OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# André II del Congo

André II Mvizi a Luken (1798–1842) va ser awenekongo (governant titular) del regne del Congo del 1830 al 1842. Era el fill gran del manikongo Garcia V Nkanga Mvemba i de la seva tercera esposa Lusana Mbandu, una princesa regent lunda. Després del casori, ella va donar un cop d'estat a l'imperi lunda, i el va incorporar al regne del Congo. A la mort del seu pare en 1830 va assolir el tro amb el suport d'una fracció dels Kinlaza de la branca nord, anomenats Kitumba Mvemba, i que pretenien el tron des de 1825. Fou destronat en 1842 per Henrique Fu Kia Ngo (Vestit de lleopard) sorgit d'una nova facció, els Kivuzi, formada pels Agua Rosada i els Kinlaza del sud originaris de Mabinda
André II va aconseguir mantenir el seu poder a la ciutat de Mbanza a Mputo a certa distància de Mbanza Kongo, on va morir poc després de complicacions al fetge. La seva causa va ser continuada posteriorment pel pretendent Garcia (VI) Mbwaka Matu, establert al voltant de Makuta fins que el seu fa morir en 1880.

## Referències

* ↑ (anglès) John K. Thorton « Mbanza Kongo/Sao Salvador Kongo's Holy City » dans: David M. Andreson & Richard Rathbone Africa's Uban Past James Currey Ltd Oxford ISBN 9780852557617 p. 74-78.
# Jofré de Loaisa

Jofré de Loaisa o Jofré de Loaysa (regne de Múrcia, segle xiii - Toledo?, 23 de gener de 1308) va ser un religiós, escriptor i senyor hispànic.

## Biografia

Era fill d'una nissaga d'origen francés establerta al regne de Múrcia. Son pare, també anomenat Jofré de Loaisa, havia educat els infants d'Aragó, entre els quals Violant d'Aragó. Quan la infanta va casar-se amb Alfons X de Castella, va passar a la cort castellana. Els Loaisa van rebre diverses terres conquerides a la zona fronterera entre Castella i València. El germà de Jofré fill, Garcia Jofré, va ostentar la senyoria de Petrer i de Jumella, i el mateix Jofré va ser senyor de Banyeres de Mariola i de Serrella.
Tot i això, dedicat a la carrera eclesiàstica, Jofré de Loaisa va passar la seva vida a Castella. L'any 1272 era l'abat de Santander i cap a la fi de la dècada era l'ardiaca de Toledo, càrrec que va mantenir fins als seus darrers dies.
En el camp de les lletres, Jofré de Loaisa destaca per la Crónica de los reyes de Castilla, en castellà, que continuava la crònica de l'arquebisbe Rodrigo Jiménez de Rada Historia de rebus Hispaniae. El text de Loaisa va ser traduït al llatí per Arnaldo de Cremona i abasta els regnats dels reis de Castella compresos entre 1248 i 1305.

## Bibliografia

* Gonzálvez Ruiz, Ramón, "El arcediano Joffre de Loaysa y las parroquias urbanas de Toledo en 1300", dins Historia mozárabe: ponencias y comunicaciones presentadas al I Congreso Internacional de Estudios mozárabes (Toledo, 1975), Toledo, Instituto de Estudios Visigótico-Mozárabes de San Eugenio, 1978, pp. 91-148.
* Gonzálvez Ruiz, Ramón, Hombres y libros de Toledo (1086-1300), Madrid, Fundación Ramón Areces (Monumenta Ecclesiae Toletanae Historica: Studia, 1), 1997.

## Referències

* ↑ López, José Luis Pérez «"La Vida de San Ildefonso" del ex beneficiado de Úbeda en su contexto histórico» (en castellà). Dicenda. Cuadernos de Filología Hispánica, 20, 01-01-2002, pàg. 255 – 283. DOI: 10.5209/DICE.13201. ISSN: 1988-2556.
* ↑ Torres, Francisco Javier Díez de Revenga «Literatura medieval en Murcia: un capítulo pendiente de nuestra historia literaria» (en castellà). Estudios Románicos, 4, 0, 1989, pàg. 287–302. Arxivat de l'original el 2020-06-01. ISSN: 1989-614X [Consulta: 25 juny 2017].
# Abalfat d'Isfahan

Abalfat d'Isfahan, de nom complet Abu-l-Fat·h Mahmud ibn Muhàmmad ibn Qàssim ibn Fadl al-Isfahaní (persa: أبو الفتح محمود ابن محمد ابن قاسم ابن فضل الاسفهاني), llatinitzat com a Abalphatus Asphahanensis, va ser un matemàtic persa del segle xi, probablement nascut a Isfahan.
Res se sap de la seva vida, però es coneix una traducció seva del tractat sobre les seccions còniques d'Apol·loni de Perge, que després va ser traduït al llatí el 1661 per Giovanni Alfonso Borelli i Abraham Ecchellensis. Aquesta traducció inclou els llibres 5è, 6è i 7è del text original d'Apol·loni que estan definitivament perduts.

## Referències

* ↑ «Enllaç». Apollonii Pergaei, Conicorum Lib. V. VI. VII. Paraphraste Abalphato Asphahanensi. Typographia Iosephi Cocchini. Florència, 1661.
* ↑ «Enllaç».Weiss, Charles (ed.). Biographie universelle, ou Dictionnaire historique contenant la nécrologie des hommes célèbres de tous les pays. Furne. Paris, 1841. Pàgina 4.

## Bibliografia

* «Enllaç». Karamati, Younes; Gholami, Rahim. Abū al-Fatḥ al-Iṣfahānī. Encyclopaedia Islamica. Editors: Wilferd Madelung i Farhad Daftary. Brill Online, 2012. Consultat el 14 de setembre de 2012
* David Pingree, “Abu'l-Fath Esfahani,” Encyclopædia Iranica, I/3, pp. 284-285; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abul-fath-b (consultat el 23 de juny del 2016).
# Rüte

Rüte és un municipi i alhora un districte del cantó d'Appenzell Inner-Rhoden (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Federació Internacional de Periodistes

La Federació Internacional de Periodistes (FIP) és una confederació de sindicats i associacions de periodistes, la major del món. La FIP té per objecte la defensa i enfortiment de la llibertat de premsa. També promou accions en defensa de la solidaritat, la justícia social, els drets laborals, la globalització, la democràcia, els drets humans i contra la pobresa i la corrupció.
Fundada a París el 1926, va rebre un nou impuls el 1946 i va adquirir la seva forma actual el 1952. Representa uns 600.000 periodistes de més d'un centenar de països. Té la seu principal a Brussel·les (Bèlgica). La FIP proclama que “no subscriu cap opinió política” però també afirma ser “l'organització que representa als periodistes dins del moviment sindical”.
L'afiliació com a membre ple està reservada únicament als sindicats de periodistes. Altres organitzacions nacionals de periodistes que actuïn en defensa de la llibertat de premsa poden ser admeses com a membres associats. La FIP compta amb oficines regionals a Àfrica, Amèrica Llatina, Àsia Pacífic, Europa, Orient Mitjà i el nord d'Àfrica. A Europa, la Federació Europea de Periodistes inclou el Grup d'Experts de Drets Laborals i el de Drets d'Autor.
És membre fundador de l'Intercanvi Internacional per la Llibertat d'Expressió, una xarxa d'organitzacions no governamentals que vigila i promou la llibertat d'expressió i la llibertat de premsa arreu del món, denuncia les violacions i defensa a periodistes, escriptors, usuaris d'Internet i qualsevol perseguit en l'exercici del seu dret a la llibertat d'expressió. És, alhora, membre del Grup de Seguiment de Tunísia, una coalició de setze organitzacions en defensa de la llibertat d'expressió que exerceix de grup de pressió del govern de Tunísia per millorar el respecte als drets humans.

## Enllaços externs

* Federació Internacional de Periodistes - Lloc web oficial
# Bol

* Per a altres significats, vegeu «bol alimentari».
* Per a altres significats, vegeu «Bol (Croàcia)».
Un bol és un atuell hemisfèric sense anses destinat a contenir aliments líquids (cafè, llet, te, etc.), per beure's el seu contingut o també per rentar-se els dits. La boca és més gran que en els gots. Els bols són fabricats en diferents materials: porcellana, plàstic, metall, fusta i ceràmica i, segons el tipus de material, poden emprar-se per escalfar aliments dins del microones. Tot i tenir funcions semblants, és més alt i menys ample que un gibrell.

## Referències

* ↑ Definició de bol al Diec

## Bibliografia

* Walters, H.B. (1905). History of Ancient Pottery: Greek, Etruscan, and Roman, pp. 140,191–192. Nova York: Charles Scribner's Sons.
* Steponaitis, Vincas P (1983). Ceramics, Chronology, and Community Patterns: An Archaeological Study at Moundville, pp 68–69. New York: Academic Press. -Índex consultable en línia- Arxivat 2004-12-11 a Wayback Machine. (anglès) ISBN 0-12-666280-0

## Enllaços externs

* Informació arqueològica i fotogràfica sobre un bol fet d'or i datat l'any 300 aC. (anglès)
# Delfínia

«Delfínia» té aquests significats:
* Delfínia era un sobrenom d'Artemisa a Atenes.
* Festival Delfínia, festival que se celebrava a diverses ciutats de Grècia en honor de l'Apol·lo Delfini.
# Linau

«Linau» té aquests significats:
* Linau, riu de Slesvig-Holstein, afluent del Canal Elba-Lübeck
* Linau, municipi d'Alemanya
* Linau (Lingga Utara), municipi de la província de Riouwarchipel, Indonèsia.
* Linau (Maje), municipi de la província de Bengkulu, Indonèsia.
# Apogon striatodes

Apogon striatodes és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Tailàndia, Hong Kong i les Filipines.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Gon, O. 1997. Revision of the cardinalfish subgenus Jaydia (Perciformes, Apogonidae, Apogon). In: Skelton & Lutjeharms, 1997, The J.L.B. Smith Institute of Ichthyology - 50 years. Trans. R. Soc. S. Africa v. 51 (1996): 147-194.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Jofré de Borja

Jofré de Borja i Catanei (Roma, 1481 - 1516), príncep de Squillace i duc de Cariati, fou un dels membres de la nissaga valenciana dels Borja, fill de Roderic de Borja, després papa Alexandre VI.

## Filiació

Jofré fou el quart fill del cardenal Roderic de Borja i de la seva amistançada Vannozza Cattanei. Roderic desconfiava de la seva paternitat envers Jofré i no es va preocupar gaire pel seu futur, a diferència dels títols i riqueses que va procurar per als seus germans grans Joan, Cèsar i Lucrècia.

## Primer matrimoni

De tota manera, la necessitat del papa Borja de refermar aliances amb altres famílies el va conduir a reconèixer Jofré com a fill legítim i a convenir el seu matrimoni, quan només tenia 13 anys, amb la filla il·legítima d'Alfons II de Nàpols, Sança d'Aragó. Per aquest matrimoni, rebé del rei el títol de primer príncep de Squillace i duc de Cariati, a Calàbria.
L'enllaç se celebrà el 1494 al Castell Nou de Nàpols. Amb la invasió dels francesos de Carles VIII i la mort d'Alfons II, la parella es va traslladar el 1496 a Roma. El caràcter feble de Jofré era desagradable per a Sança, que va mantenir diverses relacions extramatrimonials. El 1506, quan ja havien retornat a Nàpols, morí Sança sense descendència.

## Segon matrimoni

Jofré es va tornar a casar amb Maria Milà d'Aragó, filla del primer comte d'Albaida, amb qui va tenir quatre fills:
* Francesc, segon príncep de Squillace.
* Lucrècia.
* Antònia.
* Marina.

## Defunció

La data i la causa de defunció de Jofré es desconeix i només se sap que la seva germana Lucrècia se'n va assabentar el gener del 1517, és per això que se suposa que es va produir durant el 1516.
# Abakaliki

Abakaliki és la capital de l'estat d'Ebonyi, a Igboland, el sud-est de Nigèria. La majoria dels seus habitants són igbos. A Abakaliki hi ha tres sub-grups humans dels igbos principals: Ezzes, izzis i ikwos. La seva població estimada (2006) és de 141.438 habitants. Abakaliki té carreteres cap a Enugu, Afikpo i Ogoja. Abakaliki fou coneguda perquè va patir la pandèmia de la dracunculosi (malaltia del cuc de Guinea) però aquesta fou erradicada amb l'arribada de l'aigua potable. La ciutat té pedreres, molins d'arròs, mercats importants i hotels luxosos. També hi ha el campus principal de la Universitat Estatal d'Ebonyi. També s'hi han establert noves indústries, sobretot de processament de productes agroalimentaris.
Abakaliki produeix i processa arròs, nyam i tapioca. En esdevenir capital d'Ebonyi el 1996, va créixer la seva població i infraestructures. En els últims temps s'ha desenvolupat una indústria del ciment a la ciutat.
Abakaliki és la seu de la Diòcesi Catòlica d'Abakaliki creada el 1973. Aquesta diòcesi té 91 parròquies i 7 capellanies i serveix a 40.000 catòlics. El seu bisbe és el Rv. Michael N. Okoro.

## Referències

* ↑ «The World Gazetteer». Arxivat de l'original el 2007-10-01. [Consulta: 3 abril 2007].
* ↑ web de la diòcesi
* ↑ web de benvinguda a diòcesis d'Abakaliki

## Bibliografia

* 2010:Cities, Towns and Villages in Ebonyi State: Abakaliki, Afikpo, Isieke, Effium, Ivo, Nigeria, Ohaozara, Ezza North, Amaozara, Izzi; General Books. 26 pàgines.
* OTTENBERG, Simon, 2005: Farmers and townspeople in a changing Nigeria: Abakaliki during colonial times (1905-1960), Spectrum Books. Llibre d'etnohistòria sobre els canvis que ha patit el món agrari a Abakaliki des d'abans de la colonització de Nigèria fins a la seva independència.

## Enllaços externs

* Galeria fotogràfica d'Abakaliki
# San Román de los Montes

San Román de los Montes és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Marrupe, Hinojosa de San Vicente, Castillo de Bayuela, Cazalegas, Pepino i Cervera de los Montes.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Julio Martín Díaz | Independent | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Julio Martín Díaz | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Julio Martín Díaz | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Miguel Sánchez Corrochano | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Miguel Sánchez Corrochano | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Miguel Sánchez Corrochano | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Miguel Sánchez Corrochano | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Francisco Sánchez Pérez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 596 | 685 | 712 | 726 | 761 | 788 | 858 | 1.005 | 1.187 | 1.369 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Federació Internacional de Jueus Messiànics

La Federació Internacional de Jueus Messiànics (FIJM), és una organització internacional religiosa jueva messiànica, que fou creada pel rabí Haim Levi, en 1978. En aquell any, es va establir una de les primeres sinagogues messiàniques dels Estats Units, així com l'Institut jueu messiànic Etz Haim (l'arbre de la vida) a on es podia portar a rabins messiànics procedents d'altres països, per a ser entrenats. Aquesta organització, igual que les altres congregacions messiàniques, no és considerada una congregació jueva, per part de les branques majoritàries del judaisme mundial, ni per part del rabinat ortodox de l'Estat d'Israel.

## Referències

* ↑ www.easacademic.com/

## Enllaços externs

* Federació Internacional de Jueus Messiànics (anglès)
# Bokyi

El bokyi és una llengua que es parla al sud-est de Nigèria i al Camerun. La majoria dels parlants de bokyi viuen a l'estat de Cross River, concretament a les AGL d'Ikom, d'Obudu i d'Ogoja. Al Camerun es parla a la subdivisió d'Akwaya, que està a la divisió de Manyu, a la regió del Sud-oest.
El bokyi és una llengua de la família lingüística de les llengües bendi, que formen part de les llengües del riu Cross. Les altres llengües que formen part de la seva família lingüística són l'alege, el bekwarra, el bete-bendi, el bokyi, l'obanliku, l'ubang, l'ukpe-bayobiri i l'utugwang-irungene-afrike, totes elles de Nigèria.

## Dialectes

Els dialectes del bokyi són l'abo, el basua, el boje, el boorim, el bokyi oriental, l'irruan, el kwakwagom, l'nsadop, l'oku, l'osokom, l'oyokom i el wula.

## Ús

A Nigèria el bokyi gaudeix d'un ús vigorós (6a) i és una llengua important d'un districte. Al Camerun és una llengua amenaçada (6b). La llengua s'escriu en alfabet llatí des del 1971 i el 1987 s'hi va traduir la Bíblia.

## Població i religió

A Nigèria hi ha 223.000 parlants de bokyi; el 98% d'aquests són seguidors de religions cristianes. El 75% d'aquests són catòlics, el 15% protestants i el 10% segueixen esglésies cristianes independents. El 2% dels bokyi-parlatns restants de Nigèria creuen en religions tradicionals africanes.
El 73% dels 5.500 bokyi-parlants del Camerun són cristians. D'aquests, el 51% són catòlics, el 29% pertanyen a altres esglésies cristianes, el 10% són anglicans i el 10% són d'esglésies cristianes independents. El 27% restant de la població creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 Bokyi al joshuaproject
* 1 2 3 bokyi a l'ethnologue
* ↑ ethnologue
* ↑ bokyi del camerun a joshua project
# Delfínion

Delfínion (en llatí Delphinium, en grec antic Δελφίνιον) era una ciutat de l'Àtica o segons alguns autors de Beòcia, que feia de port a la ciutat d'Oropos (llatí Oropus).
Estrabó anomena "sagrat" a aquest port, i diu que es trobava davant mateix d'Erètria, la ciutat de l'illa d'Eubea, a una distància de 60 estadis i en territori de Beòcia, a 20 estadis d'Oropos. Tucídides diu que els atenesos van fortificar aquest port a la part final de la Guerra del Peloponès.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, IX, 403
* ↑ Tucídides. Història de la guerra del Peloponès, VIII, 38-40
# Llac Alakol

* No s'ha de confondre amb el llac Ala Kul del Kyrgyzstan.
El llac Alakol (kazakh: Алакөл) es troba al Kazakhstan, a 347 m d'altitud.
És un llac salat. Té una conca de drenatge de 65.200 km² i rep aigua del riu Urjar. La superfície del llac és de 2.650 km², i la seva màxima fondària és de 54 m. Té 58,6 km³ d'aigua. Compta amb protecció legal per a les aus que hi nien; s'hi troben flamencs i 40 espècies més d'ocells.
Al nord-oest del llac Alakol s'hi troba el llac Sassikhkol.
La Cultura Alakol es va desenvolupar durant l'edat del bronze.

## Referències

* ↑ «Alakol». Gran Enciclopèdia Catalana, 21-12-2013.
* ↑ Piski Island

## Bibliografia

* Data summary: Alakol Arxivat 2005-03-22 a Wayback Machine.
* Lake Alakol birds Arxivat 2004-06-21 at Archive.is
# Argos (mestre d'aixa)

D'acord amb la mitologia grega, Argos (grec antic: Ἄργος) és l'heroi epònim del vaixell Argo. Es deia que havia construït la nau amb ajuda d'Atena, i que els acompanyà en la seua aventura a la recerca del velló d'or.
En realitat, moltes de tradicions consideren que el constructor del vaixell fou Argos, el fill de Frixos. Com que en la tradició d'Apol·loni de Rodes aquest Argos s'incorpora a mitjana expedició, no podia ser el constructor del vaixell, i així degué néixer aquest altre personatge, que era considerat fill d'Arèstor (com, d'altra banda, es deia d'Argos Panoptes), de Pòlib i Argea o d'Hèstor.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 54. ISBN 9788496061972.
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana, 1997, p. 26. ISBN 84-297-4146-1.
* ↑ «Argos 20». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Higí. Faules. 14, 10
* ↑ Smith, William. «Argus». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology.
# K2 (televisió italiana)

K2 és un canal de televisió italià infantil emès en obert propietat de Discovery Italia i anteriorment de Switchover Media. S'adreça als joves d'entre 4 i 10 anys.

## Referències

* ↑ «K2» (en italià). [Consulta: 24 octubre 2020].
# Tillie

Tillie és el sobrenom de dos murals consistents en una figura d'un nen somrient que van ser pintats en un dels costats de l'edifici Palace Amusements, un històric parc d'atraccions cobert situat a Asbury Park, Nova Jersey, Estats Units. La figura de Tillie es va pintar al voltant de l'hivern de 1955 i 1956. Es desconeix l'origen del nom de Tillie, però pot tractar-se d'una referència a George C. Tilyou, el propietari de Steeplechase Park a Coney Island (Nova York). També hi ha una imatge somrient d'aspecte similar a la senyalització de Steeplechase Park. El mural ha aparegut en nombroses pel·lícules o sèries, com a The Sopranos (en l'episodi "Distorsions"), la revista Weird NJ i en una famosa fotografia de Bruce Springsteen and the E Street Band presa durant els començaments de la formació.
Com moltes altres zones de passejos marítims als Estats Units, com Coney Island, Asbury Park ha caigut pràcticament en l'oblit. El Palace Amusements, construït el 1888, va tancar el 1988, mentre que l'històric edifici està abandonat. Quan es va informar de les intencions d'enderrocar el palau, els habitants de Asbury Park, els seguidors de Tillie i de Springsteen van formar una forta oposició per salvar el mural de Tillie, aturar la demolició o, almenys, salvar la part del mural. Les accions van tenir èxit i el costat esquerre de Tillie va ser salvat. El costat dret va ser demolit. Del 8 a l'11 de juny de 2004, els voluntaris de Save Tillie van eliminar en mural de l'edifici Palace, que va ser enderrocat el juliol de 2004. Tillie i altres murals de l'edifici Palace es traslladaren en un nou edifici.

## Referències

* ↑ http://www.side-o-lamb.com/Palace.html Arxivat 2012-11-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://savetillie.homestead.com/home.html
# San Román de la Cuba

San Román de la Cuba és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 138 | 123 | 91 | 90 |
# Ca Florensa

Ca Florensa és una casa noucentista de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta baixa i un pis. La planta baixa està distribuïda d'acord amb les funcions que s'hi realitzen. Una gran porta central i una més petita a l'esquerra corresponen a un magatzem. A la dreta hi ha una finestra la porta d'accés a l'edifici, amb les inicials SF sobre la llinda. El primer pis presenta una composició simètrica centrada per una gran tribuna semioctogonal amb coberta de teula. A cada costat hi ha dues finestres amb un esgrafiat superposat i una petita cornisa. Damunt la tribuna hi ha un esgrafiat i una motllura de 5 arcs de mig punt. El conjunt es corona amb una cornisa central que coincideix amb l'amplada de la tribuna. Té coberta de teula a dues vessants. A cada cantó, una estructura vertical amb esgrafiats simula un pilar acabat en capitell simple. El material emprat és maó arrebossat.

## Referències

* ↑ «Ca Florensa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].