OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llengües karèniques

Les llengües karèniques formen un dels grans grup de les llengües tibetobirmanes però les relacions amb els altres membres de la família són controvertides entre els lingüistes. Parlades a la zona birmana, aquestes llengües es poden classificar en quatre grans branques: central, septentrional, perifèrica i meridional, i s'escriuen usant el mateix alfabet del birmà.
A diferència de la majoria de veïns de la família, prefereixen un ordre de la frase SVO (subjecte-verb-objecte), probablement per influència del mon, idioma proper geogràficament. Es tracta de llengües tonals i aïllants. El substantiu és invariable i el verb no té conjugació, sinó que expressa els matisos temporals amb partícules externes o amb la concatenació de verbs diferents.
Fonèticament, presenten consonants aspirades amb caràcter de fonema i un ampli ventall de vocals. Gran part de les paraules patrimonials no derivades presenten només una o dues síl·labes d'estructura CV (consonant + vocal).
Algunes llengües karèniques destacades són el pwo, el kayah, el manu i el lekeh. Els seus parlants ronden els 2 milions, si bé les estadístiques oficials no són considerades fiables pel caràcter dispers dels llogarrets on habita la majoria dels nadius d'aquestes idiomes i l'alt grau d'assimilació cultural que pateixen.

## Referències

* ↑ Graham Thurgood, Randy J. LaPolla (2003). The Sino-Tibetan Languages. Routledge. ISBN 0-7007-1129-5
* ↑ «Ethnologue». [Consulta: 9 març 2014].
# Leopoldo Laussat Christiernin

Leopoldo Laussat Christiernin (Alacant, 22 de març de 1838 - Madrid, 24 de desembre de 1895) fou un polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill del cònsol francès a Alacant, el banquer Javier Laussat i net del cònsol de Suècia a Alacant. Estudià matemàtiques al Col·legi de Saint-Barbe (París) i al Col·legi d'Oscott, a Anglaterra. El 1873 formava part del Centro Hispano-Ultramarino d'Alacant i el 1875-1876 fou president del Casino d'Alacant. Fou un dels fundadors i membre del consell d'administració de la Caixa d'Estalvis d'Alacant.
El 1874 havia estat regidor de l'ajuntament d'Alacant i vicepresident de la diputació d'Alacant i participà el 1875 en la fundació del Partit Constitucional com a representant dels liberals de la Marina Baixa. El 1878-1880 fou nomenat president del comitè provincial del futur Partit Liberal Fusionista, i era propietari del diari El Liberal juntament amb Enrique Bushell y Laussat. Després de presentar-se infructuosament pels districtes de Dénia i Pego a les eleccions generals espanyoles de 1876 i 1879, finalment fou elegit diputat per Dénia a les eleccions generals espanyoles de 1881. Es presentà novament a les eleccions de 1884, però fou derrotat pel conservador Antonio Torres Orduña. El 1886 fou nomenat senador per la província d'Alacant.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.298. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Lepismium lumbricoides

Lepismium lumbricoides és una espècie vegetal del gènere Lepismium de la família de les cactàcies.

## Descripció

Lepismium lumbricoides creix de forma epífita amb moltes tiges a les branques, inclinades que s'arrapen als arbres i que s'ancoren amb arrels aèries. Els segments de les tiges són color grisenc a verd groguenc no alats ni angulars ni aplanats. Fan fins a 100 centímetres o més de llarg i fan entre 4 a 8 mil·límetres de diàmetre. Les arèoles estan recobertes de llana curta i blanca. Les espines resultants de tres a vuit fan entre 3 a 5 mil·límetres de llarg i es cauen en la seva majoria.
Les flors apareixen lateralment i són de color blanc a groguenc, amb forma de roda. Fan fins a 2,2 centímetres de llarg i tenen un diàmetre de 3 a 4 centímetres. El seu pericarpel és calb. Els fruits són esfèrics, inicialment verds, després es tornen morats.

## Distribució

Lepismium lumbricoides està estesa al sud del Brasil, a l'Uruguai, el Paraguai i al departament bolivià de Santa Cruz així com a les províncies argentines de Formosa, Chaco, Misiones a Tucumán i Buenos Aires en boscos estacionals de fulla caduca a altituds de fins a 1900 metres.

## Taxonomia

Lepismium lumbricoides va ser descrita per Wilhelm Barthlott i publicat a Bradleya; Yearbook of the British Cactus and Succulent Society 5: 99. 1987.

### Etimologia

Lepismium : nom genèric que deriva del grec: "λεπίς" (lepis) = "recipient, escates, apagat" i es refereix a la forma en què en algunes espècies les flors es trenquen a través de l'epidermis.
lumbricoides: epítet

### Sinonímia

* Cereus lumbricoides Lem. (1839) (basiònim)
* Ophiorhipsalis lumbricoides (Lem.) Doweld (2001) [2002]
* Rhipsalis lumbricoides (Lem.) Lem. (1859)

## Referències

* ↑ «Lepismium lumbricoides». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. Arxivat de l'original el 2008-10-28. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ Cactearum Genera Nova Speciesque Novae et Omnium in Horto Monvilliano. Paris 1839, S. 60.

## Enllaços externs

* Foto Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
# Lepismium micranthum

Lepismium micranthum és una espècie vegetal del gènere Lepismium de la família de les cactàcies.

## Descripció

Lepismium micranthum creix de forma litòfita i és arbustiu, inicialment vertical, posteriorment les tiges s'estenen penjants, molt ramificades de fins a 1 metre o més de llarg. Els segments de les tiges de dos o tres fils són lobulats en les seves vores. Tenen fins a 20 centímetres de llarg i tenen un diàmetre entre 1,5 a 2 centímetres. Les arèoles que no es troben profundament encastades a les osques estan cobertes amb densos pèls llanosos groguencs. En sorgeixen fins a sis espines, algunes d'aquestes estan retorçades i aplanades.
Les flors són amples, tubulars i morades, apareixen a la punta de les tiges velles i només parcialment obertes. El tub de flors ben desenvolupat fa fins a 1,2 centímetres de llarg. El seu pericarpel és tomentós i està cobert d'alguns pèls. Els fruits són vermells esfèrics o allargats, una mica alats, són glabrescents i amb algunes espines.

## Ecologia

Les flors són pol·linitzades pels colibrís.

## Distribució

Lepismium micranthum és comú a la regió peruana de Puno a altituds de 2000 a 2500 metres.

## Taxonomia

Lepismium micranthum va ser descrita per Wilhelm A. Barthlott i publicat a Bradleya; Yearbook of the British Cactus and Succulent Society 5: 99. 1987.

### Etimologia

Lepismium : nom genèric que deriva del grec: "λεπίς" (lepis) = "recipient, escates, apagat" i es refereix a la forma en què en algunes espècies les flors es trenquen a través de l'epidermis.
micranthum: epítet llatí que significa "de flor petita"

### Sinonímia

* Cereus micranthus Vaupel (1913) (basiònim)
* Acanthorhipsalis micrantha (Vaupel) Britton & Rose (1923)
* Lymanbensonia micrantha (Vaupel) Kimnach (1984)
* Pfeiffera micrantha (Vaupel) P.V.Heath (1994).

## Referències

* ↑ «Lepismium micranthum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. Arxivat de l'original el 2008-10-28. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ http://botanicalepithets.net/dictionary/dictionary.121.html A Epítets botànics
* ↑ Botanische Jahrbücher für Systematik, Pflanzengeschichte und Pflanzengeographie. Band 50, Nummer 2–3, Beiblatt 111, Leipzig 1913, S. 19–20 (online).

## Enllaços externs

* Foto
# Estació de Ferran

Gran Metro de Barcelona :
Ferran (en castellà Fernando) era una estació terminal del Gran Metro de Barcelona (actual línia 3), passada l'estació de Liceu, a 4,83 m de fondària sota la Rambla, entre el Pla de la Boqueria i el carrer de Ferran.
Va entrar en servei l'any 1946, aprofitant la cua de maniobres de l'estació de Liceu, essent-ne la capçalera fins a l'1 de març del 1968, quan es va tancar per a perllongar la línia cap a l'estació de Drassanes.

## Referències

* 1 2 «L'estació 'fantasma' del metro de Barcelona més ben conservada és la de Gaudí, l'única que no ha funcionat mai». La República, 28-08-2008.
* ↑ Miralles, Mercè «Estacions fantasma». Presència, 1929, 6 al 12-02-2009.

## Vegeu també

* Llista d'estacions fantasma de Barcelona
* Metro de Barcelona
# Xuehua Pijiu

Xuehua (xinès simplificat: 雪花啤酒, pinyin: Xuěhuā Píjiǔ, literalment 'Cervesa floc de neu'), més coneguda pel nom en anglés Snow Beer, és una marca de cervesa lager de la ciutat de Shenyang, Xina. L'elabora CR Snow, que fins a l'octubre del 2016 era una empresa conjunta entre SABMiller i China Resources Enterprises. La cervesa es va llançar el 1993, produïda per tres empreses. El 2014, CRSB era l'empresa cervesera més gran de la Xina amb més de 90 fàbriques de cervesa a tot el país, i Snow era la marca més produïda amb xifres per damunt dels 100 milions d'hectolitres anuals.
Segons algunes estimacions, les cerveses Snow són la marca de cervesa més venuda al món, tot i comercialitzar-se quasi únicament a la Xina. Segons altres criteris, seria la segona més venuda, per darrere de Budweiser.

## Història

El 1934, les empreses Dai Nippon Beer (en japonès: 大日本麦酒), i Kirin Beer, van establir la marca Manshū bīru (en japonès:満州麦酒, xinès tradicional: 満州麦酒, pinyin: Mǎnzhōu Màijiǔ, literalment 'Cervesa de Manxúria').
Completaren una segona fàbrica el 1936, ubicada al districte de Tiexi, a la ciutat de Shenyang. La fàbrica es va convertir en la Cervesera de Liaoning el 1945, Companyia Cervesa de Shenyang el 1949, i adopta l'actual nom el 1957. El 1997, China Resources Enterprise va adquirir la fàbrica com a part de Huarun Snow Beer Company. Des d'aleshores se la coneix com a Cervesa Snow Shenyang Huarun (xinès simplificat: 沈阳华润雪花啤酒, pinyin: Shěnyáng Huárùn Xu huā Píjiǔ).

## Referències

* ↑ Henderson, Pam. You Can Kill An Idea, But You Can't Kill An Opportunity: How to Discover New Sources of Growth for Your Organization (en anglès). John Wiley & Sons, 2013-10-16. ISBN 978-1-118-82274-6.
* ↑ «Pub Quiz: What’s the World's Best-Selling Beer? | TIME.com». Newsfeed.time.com, 24-08-2011. [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ «10 biggest selling beer brands globally». Business Insider, 09-05-2016. [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ The Best-Selling Beer in the World Isn't What You Think. bloomberg.com. Retrieved 22 May 2015
* ↑ Riley, Charles. «Snow - The world's most popular beer is ... - CNNMoney». Money.cnn.com. [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ Doug Bolton «The world's top-selling beers aren't what you would guess». [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ «China's Snow jumps Bud Light to be world No 1». Reuters, 31-03-2009. [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ Chong, L. Managing a Chinese Partner: Insights from Gobal Companies. Springer, 2013-11-29, p. 189. ISBN 978-1-137-00582-3.
* ↑ Manchria Beer (The History o Kirin Group) Arxivat 2015-07-24 a Wayback Machine. (in Japanese)
* ↑ Visiting and Researching Shenyang Snow Beer's Old Factory (in Chinese)

## Enllaços externs

* Xuehua Pijiu - Lloc web oficial
# Enmerkar i En-suhgir-ana

Enmerkar i En-suhgir-ana és un text de la literatura sumèria considerat una continuació de la narració titulada Enmerkar i el Senyor d'Aratta. És el segon llibre d'una sèrie de quatre que parlen dels enfrontaments entre Enmerkar, rei sumeri de la primera dinastia d'Uruk i els reis de la ciutat d'Aratta.
La primera d'aquestes narracions, no dona el nom del rei d'Aratta, i en aquesta és anomenat En-suhgir-ana o Ensuhkeshdanna. També apareix el primer ministre del rei d'Aratta, anomenat Ansigaria, i el d'Enmerkar, Namena-tuma. Enmerkar governa les ciutats d'Unug i de Kulaba, que després unificarà, fundant Uruk.
En-suhgir-ana pensa que ell té més drets per aconseguir els favors de la deessa Inanna i dicta un missatge al seu ambaixador perquè vagi a Unug a dir-li a Enmerkar que s'ha de sotmetre a l'autoritat d'Aratta perquè les seves relacions amb la deessa són més fortes i importants que la del rei d'Uruk. Enmerkar va respondre que la deessa es quedava amb ell al seu temple, i que ella no aniria més a Aratta, al menys durant deu anys. En-suhgir-ana va quedar perplex per la resposta i els seus consellers van dir-li que no provoqués més al rei d'Uruk. En-suhgir-ana va prometre que mai se sotmetria a Uruk encara que Aratta fos destruïda. Va arribar a Aratta el bruixot de la ciutat d'Hamazi, anomenat Urgirinuna, quan aquella ciutat va ser destruïda. Urgirinuna promet al primer ministre, Ansigaria, que pot fer que Enmerkar es sotmeti a Aratta. Ansigaria accepta i li dona or i plata, i el bruixot es dirigeix a Eresh, la ciutat de la deessa Nisaba, on d'alguna manera llença un conjur contra els ramats d'Enmerkar que deixen de produir llet.
Quan els pastors van veure que no els animals no donaven llet, van pregar a la deessa Uttu que els ajudés. A Eresh hi havia una dona sàvia anomenada Sagburu, que es va presentar davant d'Enmerkar i li va dir que podia vèncer al bruixot. El rei li va preguntar què faria, i ella va dir que tindria amb Urgirinuna un combat de màgia. S'enfronten a la vora del riu, i amb els ous de peix que llencen a l'aigua fan aparèixer diversos animals. Els de Sagburu vencen sempre als que Urgirinuna convoca, i finalment el bruixot reconeix que la dona sàvia l'ha guanyat. Li demana perdó, però ella el mata llençant-lo al riu Eufrates. En-suhgir-ana veu llavors que Enmerkar és el favorit d'Inanna i reconeix que no el podrà igualar mai. La resta del text està molt fragmentat i no es pot llegir.

## Referències

* ↑ Clayton, Matt. Mitologia sumeria. Freehold (N.J.): Refora Publications, 2020, p. 39-44.

## Enllaços externs

* Enmerkar and En-suhgir-ana. The electronic Corous of sumerian literature [Consulta 8 d'abril de 2023]
# Vega Gimeno Martínez

Vega Gimeno Martínez (València, 8 de gener de 1991) és una jugadora de bàsquet valenciana.
Aler pivot, començà a practicar el basquetbol al Col·legi El Pilar de València i completà la seva formació al Segle XXI. Competí a la NCAA amb la Universitat Robert Morris (2009-10) i la temporada següent debutà a la Lliga Femenina amb el Rivas Ecópolis. Amb l'equip madrileny guanyà una Lliga Femenina (2013-14) i dos Copes de la Reina (2011, 2013). Posteriorment, jugà al Gran Canaria 2014 (2014-15), Embutidos Pajariel Bembibre (2015-17), Mann-Filter Casablanca (2017-202) i Ensino Lugo (2020-21), on fou la millor anotadora nacional de la temporada. La temporada 2021-22 fitxà pel Casademont Zaragoza i amb el qual ha aconseguit una Copa de la Reina (2023). Internacional amb la selecció espanyola en categories inferiors, es proclamà campiona d'Europa sub-18 (2009) i sub-20 (2011). Amb el combinat absolut, ha sigut internacional al Preeuropeu de 2016.
També ha competit en la modalitat de 3x3. Ha sigut internacional amb la selecció espanyola en setanta-sis ocasions i s'ha proclamant campiona d'Europa (2021), juntament amb Sandra Ygueravide, Marta Canella i Aitana Cuevas, i subcampiona (2023).

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga espanyola de bàsquet femenina (2013-14)
* 3 Copes espanyoles de bàsquet femenina (2011, 2013, 2023)

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'argent als Jocs Olímpics de Paris 2024
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa 3x3 (2021)
* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa 3x3 (2024)
* 1 medalla d'argent al Campionat d'Europa 3x3 (2023)
* 1 medalla de bronze als Jocs Europeus de Baku 2015

## Referències

* ↑ Robles, Andrea. «Vega Gimeno, ante el reto de la profesionalización: «Con las futbolistas se ha visto mucha unión, eso nos ha faltado»» (en castellà). Relevo, 25-01-2023. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Vega Gimeno, nueva jugadora de Casademont Zaragoza» (en castellà). Gigantes, 21-05-2021. [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Vega Gimeno, nueva jugadora de Casademont Zaragoza» (en castellà). Gigantes, 21-05-2021. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ García Arlegui, David. «Vega Gimeno: «El legado que vamos a dejar es el primer título para el club»» (en castellà). El Periódico de Aragón, 03-05-2023. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ FER. «Vega Gimeno: "Hemos conseguido un hito increíble, muy soñado y deseado por todas"» (en castellà). Super Deporte, 14-09-2021. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ Villena, Juan Carlos. «Vega Gimeno: «Ahora sólo pienso en los Juegos de París 2024»» (en castellà). Las Provincias, 06-06-2021. [Consulta: 12 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Vega Gimeno Martínez - Competiciones FEB
# Veresàieve

Veresàieve (en (ucraïnès): Вересаєве) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.708 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Victor Carton Vidal

Victor Carton Vidal (1902 – 11 d'abril de 1970) va ésser un polític irlandés. Va ésser membre del Seanad Éireann des 1954 fins a 1969. Va ser elegit per primera vegada com a 8th Seanad l'any 1954 pel Labour Panel, i reelegit a les eleccions de 1957, 1961 i 1965. No va presentar-se a les eleccions de 1969. Va presentar-se a les eleccions de Dáil Éireann en quatre ocasions però mai va sortir elegit.

## Referències

* 1 2 3 «Mr. Victor Vidal Carton». Oireachtas Members Database. Arxivat de l'original el 2013-10-14.
* ↑ «Victor Vidal Carton». ElectionsIreland.org.
# Vilafranca do Bierzo

Vilafranca do Bierzo (en gallec; en castellà Villafranca del Bierzo) és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'El Bierzo i és un dels municipis en els quals es parla gallec. Al convent de clarisses de la Anunciada d'aquest municipi hi ha enterrat Sant Llorenç de Brindisi.

## Nuclis

Està format pels nuclis de:
* Vilafranca do Bierzo
* Vilela
* Valtuílle de Arriba
* Valtuílle de Abaixo
* Paradaseca
* Ponte de Rei
* Cela
* Ribón
* A Veigueliña
* Teixeira
* Vilar de Aceiro
* Campo da Augua
* Aira da Pedra
* Poboadura da Somoza
* Paradiña
* Prado da Somoza

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 4126 | 4130 | 3647 | 3729 |

## Història

En 17 de març de 1809 la guarnició francesa fou destruïda per Gabriel de Mendizábal Iraeta, que comandava l'avantguarda espanyola de l'exèrcit de Pere Caro Sureda durant la guerra del francès.

## Personatges il·lustres

* García Álvarez de Toledo y Pimentel-Osorio.
* Niall Binns, premi de Poesía Villafranca del Bierzo, 1999

## Referències

* ↑ El plurilingüismo en España. María Teresa Turell, 2007. p 154
* ↑ «Mendizabal Iraeta, Gabriel de». Eusko Ikaskuntza. [Consulta: 10 novembre 2019].
# Where the Heart Is

Where the Heart Is és una pel·lícula britànica dirigida par John Boorman, estrenada el 1990.

## Argument

Stewart McBain (Dabney Coleman) és un gran empresari de la construcció que es dedica a destruir edificis vells i edificar nous al seu lloc. Un bon dia la seva família cansada de les seves martingales decideix sortir a la televisió per protestar per la demolició d'un edifici vell i lleig i aparentment sense importància. De seguida les càmeres de televisió es dirigeixen al lloc i troba la seva família protestant i injuriant a tot el món. Stewart es mostra totalment avergonyit pel seu comportament i decideix venjar-se...

## Repartiment

* Dabney Coleman: Stewart McBain
* Uma Thurman: Daphne McBain
* Joanna Cassidy: Jean
* Crispin Glover: Lionel
* Suzy Amis: Chloe McBain
* Christopher Plummer: Shitty
* David Hewlett: Jimmy
* Maury Chaykin: Harry
* Dylan Walsh: Tom
* Ken Pogue: Hamilton
* Sheila Kelley: Sheryl
* Michael Kirby: pare de Lionel
* Dennis Strong: Marvin X
* Timothy Stickney: Marcus
* Emma Woollard: Olivia
# Wherever You Are

Wherever You Are (títol polonès Gdzieśkolwiek jest, jeśliś jest...) és una pel·lícula psicològica polonesa-alemanya de 1988 dirigida per Krzysztof Zanussi.
Els exteriors es van rodar a Varsòvia (Teatre polonès, capella del Cementiri de Bródnowski), Sierpc, Walewice i Colònia.

## Descripció de la trama

Julian Castor és el cònsol honorari de l'Uruguai a Polònia. Juntament amb la seva dona Nina, visiten la finca Hulanicki. És l'any 1938. Hulanicki organitza una feina per al seu fill Staś a Julian's. Al cap d'un temps, el nen descobreix que la fàbrica ha organitzat un punt de contacte per a la transferència d'armes alemanyes a la minoria alemanya a Polònia.

## Repartiment

* Julian Sands – Julian
* Renée Soutendijk – Nina
* Maciej Robakiewicz – Staś
* Vadim Glowna – professor alemany
* Andrzej Łapicki – Hulan
* Alexander Bardini - Professor Steinberg
* Hanna Skarżanka - cosina de la família Hulanicki
* Paweł Wawrzecki – sacerdot catòlic
* Jerzy Nowak – oficial traductor
* Maja Komorowska - germana Klementyna
* Sylwia Wysocka – ballarina
* Beata Maj-Dąbal – ballarina
* Juliusz Lubicz-Lisowski - convidat de la família Hulanicki
* Tadeusz Bradecki – doctor Marcin, psiquiatre
* Andrzej Żarnecki – cosí de la família Hulanicki
* Anna Milewska - Esposa d'Hulanicki, mare de Staś
* Irena Malkiewicz – mare de Hulanicki
* Mirosław Kowalczyk – malalt mental
* Maciej Borniński – malalt mental
* Joachim Król – Edward, el conductor de Castor
* Milva – esposa d'un diplomàtic italià

## Referències

* ↑ «Wherever You Are». FilmPolski.pl, 25-11-2022.
* ↑ Gdzieśkolwiek jest, jeśliś jest... a Fototeka

## Enllaços externs

* Gdzieśkolwiek jest, jeśliś jest... a Filmweb
* Wherever You Are a YouTube
# Víctor Estévez Polo

Victor Estevez Polo (Barcelona, 29 de gener de 1983) és un cantant barceloní.
En origen, professionalment era lampista i electricista. Va participar en la quarta edició d'Operación Triunfo, on va arribar a la final i va quedar tercer, per darrere de Soraya Arnelas i Sergio Rivero. Això li va permetre iniciar la seva carrera discogràfica. Va treure dos discs al mercat, el primer dels quals, Rock & Swing, va obtenir un disc d'or.
Va fer una de les versions de la cançó Descobreix-te, tema de Ventdelplà, sèrie de TV3 a la qual també va fer aparició. Juntament amb la sintonia va gravar el disc Busca't, amb temes tots ells cantats en català. Alhora va muntar un grup de música per fer versions temes de rock.
El 2013 va iniciar un projecte anomenat Ananda Sananda espiritual i d'autoajuda amb el qual ha gravat dos discs.

## Referències

* 1 2 «Conozca a los concursantes de la nueva edición de 'Operación Triunfo'». Hola!, 29-06-2005.
* 1 2 «La nueva vida de Víctor Estévez, finalista de 'OT 4', como cantante de un grupo espiritual» (en castellà). Fórmula TV. [Consulta: 15 juliol 2019].
* 1 2 «Un finalista de ‘OT 4’ se convierte en cantante de un grupo espiritual». La Vanguardia, 17-01-2018.
* 1 2 Romero, Marina. «El cantant santcugatenc Víctor Estévez prepara un grup de versions musicals». Cugat Mèdia, 02-10-2007. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Ventdelplà, la sèrie que cridava a descobrir-se». Catalunya M'agrada, 11-03-2018. [Consulta: 23 desembre 2022].
# Víctor Fernández

«Víctor Fernández» té aquests significats:
* Víctor Fernández Braulio (1960-), un exfutbolista i actual entrenador de futbol aragonès.
* Víctor Fernández Freixanes (1951-), un escriptor gallec, periodista, editor i professor d'universitat.