OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poplar (Wisconsin)

Poplar és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 552 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Poplar tenia 552 habitants, 209 habitatges, i 152 famílies. La densitat de població era de 17,9 habitants per km².
Dels 209 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,4% hi vivien parelles casades, en un 2,4% dones solteres, i en un 26,8% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.406 $ i la renda mediana per família de 51.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.893 $ mentre que les dones 21.154 $. La renda per capita de la població era de 18.218 $. Aproximadament el 6,3% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Poplar» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Poplar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Azrieli Center

El Centre Azrieli és un complex de negocis que es troba a Tel-Aviv, i que consta de tres gratacels que estan connectats en la seva base per un centre comercial. El centre va ser dissenyat originalment per l'arquitecte israelià-americà Eli Attia i acceptat per la societat d'arquitectes Moore Yaski Sivan, després d'haver discutit amb els desenvolupadors del projecte. El centre porta el nom d'Azrieli, el propietari del complex i de l'empresa Azrieli Group.

## Arquitectura

El Centre Azrieli està situat en un terreny de 34.500 metres quadrats al centre de Tel-Aviv. El cost de la seva construcció s'estima en 350 milions de $.
Les Torres Azrieli són tres:
* La torre circular, la més gran, que mesura 195 metres i la seva construcció va començar en 1996. La torre té 49 pisos, convertint-se a l'edifici més alt de la ciutat de Tel-Aviv i el segon d'Israel després de la Torre Moshe Aviv, construïda en Ramat Gan en 2001. En la planta 48 es troba l'oficina personal del Sr. Azrieli i la planta superior té una plataforma d'observació interior i un restaurant de luxe. Totes les plantes del de l'edifici té una àrea circular d'1.520 m2 i un diàmetre de 44 m.
* La torre triangular té una altura de 179 metres i la seva construcció es va acabar en 1999. Compta amb 46 pisos i el seu principal ocupant és Bezeq, un operador nacional de telecomunicacions d'Israel, que ocupa 13 plantes.
* La torre quadrada és la més recent, es va completar al juny de 2007, té 42 plantes i es mesura 164 m d'altura. La seva construcció es va detenir en 1998 i es va obrir al públic la part ja construïda a causa dels desacords sobre la planificació però les obres es van reprendre en 2006.

## Centre Comercial

El Centre Comercial Azrieli és un dels més grans en tot Israel. Compta amb al voltant de 30 restaurants, mostradors de menjar, cafeteries i llocs de menjar ràpid. La planta superior del centre comercial és un lloc de reunió popular per als adolescents, i molts fòrums en línia organitzen tertúlies en el lloc durant els dies festius nacionals.
A causa de les altes i constants amenaces de terrorisme, les torres Azrieli estan protegits per impedir accions terroristes, igual que molts edificis a Israel.

## Accés

Al complex es pot accedir directament des de l'autopista Ayalon, que creua la ciutat de nord a sud, també amb tren des de l'estació Tel-Aviv HaShalom i des de la terminal d'autobusos de Tel-Aviv des de l'any 2000.

## Galeria d'imatges

* Un dels gratacels amb la bandera d'Israel.
* Font en el recinte del Centre Azrieli.
* Interior del centre comercial.
* Pont per a vianants damunt de l'autovia.
* Logo del centre.

## Referències

* ↑ Yudelman, Michal «El Centro Azrieli de Tel Aviv abre al público Arxivat 2013-04-11 at Archive.is». Jerusalem Post.
# Llatí Latiaris

Llatí Latiaris o potser Latini Latiaris (en llatí Latinius Latiaris) va ser un magistrat i delator romà del segle i.
Va ser pretor en el regnat de Tiberi, però no se sap en quin any. Era un instrument de Sejà i aspirava al consolat, però en aquella època la delació era el camí més fàcil per ascendir políticament. Va triar Titi Sabí per eliminar-lo, ja que havia molestat a Sejà per la seva amistat amb Agripina Major, la viuda de Germànic Cèsar, i els seus fills l'any 28. Llatí va provocar Titi Sabí i el va fer parlar malament de Sejà en una habitació on hi havia tres còmplices amagats entre el sostre i el terrat. Titi Sabí va ser empresonat i mort. Després de la caiguda de Sejà, Tiberi el va senyalar per ser eliminat i el senat el va condemnar a mort amb gran alegria, no hi va haver ningú que parlés al seu favor i va ser executat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/ACL3129.0002.001/735?rgn=full+text;view=image;q1=LatiarisSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 725. ]
# New Haven (desambiguació)

«New Haven» té aquests significats:
* New Haven, ciutat de l'estat de Connecticut.
* New Haven (Illinois)
* New Haven (Indiana)
* New Haven (Kentucky)
* New Haven (Missouri)
* New Haven (Vermont)
* New Haven (Virgínia de l'Oest)
* Torneig de New Haven, torneig de tennis professional que es disputa anualment.
# Dugesia arcadia

Dugesia arcadia és una espècie de triclàdide dugèsid que habita a l'aigua dolça del Peloponès, Grècia. Es tracta d'una espècie endèmica, en tant que no s'ha trobat a cap altre lloc. El nom específic fa referència a Arcadia, una regió del Peloponès.

## Descripció

D. arcadia es diferencia de les altres espècies de Dugesia per les característiques de l'òrgan copulador. Des de la bursa corre posteriorment el canal de la bursa i s'obre al sostre de l'atri. Aquest canal es troba envoltat de musculatura circular que esdevé més gruixuda i reforçada a l'àrea vaginal. Els conductes deferents entren al bulb penià en el que s'obren a la vesícula seminal propers al diafragma. El conducte deferent esquerre s'obre ventralment a la vesícula seminal, el conducte dret ho fa en una posició molt més dorsal. El penis és clarament asimètric. Després del diafragma hi ha una dilatació en el conducte ejaculador.

## Filogènia

L'anàlisi molecular més completa de Dugesia realitzada fins avui indica que D. arcadia està estretament emparentada amb altres espècies gregues, principalment de l'oest de Grècia.
| Dugesia | D. aethiopica D. sicula D. etrusca D. ilvana D. gonocephala D. benazzii D. hepta D. cretica D. elegans D. damoae D. effusa D. improvisa D. ariadnae D. arcadia D. malickyi D. aenigma D. sagitta D. parasagitta |

## Referències

* 1 2 De Vries, E. J., 1988–1989. Further contributions to the taxonomy and biogeography of the subgenus Dugesia (Platyhelminthes: Tricladida: Paludicola) in the Mediterranean region and the Middle East. Israel Journal of Zoology 35: 109–136.
* ↑ Solà, E.; Sluys, R.; Gritzalis, K.; Riutort, M. «Fluvial basin history in the northeastern Mediterranean region underlies dispersal and speciation patterns in the genus Dugesia (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 66, 3, 2013, pàg. 877-888. DOI: 10.1016/j.ympev.2012.11.010.
Espècies de Dugesia :
# Suze Orman

Susan Lynn "Suze" Orman (Chicago, 5 de juny de 1951) és una escriptora, assessora financera, oradora motivacional i presentadora de televisió estatunidenca. Es va graduar en treball social i va treballar com assessora financer de Merrill Lynch. El 1983 es va convertir en vicepresidenta d'inversions al client minorista de Prudential Bache Securities. El 1987 va fundar Suze Orman Financial Group. El 2002 es va començar a emetre el seu programa The Suze Orman Show a CNBC. El 2006 va guanyar un premi Gracie al millor presentador per The Suze Orman Show. Ha escrit diversos llibres sobre finances personals.

## Llibres

* You've Earned It, Don't Lose It: Mistakes You Can't Afford to Make When You Retire (with Linda Mead) (1995)
* The Nine Steps To Financial Freedom (1997)
* The Courage to Be Rich (1999)
* The Road to Wealth (2001)
* The Laws of Money, the Lessons of Life... (2003)
* The Money Book for the Young, Fabulous and Broke (2005)
* Women and Money: Owning the Power to Control Your Destiny (2007)
* Suze Orman's 2009 Action Plan (2009)
* Suze Orman's 2010 Action Plan (March 2010)
* The Money Class: Learn to Create Your New American Dream (March 2011)

## Referències

* ↑ Curry, Ann «Dateline wins Gracie Award». MSNBC, 02-03-2006.
* ↑ Rowe, Jeff «New on the Bookshelf». The Orange County Register [Orange County, California], January 23, 1995, p. D4.
* ↑ «Financial Writer Wants to Let Freedom Ring». The Times-Picayune [New Orleans, Louisiana], April 18, 1997, p. E3 [Consulta: May 19, 2015].

## Enllaços externs

* Suze Orman - Lloc web oficial
# Ramon Maria Castelltort i Miralda

Ramon Maria Castelltort i Miralda (Igualada, 1915 – Barcelona, 1965) va ser un sacerdot escolapi i escriptor de poesies, obres de teatre i assaigs.
Va escriure poesia de contingut religiós, majoritàriament en llengua castellana, i esporàdicament en català. En la dècada de 1940 va donar a conèixer 22 llibres de versos, incloent Mi soledad sonora (1941), Breviario espiritual, Arpa en éxtasis (1945), Navidad, amb un preludi en vers del poeta Eduard Marquina, i altres de publicats a títol pòstum, com ara Poemes de la mort (1977).
Fou autor d'obres teatrals i realitzà crítica literària i estudis d'escriptors com Arolas, Tagore, Lope de Vega i Quevedo. Fou traductor d'obres com Triunfo de Michel Quoist i Las Florecillas de sant Francesc d'Assís, i revisor de la Enciclopedia de la vida Conyugal y sexual. Va fer una biografia dramàtica, en vers, de Josep de Calassanç.
Es va cartejar amb el filòleg Pius Morera i Prat. L'any 1962 fou nomenat membre d'honor de l'Acadèmia Internacional de Ciències, Lletres i Arts Artis Templum de Roma.
A Igualada l'escola Pare Ramon Castelltort ha estat anomenada en honor seu. El seu germà Aleix Castelltort i Miralda, que morí el gener de 2009, va realitzar al llarg de molts anys una tasca de recopilació de documents relacionats amb la vida i obra del seu germà Ramon, que avui constitueix un fons únic. També va ser, junt amb la seva muller Rosa Tarrida, promotor de la publicació d'una antologia, diverses obres originals, biografia i estudis sobre Ramon Maria Castelltort.

## Obres

* Mi soledad sonora (1941)
* Navidad (1943), amb preludi en vers del poeta Eduard Marquina
* Breviario espiritual
* Arpa en éxtasis (1945)
* Tan herida de adioses (1961)
* Poemes de la mort (publicat de forma pòstuma el 1977)

## Referències

* 1 2 3 «Ramon Maria Castelltort i Miralda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Biografies anoienques». Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 8 abril 2011].
* ↑ Revista d'Igualada, L'Anoia poètica. Una aproximació històrica a les creativitats i plataformes de la comarca, Joan Pinyol i Colom
* 1 2 Iberlibro, Obras de Ramon Castelltort
* ↑ ESCOLA PARE RAMON CASTELLTORT I MIRALDA
* ↑ Anoia Diari, gener de 2009, Mor Aleix Castelltort i Miralda, 90 anys
# Plistarc de Macedònia

Plistarc o Pleistarc (en llatí Pleistarchus, en grec antic Πλείσταρχος) fou fill d'Antípater i germà de Cassandre de Macedònia. Va viure al segle IV aC.
Se'l menciona per primer cop l'any 313 aC quan el seu germà el va enviar per assolir el govern de Calcis per fer front a Ptolemeu quan el mateix Cassandre va haver de tornar a Macedònia per defensar el tron, segons Diodor de Sicília.
El 302 aC quan es va formar la gran coalició contra Antígon el Borni, el seu germà va enviar a Plistarc, amb un exèrcit de dotze mil infants i 500 cavallers, per unir-se a Lisímac de Tràcia; com que l'Hel·lespont estava sota control de Demetri Poliorcetes, fill d'Antígon, Plistarc va intentar el transport de les seves forces des de Odessos a Heraclea del Pont, però va perdre una gran part de les seves naus en la travessia degut a una tempesta, i alguns vaixells van ser capturats per l'enemic. Plistarc va escapar per poc del naufragi.
Malgrat la desgràcia, sembla que va prestar un servei eficient i més tard va ajudar a la batalla d'Ipsos (301 aC) per la qual cosa va ser recompensat amb el govern de la província de Cilícia, com a govern independent. No va gaudir del seu domini gaire temps i el 300 aC en va ser expulsat per Demetri que no va trobar gairebé oposició, diu Plutarc.
Va tornar amb el seu germà Cassandre i ja no se'n sap res més. Pausànias diu que va ser derrotat pels atenesos en una acció on comandava la cavalleria auxiliar de Cassandre, però s'ignora quan va succeir. Podria ser el Plistarc a qui el metge Diocles Caristi va dedicar un llibre que Ateneu de Nàucratis menciona diverses vegades amb el nom de τα προς Πλεισταρχον Υγιεινα (Per la bona salut de Plistarc).

## Referències

* ↑ 2.Pleistarchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 412
# Llatí (mim)

Llatí (en llatí Latinus) va ser un cèlebre actor romà que participava en les representacions de mims, que vivia en el regnat de Domicià. Va ser un dels favorits de l'emperador, al que va servir com a delator. Marcial l'anomena sovint, en parla en termes favorables i reprodueix el seu epitafi. Treballà normalment amb una mima anomenada Timela (Thymele).
Juvenal menciona un Latinus del que diu que per orde de Neró va ser executat, acusat de l'adulteri amb Messal·lina Estatília, però no era el mateix personatge.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/735?rgn=full+text;view=image;q1=LatinusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 725-726. ]
Viccionari
# New Haven (Kentucky)

New Haven és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 849 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Haven tenia 849 habitants, 341 habitatges, i 243 famílies. La densitat de població era de 585,4 habitants/km².
Dels 341 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 20,5% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.886 $ i la renda mediana per família de 37.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.456 $ mentre que les dones 20.809 $. La renda per capita de la població era de 15.284 $. Entorn del 17,2% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dugesia aethiopica

Dugesia aethiopica és una espècie de triclàdide dugèsid que habita a l'aigua dolça d'Etiòpia i del Iemen.

## Cariologia

Els espècimens de D. aethiopica analitzat cariològicament presentaven tant cèl·lules triploides (3n = 27 + 1-2 cromosomes B) com diploides (2n = 18 + 0-1 cromosomes B), amb un nombre bàsic o haploid de n = 9. Aquesta condició de mosaïcisme difús o mixploïdia es troba tant en les línies cel·lulars somàtiques com germinals i podria estar afavorida pel tipus de reproducció asexual.

## Filogènia

Posició de D. aethiopica en relació a altres espècies de Dugesia segons el treball de Lázaro i col·laboradors (2009):
| Dugesia | D. sicula D. aethiopica D. japonica D. ryukyuensis D. notogaea D. bengalensis D. subtentaculata D. gonocephala D. liguriensis D. etrusca D. ilvana D. benazzii D. hepta |

## Referències

* ↑ Sluys, Ronald «Annotations on freshwater planarians (Platyhelminthes Tricladida Dugesiidae) from the Afrotropical Region» (en anglès). Tropical Zoology, 20, 1984, pàg. 229-257.
* ↑ Stocchino, G.A.; Manconi, R.; Corso, G.; Pala, M. «Karyology and karyometric analysis of an Afrotropical freshwater planarian Platyhelminthes, Tricladida» (en anglès). Italian Journal of Zoology (Modena), 712, 2004, pàg. 89-93. DOI: 10.1080/11250000409356557.
* ↑ Lázaro, Eva Maria; Sluys, Ronald; Pala, Maria; Stocchino, Giacinta Angela; Baguñà, Jaume; Riutort, Marta «Molecular barcoding and phylogeography of sexual and asexual freshwater planarians of the genus Dugesia in the Western Mediterranean (Platyhelminthes, Tricladida, Dugesiidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 52, 3, 2009, pàg. 835-845. DOI: 10.1016/j.ympev.2009.04.022.
Espècies de Dugesia :
# Tadeu I Montefeltro

Tadeu I Montefeltro (vers 1180-1251) va ser el fill de Montefeltrano I Montefeltro. A la mort del pare el 1202 es va repartir els territoris amb son germà Bonconte I Montefeltro, i li va correspondre Faggiuola i Casteldelci.
Fou partidari de l'emperador i va seguir a [Frederic II] a la Pulla el 1223. El 1226 va fer reconstruir les muralles d'Imola.
El 1226 l'emperador Frederic II li va donar en feu la ciutat d'Urbino amb el territori (comtat), juntament amb son germà Bonconte I Montefeltro, però fins al 1234 no es va poder imposar a la ciutat.
El 1243 va lluitar amb l'emperador a Càpua, i va combatre els güelfs a la Romanya.
Fou excomunicat el 1246 i declarat desposseït de tots els seus drets i feus, però va ser perdonat i restaurat per butlla del Papa del 13 de gener de 1249.
Va morir de pesta el 1251. Va deixar quatre fills: Ranier de Casteldelci, Corrado (podestà i capità del poble de Pistoia el 1286, mitjancer entre els gibel·lins de la Romanya i el governador pontifici per una treva de deu anys el 1290, va combatre els Malatesta el 1295 i va deixar dos fills: Tadeu i Agnès), Malatesta (capità de l'exèrcit de Suàbia i membre del partit gibel·lí de la Romanya que va acordar la pau amb la mediació de Bonifaz arquebisbe de Ravenna) i Arrigo.
# Ramon Sarsanedas i Oriol

Ramon Sarsanedas i Oriol (Barcelona, 1 d'agost de 1896 - Barcelona, 1987) fou un lacador català. Era fill de Ramon Sarsanedas i Marondo de Roda de Ter, mort d'accident l'any 1925 i d'Antònia Oriol i Martorell de Barcelona. Deixeble de Lluís Bracons i Sunyer, era especialista a aplicar laca segons les tècniques tradicionals japoneses i va lacar diferents obres d'artistes catalans de l'època, com Francesc d'Assís Galí i Fabra, Camps i Ribera, J. Capdevila i Emili Grau Sala. Fou candidat a les històriques eleccions del 12 d'abril de 1931 per Acció Catalana Republicana. Casat l'any 1923 amb Rosa Vives i Puig varen ser pares de l'escriptor Jordi Sarsanedas i de l'editor Octavi Sarsanedas.

## Exposicions personals rellevants

* 1925- Galeries Arenyas
* 1927- Galeries Syra
* 1932- Sala Parés

## Premis i reconeixements

* 1929- La Creació- Medalla d'or a l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929.

## Referències

* 1 2 «Ramon Sarsanedas i Oriol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «esquela: Ramon Sarsanedas Marondo». La Veu de Catalunya, 18-01-1925, pàg. 1.
* ↑ «esquela: Antònia Oriol Martorell». La Vanguardia, 30-03-1948, pàg. 1.
# Concili del Laterà I

El primer concili del Laterà és un concili catòlic celebrat el 1123 a instàncies del Papa Calixt II. Un dels seus objectius principals era posar fi a la lluita de les Investidures, de manera que es deslligaven els títols eclesiàstics de la compensació econòmica i s'establien les bases de la jerarquia del clergat, que començava necessàriament amb el sacerdoci.
També es van assegurar les treves de Déu (originades a la Pau i Treva de Déu catalana) i la seguretat dels pelegrins, ofrenes religioses, amb l'amenaça d'excomunicar els qui empressin la força per aconseguir riqueses destinades a l'església. Altres disposicions rellevants van ser la reafirmació de la prohibició del matrimoni entre parents de primer i segon grau i del celibat dels religiosos, així com la confirmació de la necessitat de lluitar contra els sarraïns a Terra Santa (on Oleguer de Barcelona tindria un paper rellevant)
# Llatí Pacat Drepani

Llatí Pacat Drepani (en llatí Latinus Pacatus Drepanius) va ser un retòric nadiu d'Aquitània que va escriure diverses composicions i panegírics.
Va ser enviat pel govern d'Aquitània a felicitar Teodosi el gran per la seva victòria sobre Magne Màxim, probablement a la tardor del 391, i va llegir, probablement en presència de l'emperador, un panegíric que es conserva. Va ser també un poeta conegut i va tenir el càrrec de procònsol. El panegíric, escrit en un llenguatge que barreja la prosa i la poesia, té una bona expressió del pensament, i recorda, per les seves floritures, el que s'anomenava l'escola retòrica asiàtica. Va escriure algunes cartes, les dirigides a Símmac es conserven.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/1089?rgn=full+text;view=image;q1=DrepaniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1074. ]