OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vila fortificada de Baó

La Vila fortificada de Baó és la fortificació medieval d'estil romànic del poble de Baó, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
Envoltava la totalitat del poble. Adoptava una forma quasi del tot quadrada, amb l'església parroquial de Sant Vicenç al bell mig. Fou construïda pels senyors del lloc, el monestir de Cuixà el 1173, sota permís d'Alfons I, el qual, en l'autorització fa constar una fortificació o clos tan fort com fos possible, feta de terra o de pedres, i també una torre i uns valls.
Feia uns 65 metres d'est a oest per uns 50 de nord a sud, i la muralla era feta amb còdols de la Tet. Se'n conserva un portal, però és tardà: devia substituir-ne un de més antic. Un segon portal devia obrir-se cap al nord; a l'actual Casa de la Vila es conserva un pas cap a l'interior del recinte de la cellera que va substituir el tram de muralla que tancava el recinte en aquest lloc i el portal que s'hi obria.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Castellnou dels Aspres». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Bolòs i Masclans, Jordi. «Castellnou dels Aspres: Castell i vila fortificada de Castellnou». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La vila fortificada de Baó en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-09-18. [Consulta: 4 setembre 2016].
# Mendota (Illinois)

Mendota és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 7.272 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mendota tenia 7.272 habitants, 2.748 habitatges, i 1.901 famílies. La densitat de població era de 742,8 habitants/km².
Dels 2.748 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.354 $ i la renda mediana per família de 46.279 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.344 $ mentre que les dones 20.556 $. La renda per capita de la població era de 17.731 $. Aproximadament el 7,6% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mendota». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mendota». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carena dels Brucs

La Carena dels Brucs és un carena del terme municipal de Sant Martí de Centelles, d'Osona.
Està situada en el sector sud-occidental del de Sant Martí de Centelles. És paral·lela al nord de la Carena de Bassapedrells, a la dreta de la capçalera del torrent del Bosc. És al nord-est de la masia de Barnils, al nord, i a prop, de la del Fabregar i al nord-oest de la del Pou.

## Enllaços externs

* La Carena de Bassapedrells en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Johann Christoph Schleicher

Johann Christoph Schleicher (26 de febrer 1768 - 27 d'agost 1834) va ser un botànic, briòleg, micòleg, pteridòleg i algòleg suís. D'origen alemany, va fundar un jardí botànic a Bex, i un comerç d'herbari.

## Algunes publicacions

* 1805. Plantae Cryptogamae Helveticae, quas in Locis Earum Natalibus Collegit et Exsiccavit JC Schleicher Cent. 1: ens 1-100. Bex, Suïssa
* 1805. Plantae Cryptogamae Helveticae, quas in Locis Earum Natalibus Collegit et Exsiccavit JC Schleicher Cent. 2: ens 1-100 [101-200]. Bex, Suïssa
* 1805. Plantae Cryptogamae Helveticae, quas in Locis Earum Natalibus Collegit et Exsiccavit JC Schleicher Cent. 3: ens 1-100 [201-300]. Bex, Suïssa
* 1806. Plantae Cryptogamae Helveticae, quas in Locis Earum Natalibus Collegit et Exsiccavit JC Schleicher Cent. 4: ens 1-100 [301-400]. Bex, Suïssa
* 1807. Plantae Cryptogamae Helveticae, quas in Locis Earum Natalibus Collegit et Exsiccavit JC Schleicher Cent. 5: ens 1-100 [401-500]. Bex, Suïssa
* 1815. Catalogus hucusque Absolutus Omnium Plantarum in Helvetia Cis- et Transalpina Sponte Nascentium. Ed 3. 48 pàg. Bex, Suïssa (llegir)
* 1821. Catalogus hucusque absolutus omnium plantarum in helvetia: quas continuis itineribus in usuam botanophilorum collogit... Ed. Gorrin & Routin. 6 pàg.
* 1821. Catalogus plantarum in Helvetia sis-et transalpina sponte nascentum quas in continuis fere itineribus in usum botanophilorum collegit et summo studio collatione cum celeberrimorum auctorum descriptionibus et iconibus facta rite redegit. 4a ed. Ed. Gorrin & Routin. 64 pàg.

## Honors
### Epònims

* (Sapindaceae) Schleichera Willd.

## Referències

* ↑ http://www.cybertruffle.org.uk/cgi-bin/bibquery.pl?author=schleicher,%20j.c.
* ↑ Sp. Pl., ed. 4 [Willdenow] 4(2): 892, 1096. 1806 [abril 1806] (GCI)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Mabel

Mabel (Alhaurín el Grande, 19 de febrer de 1996) és una cantant i compositora de R&B contemporani i música pop resident a Londres. És la filla petita de la cantant sueca Neneh Cherry i del productor musical anglès Cameron McVey, i va donar-se a conèixer al gran públic el 2017 amb el senzill «Finders Keepers» que va assolir el vuitè lloc a la UK Singles Chart.
El seu àlbum d'estudi debut, High Expectations, publicat el 2019, va entrar a la UK Albums Chart al número tres i va ser certificat com a disc de platí. El seu segon àlbum d'estudi About Last Night... va ser publicat el 2022 i en destaca el senzill «Let Them Know». L'àlbum va assolir el número dos a la UK Albums Chart.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* High Expectations (2019)
* About Last Night... (2022)

## Referències

* ↑ Hahn, Rachel. «Why Neneh Cherry's International Women's Day Is Extra Special». Vogue, 08-03-2019. Arxivat de l'original el 24 June 2021. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ Potton, Ed. «Mabel McVey: another bite of the Cherry». The Times, 19-02-2019. Arxivat de l'original el 24 June 2021. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ «‘Don’t call me up’ és la nova cançó de Mabel». RAC 105, 29-03-2019. [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ Cragg, Michael «Mabel: About Last Night… review – tears and cheers on the dancefloor» (en anglès). The Observer, 16-07-2022. ISSN: 0029-7712.
# Luis Lorenzo Crespo

* Aquest article tracta sobre l'actor madrileny nascut el 1960. Si cerqueu l'actor madrileny nascut el 1943, vegeu «Luis Lorenzo».
Luis Lorenzo Crespo (Madrid, 24 de juliol de 1960) és un actor i presentador de televisió espanyol.

## Biografia

La seva trajectòria professional s'inicia com a presentador de televisió acompanyant Raffaella Carrá a Hola Rafaella! el magazine que la italiana va conduir a Televisió espanyola entre 1992 i 1994.
Paral·lelament realitza el seu primer treball com a actor davant la càmera a Para Elisa (1993), una sèrie també per a TVE que van protagonitzar Assumpta Serna i Tito Valverde.
Un cop finalitzat el programa de Raffaella Carrà, va acompanyar durant dues temporades Bárbara Rey en un altre programa musical i de varietats Esto es espectáculo (1995-1996).
La seva trajectòria posterior s'ha centrat en la interpretació, intervenint sobretot a la televisió, primer a la sèrie Jacinto Durante, representante (2000) i després formant part del repartiment de diversos culebrots, com Al salir de clase (1998-2002), El secreto (2001), Paraíso (2003) i Obsesión (2005).
També ha participat en altres sèries d'èxit com a Médico de familia (1996), Hospital Central (2000-2008), El comisario (2003-2007), La familia Mata (2007), SMS: Sin miedo a soñar (2008), HKM (2008-2009), Yo soy Bea (2008), La pecera de Eva (2010), Homicidi (2011) i posteriorment a La que se avecina on interpreta esporàdicament Ferrán Barreiros, l'antagonista d'Antonio Recio (Jordi Sánchez).
El 2004 va participar com a concursant a la tercera edició del reality show La selva de los famosos, d'Antena 3. També va presentar a Telecinco durant diverses setmanes el 2002 el programa Desafío final, versió espanyola del reeixit concurs israelià Lauf Al Hamilion (en hebreu לעוף על המיליון) abans que anys després el recuperés Antena 3, juntament amb Arturo Valls i amb el títol ¡Ahora caigo!.
Des del novembre del 2012 fins al 2014 va col·laborar al programa De buena ley de Telecinco com a opinador.
El 27 de maig de 2022 va ser detingut conjuntament amb la seva dona, acusats d'haver enverinat amb metalls pesants una tia de l'esposa de l'actor que va morir el juny de 2021, per així aconseguir la seva herència.

## Referències

* ↑ Reparto de Al salir de clase en formulatv.com
* ↑ La macabra coincidencia de la detención de Luis Lorenzo con su papel de 'La que se avecina' a lasprovincias.es
* ↑ Cuando 'Supervivientes' se emitía en Antena 3 y contaba con famosos 'de verdad' en elconfidencial.com
* ↑ ¿A qué nos recuerda la "trampilla" de '¡Ahora Caigo!' en Antena 3? en lainformacion.com
* ↑ «El actor Luis Lorenzo, detenido por el asesinato de una anciana en Madrid». [Consulta: 27 maig 2022].
# Bronze de fòsfor

El bronze de fòsfor és un aliatge del grup dels bronzes amb 90-95% de coure, Cu, un 5-10% d'estany, Sn, i un petit tant per cent de fòsfor, P, que actua com a antioxidant, n'augmenta la ductilitat i permet que pugui ésser filat molt fi i teixit. És un aliatge força elàstic, emprat en la fabricació de molles, malles metàl·liques, instruments musicals de vent, cordes per a guitarres, etc.

## Referències

* ↑ «Bronze de fòsfor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Miquel Aleu i Padreny

Miquel Aleu i Padreny (Constantí, 1910 - Tarragona, 2011) fou un metge i erudit local. Nascut casualment a Constantí, es va traslladar posteriorment a la Torre de l'Espanyol i, posteriorment, a Tarragona, on va estudiar batxillerat. Més endavant estudia medicina a la Universitat de Barcelona i es llicencia el 1933. Torna a Tarragona i exerceix de metge de capçalera fins a la jubilació, al cap de 56 anys. També fa de metge a les Germanetes dels Pobres i del Seminari Diocesà, i de forense durant els anys de la Guerra Civil. Entre 1955 i 1969 és regidor a l'Ajuntament de Tarragona i diputat provincial, des d'on impulsa diverses iniciatives en matèria de serveis municipals, com la salubritat de les conduccions d'aigua i del clavegueram. Interessat per l'arqueologia, el 1960 és nomenat president de la Reial Societat Arqueològica Tarraconense i durant més de vint anys farà de secretari de la Junta de Museus. L'interès per l'arqueologia, el patrimoni històric i la cultura popular el porten a escriure molts estudis d'erudició local plasmats en 160 quaderns que completa amb retalls de diaris i revistes, imatges, dibuixos i altres documents i, sobretot, de les seves notes sempre acompanyades del to satíric i humorístic que el caracteritzava.

## Referències

* ↑ «Miquel Aleu a "Metges Catalans"».

## Bibliografia

* Escarré Pinto, Ricard: Doctor Aleu. Obra i memòries. Tarragona, Ajuntament de Constantí, 2008.
* Aleu i Padreny, Miquel: Records dels dies de la meva infància a Torredembarra. Tarragona, Arxiu Municipal de Torredembarra, 2009
# Carena dels Ginebres

La Carena dels Ginebres és una serra situada al municipi de Mura, a la comarca del Bages, amb una elevació màxima de 1.034 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tacet

Tacet és una expressió provinent del llatí que significa 'silenci'. És un terme musical que indica que un instrument no toca durant un període llarg, generalment un moviment sencer. Era molt comú a les primeres simfonies que la percussió o els metalls no apareguessin a determinats moviments, especialment als lents (habitualment el segon moviment). En aquests casos, s'utilitzava aquesta expressió per indicar al músic que havia d'esperar fins al final del moviment.
També és usat de forma comuna a la música d'acompanyament per indicar que l'instrument no toca durant una de les repeticions d'una frase (per exemple: "Tacet la 1a vegada").
# Mabana

Mabana és un municipi de Guinea Equatorial, de la província d'Annobón i situat a l'illa homònima. Abans era coneguda com a San Antonio del Sur o San Pedro.

## Referències

* Mabana a es.getamap.net
# Lo Rosièr

Lo Rosièr (nom occità, en francès Le Rozier) és un poble situat a la confluència del riu Tarn i el seu afluent la Jonta, al peu dels espadats dels Causses (altiplans calcaris) de Sauvatèrra, Negre i Mejan, dins de les gorges del Tarn i a l'inici de les de la Jonta.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
* ↑ Languedoc Roussillon, dins la sèrie Le Guide Vert. Paris, 2007. Ed. Michelin. (francès)
# Bisbat de Torreón

El bisbat de Torreón - Diócesis de Torreón (castellà), Dioecesis Torreonensis (llatí) - és una seu de l'Església Catòlica a Mèxic, sufragània de l'arquebisbat de Durango, i que pertany a la regió eclesiàstica Norte. Al 2014 tenia 710.150 batejats sobre una població de 887.687 habitants. La diòcesi va ser erigida el 19 de juny de 1957 mitjançant la butlla Qui hanc del Papa Pius XII, prenent el territori del bisbat de Saltillo. Avui dia està regida pel bisbe José Guadalupe Galván Galindo.

## Territori

La diòcesi comprèn els municipis de Torreón, Francisco Ignacio Madero, San Pedro de las Colonias, Matamoros i Viesca a l'estat mexicà de Coahuila de Zaragoza. La seu episcopal és la ciutat de Torreón, on es troba la catedral de Mare de Déu del Carme. La ciutat de Torreón està presidida per la colossal estàtua del Cristo de las Noas.
El territori s'estén sobre 22.471 km², i està dividit en 57 parròquies.

## Episcopologi

* Fernando Romo Gutiérrez † (13 de gener de 1958 - 27 de juny de 1990 jubilat)
* Luis Morales Reyes (27 de juny de 1990 - 20 de gener de 1999 nomenat arquebisbe de San Luis Potosí)
* José Guadalupe Galván Galindo, des del 12 d'octubre de 2000

## Demografia

A finals del 2014, la diòcesi tenia 710.150 batejats sobre una població de 887.687 persones, equivalent al 80,0% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats per sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1966 | 350.000 | 363.000 | 96,4 | 47 | 24 | 23 | 7.446 | | 28 | 170 | 14 |
| 1968 | 425.714 | 437.714 | 97,3 | 60 | 30 | 30 | 7.095 | | 36 | 150 | 15 |
| 1976 | 660.000 | 725.000 | 91,0 | 76 | 37 | 39 | 8.684 | | 39 | 12 | 20 |
| 1980 | 810.000 | 900.000 | 90,0 | 78 | 36 | 42 | 10.384 | 1 | 47 | 148 | 23 |
| 1990 | 1.052.000 | 1.120.000 | 93,9 | 96 | 54 | 42 | 10.958 | 1 | 47 | 145 | 29 |
| 1999 | 1.096.000 | 1.290.000 | 85,0 | 119 | 78 | 41 | 9.210 | | 45 | 151 | 42 |
| 2000 | 1.314.000 | 1.460.000 | 90,0 | 133 | 90 | 43 | 9.879 | | 56 | 143 | 44 |
| 2001 | 1.329.000 | 1.477.000 | 90,0 | 129 | 88 | 41 | 10.302 | | 50 | 131 | 44 |
| 2002 | 1.453.000 | 1.530.000 | 95,0 | 132 | 93 | 39 | 11.007 | | 42 | 151 | 46 |
| 2003 | 1.080.000 | 1.120.000 | 96,4 | 136 | 94 | 42 | 7.941 | | 46 | 180 | 46 |
| 2004 | 620.244 | 775.305 | 80,0 | 138 | 90 | 48 | 4.494 | | 52 | 161 | 49 |
| 2010 | 694.034 | 867.543 | 80,0 | 135 | 98 | 37 | 5.140 | | 40 | 104 | 66 |
| 2014 | 710.150 | 887.687 | 80,0 | 129 | 90 | 39 | 5.505 | | 41 | 117 | 57 |

## Notes

* ↑ Butlla Qui hanc, AAS 50 (1958), p. 188 (llatí)

## Fonts

* Anuari pontifici del 2015 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Torreón (anglès)
* Pàgina oficial de la diòcesi Arxivat 2010-02-17 a Wayback Machine. (castellà)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
# Miquel Aleix Areny

Miquel Aleix i Areny (3 de desembre de 1951) és un polític i empresari andorrà. Dins de la política ha exercit com a Cònsol Menor d'Escaldes-Engordany, Conseller General i Subsíndic del Consell General d'Andorra i Conseller Comunal d'Escaldes-Engordany. Ha militat a l'Agrupament Nacional Democràtic (AND), a Andorra pel Canvi-Renovació Democràtica (APC-RD) i a Demòcrates per Andorra (DA).
Miquel Aleix entrà a les institucions en ser elegit Cònsol Menor del Comú d'Escaldes-Engordany a les eleccions comunals andorranes de 1983 dins de la candidatura de l'oposició, càrrec que mantindria fins a l'any 1987. Accedí al càrrec de Conseller General a les eleccions al Consell General d'Andorra de 1989, càrrec que revalidaria a les eleccions al Consell General d'Andorra de 1992 i a les eleccions al Consell General d'Andorra de 1993 per la circumscripció d'Escaldes-Engordany dins de les llistes de l'Agrupament Nacional Democràtic (AND) de l'aleshores Cap de Govern Òscar Ribas Reig. A les eleccions al Consell General d'Andorra de 1997 es tornà a presentar per l'AND, tot i que finalment no fou escollit. Miquel Aleix intentà ser reelegit Conseller General per Escaldes-Engordany a les eleccions al Consell General d'Andorra de 2009 sota la coalició Andorra pel Canvi-Renovació Democràtica (APC-RD) sense exit. Entre els anys 2011 i 2019 tornà a ser Conseller General per la circumscripció d'Escaldes-Engordany dins de les llistes de Demòcrates per Andorra (DA) a les eleccions al Consell General d'Andorra de 2011 i a les eleccions al Consell General d'Andorra de 2015. A les eleccions comunals andorranes de 2019 fou elegit Conseller Comunal d'Escaldes-Engordany dins de les llistes de Demòcrates per Andorra-Independents a la qual anava com a candidat a Consol Major i romanent finalment a l'oposició davant el triomf del Partit Socialdemòcrata-Independents (PS-Ind). Es declara optimista i admirador de Charles de Gaulle.

## Referències

* 1 2 https://www.consellgeneral.ad/ca/arxiu/arxiu-de-lleis-i-textos-aprovats-en-legislatures-anteriors/vii-legislatura-2015-2019/consellers-generals/miquel-aleix-areny
* ↑ https://www.eleccions.ad/candidatures
* ↑ https://www.eleccions.ad/resultats.php
* ↑ https://www.elperiodic.ad/noticia/76056/el-perfil-de-miquel-aleix
# Can Sauleda (Sant Antoni de Vilamajor)

Can Sauleda és un conjunt d'edificis de Sant Antoni de Vilamajor (Vallès Oriental) protegits com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt d'edificacions d'origen rural envoltada per un barri del qual destaquen els elements de maó a la portada principal. Consta de diferents volums de façanes amb finestres de mida petita alguns d'elles emmarcades per elements de pedra.
En destaca la torratxa de planta rectangular fruit d'una intervenció noucentista de la que s'ha de ressaltar el remat (una planta oberta amb una sèrie d'obertures d'arc de mig punt i la teulada a quatre vessants amb un interessant ràfec) i les obertures a mitja alçada amb ornamentacions de maó vist.

## Referències

* 1 2 «Can Sauleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 juliol 2018].
# John Carbutt

John Carbutt (1832-1905) fou la primera persona en utilitzar cel·luloide per fabricar pel·lícula fotogràfica (amb emulsió sensible).
Va néixer a Sheffield, Anglaterra el 2 de desembre de 1832. Es va traslladar a Chicago, Estats Units el 1853.
Carbutt va fundar l'empresa Keystone Dry Plate Works el 1879 i fou el primer en desenvolupar fulls de cel·luloide coberts amb emulsió fotogràfica per fer pel·lícula de cel·luloide el 1888. Al voltant del 1890 els va fabricar amb una llargària suficient i una amplària de 35 mm pel Quinetoscopi de William Kennedy Dickson, que va crear l'estàndard de pel·lícula de 35 mm per a les càmeres de fotografia en moviment i les càmeres d'imatge fixa. Aquest format és encara el format dominant fins avui, ja que la majoria de càmeres digitals d'alta gamma utilitzen un sensor de 35 mm i la pel·lícula de 35mm és encara utilitzada per un gran nombre de fotògrafs i cineastes.

## Vegeu també

* Cel·luloide
* Història de la fotografia
* John Wesley Hyatt
* Parkesina
* Hannibal Goodwin

## Referències

* ↑ «John Carbutt at Historic Camera - History Librarium», 23-03-2012. [Consulta: 26 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Tractament del cel·luloide en una pel·lícula Arxivat 2015-07-07 a Wayback Machine. (castellà)
# Luis Mayanés

Luis Lindorfo Mayanés Contreras (15 de gener de 1925) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1950.

## Referències

* ↑ 1950 FIFA World Cup Brazil Arxivat 2011-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ Luis Mayanés Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Lo Rodalet

Lo Rodalet és una partida rural constituïda en part per camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Està situat a migdia de Torallola, a ponent de la Costa de Toni i al sud-est de l'Alzinar, al sud-oest de lo Pla.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Miquel Alimbau Minguell

Miquel Alimbau Minguell (Reus, 1864 - 1944) va ser un empresari i polític català.
Era propietari de terres a Reus i a la Selva del Camp, on encara avui existeix el Mas d'Alimbau, i també a Vila-seca, on el juliol de 1913 era president de la junta local de Plagues del Camp i, com a tal, participava en l'Assemblea Agrícola de Tarragona, convocada per la Cambra Oficial Agrícola de la Província. Era un dels primers contribuents a Reus el 1930. Va fundar una de les empreses més importants de comercialització de fruits secs al Passeig de Prim de la ciutat, que segueix actualment en actiu amb el nom de "Sucesora de Hijos de Miguel Alimbau Minguell" encara que en procés de dissolució. Va ser col·laborador de La Kabila, un periòdic satíric reusenc que va sortir el 1909. Soci del Centre de Lectura, va escriure alguns articles a la seva Revista sobre temes agraris. Era autonomista, i va pertànyer a la Unió Republicana. Va ser diverses vegades regidor a l'Ajuntament de Reus, la primera el 1901, i va ser elegit Diputat provincial pel districte de Reus a la Diputació de Tarragona el 1905, càrrec que va mantenir 10 anys, i on va formar part de diferents comissions i va ser designat diputat inspector de l'Institut Pere Mata de Reus. A principis de maig de 1906, va donar suport a una moció que retreia durament el vot dels diputats que havien impedit l'adhesió de la Corporació a Solidaritat Catalana. Va pertànyer a l'executiva comarcal que havia de promoure els embassaments de Riudecanyes i la Riba o Francolí, constituïda el març de 1901 i promocionada des de Reus per l'advocat i bibliòfil Pau Font de Rubinat, l'industrial Josep Maria Tarrats i l'advocat Julià Nougués. Va ser accionista i fundador de la societat de regants del Pantà de Riudecanyes el 1904. Pel març de 1930 va renunciar a la seva acta de regidor a l'Ajuntament de Reus per tenir més de seixanta-cinc anys.

## Referències

* ↑ Perea Simon, Eugeni. «Alimbau i Minguell, Miquel». Els Diputats de la Mancomunitat de Catalunya. Institut Ramon Muntaner. [Consulta: 21-V-2017].