinamarca, festival en el qual quedaria en tercera posició.

## Referències

* ↑ Discogs
# Saint-Maurice-lès-Châteauneuf

Saint-Maurice-lès-Châteauneuf és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 581 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| 1977-2008 | Auguste Lavenir |
| 2008- | Roland Basseuil |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 472 | 503 | 530 | 571 | 527 | 573 | 581 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Flörkeïta

La flörkeïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom en honor del mineralogista i cristal·lògraf alemany Otto Wilhelm Flörke (nascut el 1926), qui va contribuir a la microestructura, la química dels cristalls i l'estat estructural dels polimorfs del silici.

## Característiques

La flörkeïta és un silicat de fórmula química (K₃Ca₂Na)[Al₈Si₈O$_{32}$]·12H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2008.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la flörkeïta pertany a «09.GC: Tectosilicats amb H₂O zeolítica, cadenes de connexions dobles de 4-enllaços» juntament amb els següents minerals: amicita, garronita-Ca, gismondina-Ca, gobbinsita, harmotoma, phil·lipsita-Ca, phil·lipsita-K, phil·lipsita-Na, merlinoïta, mazzita-Mg, mazzita-Na, perlialita, boggsita, paulingita-Ca i paulingita-K.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'història natural de Viena, Àustria, amb el número de catàleg: 2009-iv-a.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Caspar, situada al volcà Bellerberg, dins la localitat d'Ettringen (Renània-Palatinat, Alemanya). També ha estat descrita en altres localitats, totes elles dins el mateix estat alemany, sent aquest l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Flörkeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 març 2020].
# Filosofia japonesa

* Història de la filosofia
* Antiga Medieval Renaixentista (humanisme) Moderna (il·lustració) Filosofia contemporània Filosofia postmoderna
* Per cultura:
* Filosofia Índia Filosofia xinesa Filosofia japonesa Filosofia jueva Filosofia cristiana Filosofia islàmica
La filosofia japonesa s'origina a partir del desenvolupament cultural del Japó, durant el procés religiós, històric i sapiencial, que va sorgir del pensament xinès, mantenint fins al període Heian, del qual s'inicia el pensament japonès i igual que el primer, es orienta els assumptes de saviesa pràctica.

## Religió, mitologia i filosofia

En el moment dels inicis de l'era japonesa (segles iii-iv), el caràcter de l'origen filosòfic es deriva de les creences animistes i xamàniques en el sorgiment del xintoisme, del qual amb el temps se sistematitzarà d'una manera doctrinal cap a la ritualització i els déus.
Amb l'arribada de la influència cultural xinesa i coreana (segle v), sorgeix a més l'estudi de la història japonesa, i el pensament filosòfic queda supeditat a la mitologia i a les creences xintoistes com ho demostra en els textos Kojiki ("Crònica de les coses antigues", 712) i de Nihon Shoki ("Crònica del Japó", 720) del qual ens marca un estatus d'història i política que marca el component literari japonès.
Per reforçar el poder imperial l'Emperador (Tenno) es fa explícit el fonament de la doctrina imperial, en el qual es donava el poder diví i el principi de l'estat. Amb l'arribada del confucionisme al Japó, es va reforçar aquesta creença gràcies als punts capitals que oferia com el predomini celestial sobre el terrenal, la pietat filial i les virtuts cardinals.
Pel que fa al taoisme va tenir poca atenció tot i que algunes de les seves característiques van ser assimilant amb el temps al xintoisme, a confucianisme i sobretot al budisme zen.
Va ser precisament amb el budisme, el que marcaria costat del xinto, la influència decisiva de la formació filosòfica japonesa, mantenint la seva correspondència entre les divinitats de les dues religions, predominant el corrent budista mahayana i la seva fusió amb la part tàntrica.

## Bibliografia

* González Valles, Jesús. Historia de la filosofía japonesa. Madrid: Tecnos, 2000. ISBN 8430935134.
* Lavelle, Pierre. El pensamiento japonés (en castellà, traduït del francès la pensée japonnaise). Madrid: Acento, 1998, p. 96. ISBN 8448304047.
* Matsumoto, Kyoko; Tlatelpas, José «Takaaki Yoshimoto» (en castellà). La Guirnalda Polarl, 32, 01-06-1999. Arxivat de l'original el 2009-03-03 [Consulta: 3 setembre 2019].
# Fernand Pescatore

Fernand Pescatore (20 de juny de 1791- 25 de desembre de 1862) va ser un polític luxemburguès. Va ocupar el càrrec com a alcalde de la ciutat de Luxemburg de 1844 a 1848.
El 1841 va ser President de la cambra de comerç i el 28 de novembre de 1857 va a entrar a formar part dels membres del Consell d'Estat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ Arrêté royal grand-ducal du 29 décembre 1843, n° 2926f, portant nomination des Bourgmestres et Echevins des villes, et des Bourgmestres des campagnes du Grand-Duché, publizéiert am Mémorial N° 3 vun 1844, Ss. 13-24, (cf. S. 14) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Nicolas Als, Robert L. Philippart: La Chambre des Députés, Histoire et Lieux de Travail, Chambre des Députés du Grand-Duché de Luxembourg, 1994, p. 524
* ↑ «Lëscht vun de Membere vum Staatsrot um Site vum Staatsrot». Arxivat de l'original el 2009-11-03. [Consulta: 11 agost 2015].

## Vegeu també

* Llista d'alcaldes de la Ciutat de Luxemburg
# Fernand L'Huillier

Fernand L'Huillier (1905-1997) fou un historiador francès, especialitzat en història contemporània d'Alsàcia i en les relacions franco-alemanyes.

## Obres

* Crise franco-allemande de 1859-1860 la etude historique (1955)
* Fondements historiques des problemes du proche-orient (1958)
* Histoire de l'Alsace (1965)
* Libération de l'Alsace (1975)
* L'Alsace en 1870-1871 (1995)
* Dialogues franco-allemands, 1925-1933 (1995)
# Flettner Fl 185

El Flettner Fl 185 era un girodí experimental desenvolupat per Anton Flettner, una màquina que podia volar tant com a helicòpter o com a autogir.

## Disseny i desenvolupament

Aquesta aeronau es va desenvolupar el 1936 amb el suport de la Kriegsmarine. Funcionava amb un motor Siemens-Halske Sh 14 de 160 cavalls de potència (120 kW), un motor radial amb refrigeració forçada per aire, muntat al morro. El motor accionava un rotor principal de 12 m de diàmetre i dues hèlices auxiliars en uns muntants connectats al fuselatge. En el moment de l'enlairament o en vol estacionari les hèlices auxiliars treballaven oposades entre si i servien per cancel·lar el parell del rotor principal, una funció que gestiona un rotor de cua de pas variable en els helicòpters contemporanis. En el vol endavant, però, ambdues hèlices treballaven per proporcionar empenta cap endavant mentre el rotor es posava en autorotació, com en un autogir. El tren d'aterratge consistia en una roda al morro i dues rodes estabilitzadores més petites sota els muntants exteriors i un patí de cua. Només es va construir un prototip. El projecte es va abandonar per donar pas al Flettner Fl 265 que incorporava el nou disseny de rotors contra-rotatius intercalars.

## Referències

* ↑ Ford, Roger, 1947-. Germany's secret weapons of World War II. ISBN 978-1-909160-56-9.
# Saint-Maurice-sur-Dargoire

Saint-Maurice-sur-Dargoire és un municipi delegat francès, situat al departament del Roine i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2017 tenia 2346 habitants. Fins al 31 de desembre 2016 era un municipi independent que alhora va fusionar amb Saint-Didier-sous-Riverie i Saint-Sorlin al municipi nou de Chabanière.

## Demografia

El 2007 la població era de 2.190 persones. Hi havia 886 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 1.423 persones. El 2009 la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 20.134 €.
L'any 2000 hi havia 52 explotacions agrícoles que conreaven un total de 1.023 hectàrees.
El 2009 hi havia un hospital de tractaments de mitja durada (seguiment i rehabilitació) i una farmàcia i dues escoles elementals.

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Exploitations agricoles
# Fonolleres (Granyanella)

Fonolleres és un poble del municipi de Granyanella (Segarra). Està situat en un tossal, a la dreta del riu d'Ondara, dominat pel Castell de Fonolleres. La seva església parroquial (Santa Maria de Fonolleres) és esmentada ja el 1118, i és sufragània de la de Sant Pere de la Curullada.

## Referències

* ↑ «Fonolleres (Granyanella)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sant Bartomeu de la Bulella

Sant Bartomeu de la Bulella és la capella del castell de la Bulella, del terme comunal de Fullà, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Està situada a les restes de la torre del castell de la Bulella, a prop a migdia de Fullà d'Amunt.
Es tracta d'una capella de l'època que en el castell hi havia instal·lada una pabordia depenent del prior de Santa Maria de Cornellà de Conflent, creada després del 1287. La capella és probablement del segle xiv, tot i que és primer esment que se'n té és del 1542. És una capella de planta pràcticament quadrada, sense absis aparent, ja que aprofita la planta baixa de la torre.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «72 - Fullà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Cazes, Albert. La vallée du Rojà. Prades: Revue Conflent, 1989.
* De Pous, Anny. Tours et chäteaux de la "Vall del Feu" du moyen et du bas Conflent. Prades: Revue Conflent, n. 70, 1974.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Cornellà de Conflent i Fullà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere. «Fullà: Castell de la Bulella (o la Volella)». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 8477399514.

## Referències

* ↑ Sant Bartomeu de la Volella en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Bartomeu de Ripoll

Sant Bartomeu de Ripoll és una església de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

De l'ermita només en resten els murs, els quals formen una planta rectangular, notablement alta (19 x 8 m), i les arrancades de volta. El presbiteri de la nau, és orientat vers el costat nord-oriental, i hi ha un absis central encastat en el buit del mur i dues absidioles laterals en sentit diagonal, cobertes amb les voltes de quart d'esfera corresponents. L'aparell és vist tant a l'interior com a l'exterior. És fet de carreuons formant murs d'un gruix considerable, amb filades ben col·locades, però amb pedres de mala qualitat que han estat erosionades

## Referències

* ↑ «Sant Bartomeu de Ripoll». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Filtre pinta

En processament de senyals, un filtre pinta es produeix en sumar a un senyal original una versió endarrerida en el temps del mateix senyal, causant així interferència constructiva i destructiva. La resposta en freqüència d'un filtre pinta consisteix en una sèrie de pics regularment espaiats, la figura s'assembla a la d'una pinta (comb, en anglès). Els filtres pinta es poden identificar d'acord amb el tipus de senyal sumat a l'entrant. Si només depèn dels valors previs l'entrant s'anomena filtre FIR (de Finite Impulse Response: resposta a impuls finita) o feedforward, i si depèn només dels valors previs del senyal sortint s'anomena feedback o filtre IIR (resposta a impuls infinita). Es poden implementar en un domini temporal discret o continu.

## Aplicacions

Els filtres pinta són utilitzats en diferents aplicacions de processament de senyals. Algunes d'elles són:
* Filtres pinta integradors en cascada (en anglès Cascade Integrator-Comb -CIC-), comunament usats per aconseguir un efecte anti-àlies durant la interpolació i les operacions de delmat (dsp) que canvien la freqüència de mostreig d'un sistema en el temps discret.
* Filtres pinta en 2 dimensions i 3 dimensions són implementats en maquinari (i ocasionalment programari) per descodificadors de la norma televisiva NTSC. Els filtres treballen reduint artefactes com el Dot crawl.
* Efectes d'àudio, incloent ressò i flanging. Per exemple, si el retard definit és d'uns pocs mil·lisegons, un filtre pinta pot ser usat per a modelar l'efecte d'una ona estacionària acústica dins d'una cavitat cilíndrica.

## Referències

* ↑ UPCTERM, Terminologia Tècnica Multilingüe. UPC
# Floréal Martorell

Floréal Martorell (10 d'octubre de 1956) és un productor musical francès, conegut per la seva tasca en la promoció de la música en la llengua auxiliar internacional esperanto.
Floréal és fill de l'anarquista català Alfons Martorell i Gavaldà nascut a Reus l'any 1918 (l'autobiografia del qual va ser editada en 2003 per la Fundació Anselmo Lorenzo), exiliat després de la guerra civil espanyola a Tolosa de Llenguadoc, on viu el seu fill Floréal. Alfons Martorell passà pels camps de concentració d'Argelers i Sant Cebrià, on aprengué esperanto, llengua que esdevindria fonamental en la carrera professional de Floréal.
Floréal va marxar al nord d'Europa el 1976 per evitar fer el servei militar. Va viatjar per Bèlgica, Països Baixos, Alemanya, Dinamarca i Suècia. En aquest viatge va entrar en contacte per primer cop amb esperantistes. Quan els socialdemòcrates guanyen les eleccions a França i faciliten l'amnistia, Floréal Martorell retorna al seu país. El 1980 els seus pares es jubilen i Floréal Martorell decideix transformar la granja dels seus pares en un estudi musical a Donneville el 1980. Va conèixer el músic Jean-Marc Leclercq i el 1981 va fundar el Collectif d'Activités Musicals (CAM), entitat que va dirigir fins al 1987 i en el si de la qual va organitzar concerts i espectacles.
El 1987 va aprendre l'idioma internacional esperanto i va començar a organitzar activitats que unissin aquesta llengua amb la música rock, incloent-hi un programa de ràdio que feia a l'emissora FMR. El 1988, amb diversos amics músics, va fundar l'associació EUROKKA. El 1990 va crear la productora Vinilkosmo i la revista Rok-gazet', i posteriorment va començar la seva tasca d'organització d'esdeveniments musicals a trobades esperantistes. Vinilkosmo s'ha convertit des de llavors en la principal productora de música en esperanto, no només de rock, sinó de qualsevol tipus de música. Entre els músics que han gravat amb Vinilkosmo destaquen el cantant congolès Zhou-Mack Mafuila i Kaj Tiel Plu, la formació del violinista català Ferriol Macip.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Floréal Martorell respondas». LA ONDO DE ESPERANTO. #11 (109), 2003.
* ↑ «Baptismes (1915-1921).Pàg.164. Imatge 330». A.H.A.T. reus. Parròquia de Sant Pere, apòstol, 31-08-1918. [Consulta: 24 agost 2021].
* ↑ «Memoroj de liberecano» (en esperanto i castellà). SATeH. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ Tonkin, Humphrey. Lingvo kaj popolo: Aktualaj problemoj de la Esperanto-movado (en esperanto). Rotterdam: Universala Esperanto-Asocio, 2006.

## Enllaços externs

* Web de Viniskosmo
* Lloc de descàrrega i venda en línia de Vinilkosmo
* Musica en Esperanto Arxivat 2009-04-16 a Wayback Machine. Descripció dels discs editats per Vinilkosmo (en castellà)
# Cal Bep Nou

Cal Bep Nou és una masia del municipi d'Avià inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia que ha patit algunes modificacions que han alterat el seu aspecte primitiu. El parament és de carreus de pedra amb les cantonades i marcs d'obertures de maó. Al cantó de llevant hi trobem dues obertures d'arc de mig punt separades per un pilar de maó que tenen baranes de ferro força senzilles. La resta d'obertures són petites i allindanades. La coberta és a dues aigües amb teula àrab. A la teulada hi trobem algunes modificacions, de la mateixa manera que a la coberta del cos annex, realçada amb maó, elements que emmascaren la construcció original.

## Història

La casa fou construïda el 1910. L'actual propietari és Josep Parera que la rebé com a herència. Les terres on està edificada pertanyien a cal Bep vell.

## Referències

* 1 2 «Cal Bep Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Francesco Frattini

Francesco Frattini (Varese, 18 de gener de 1967) va ser un ciclista italià que fou professional entre el 1993 i el 2000. Durant la seva carrera professional aconseguí 5 etapes, destacant la Setmana Catalana de 1995.

## Palmarès

* 1991
** 1r a la Milà-Rapallo
* 1995
** 1r al Gran Premi de Frankfurt
** 1r a la Setmana Catalana i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Bicicleta Basca
* 1996
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Euskadi

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. 29è de la classificació general
* 1997. 71è de la classificació general

### Tour de França

* 1995. 77è de la classificació general
* 1996. 100è de la classificació general
* 1997. Abandona (14a etapa)
* 1998. 93è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Francesco Frattini a sitiodeciclismo.net
# Licofró de Rodes

Licofró de Rodes (Lycophron, Λυκόφρων) fou un ambaixador de Rodes que fou enviat per l'estat rodi a Roma el 177 aC per demanar al senat romà un decret el més avantatjós possible, millor que el concedit, onze anys abans, que assignava a Rodes les ciutats de Lícia com aliades i no com a dependents.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Junc

«Junc» té aquests significats:
* Junc (embarcació), vaixell tradicional de la Xina
* Junc (filòsof), filòsof romà
* Junc forma d'anomenar jonc en català occidental
# Ca l'Eures

Ca l'Eures és un edifici del municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una casa de dues plantes i baixos, situada al bell mig de la part antiga del nucli de Sant Feliu Sasserra. Coberta a doble vessant, el ràfec de la teulada és d'una volada considerable, sent sostingut per caps de biga de fusta. La porta d'entrada, força interessant, és d'arc de mig punt amb grans dovelles. Les finestres tenen llinda, muntants i ampit de pedra.
A l'interior de la planta baixa hi ha el pati de l'escala per als pisos superiors.

## Història

La casa de Cal Eures està documentada des de l'any 1337 però la construcció actual respon bàsicament a l'obra de 1670.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Eures». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Agesidam

Agesidam (en grec antic: Ἀγησίδαμος, llatí: Agesidamus) fou un atleta grec que l'any 476 aC va guanyar la prova de pugilat als Jocs Olímpics. Era fill d'Arquèstrat, nadiu de Locres Epizefiris. Píndar en parla a les seves Olímpiques XII i XII, i uns escolis als poemes situen la seva victòria a la 74a Olimpíada.
Hi va haver un altre Agesidam nascut a Locres Epizefiris també cantat per Píndar, que va guanyar als Jocs Nemeus.

## Referències

* ↑ Agesidamus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 69