OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zlabia

La zlabia, zlebia o zalabia (de l'àrab: زلابية, zalābiyya) és un dolç de la cuina oriental d'origen molt antic.

## Descripció

Es tracta d'un pastisset de massa lleugera, amb forma d'espiral o de bretzel, fregit i banyat en un xarop aromatitzant. Normalment és d'un color que va del groc al taronja fosc. És lleugerament cruixent i molt dolç i tant es pot menjar fred com calent.
Els ingredients típics de la massa són farina de blat refinada, rent i iogurt. Normalment s'aromatitza amb cardamom, safrà i aigua de roses.

## Variants

Al Magrib la zlabia es prepara sobretot a Algèria, on n'hi ha una variant especial a Boufarik, però aquest dolç és comú també al Marroc i a Tunísia, on la versió local de la ciutat de Béja es coneix amb el nom de mkharek. És especialment popular durant el mes del ramadà, encara que normalment aquests dolços es troben tot l'any. Era també un dolç molt apreciat per la població jueva que va ser expulsada d'Algèria, que actualment té un lloc web amb aquest nom.
Més a l'est, també se'n troba a l'Iran, on rep el nom de zulbía, i a l'Índia i el Pakistan, on es coneix com a jalebi o zalebi (urdú: جلیبی; hindi: जलेबी) i com a jilapi (bengalí: জিলাপী).

## Referències

* ↑ «Recepta libanesa i síria de Zalabiya per Nadal». Arxivat de l'original el 2008-09-06. [Consulta: 9 juny 2009].
* ↑ (francès) Couleurs culinaires de Béja : Un avant-goût ramadanesque (Le Quotidien) Arxivat 2017-07-01 a Wayback Machine.
* ↑ zlabia.com - Web dels jueus algerians exiliats (francès)

## Enllaços externs

* Recepta Arxivat 2009-02-04 a Wayback Machine. (anglès).
# Montsec de Rúbies

El Montsec de Rúbies, també conegut històricament com a Montsec de Meià, es troba al sector est de la Serra del Montsec, entre el congost dels Terradets (Noguera Pallaresa) i els conglomerats eocènics de la Serra de Comiols. Ocupa uns 13,5 km de llarg per 5 d'ample, amb una altitud de 1.300 a 1.676 m. alt. a la carena principal, i 330 m. alt. al Pas dels Terradets (extrem de ponent), i 920 m. a la Roca dels Arcs i Pas Nou (extrem de llevant). Separa l'est de la Conca de Tremp (Pallars Jussà) de la conca de Meià (Noguera). El seu cim més alt és el Tossal de les Torretes, de 1.676 m. alt. En aquest cim, s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 260095001).
El caràcter eurosiberià-submediterrani de la zona possibilita una biodiversitat rica, tant en flora com en fauna. L'àrea del Montsec de Rúbies, en el vessant sud, és una zona d'importants jaciments paleontològics, com els que es troben a la pedrera de Meià o a la Cabroa. També és una zona força rocosa, ideal per a practicar escalada i espeleologia, amb indrets únics com el forat del Buli. Al vessant nord, menys càlid i àrid, hi dominen les brolles, que representen la part més important de les plantes aromàtiques mediterrànies. Zones com la vall de Barcedana, Llimiana i Bonrepòs, són espais de gran bellesa ubicats en el vessant nord del Montsec de Rúbies.
Pertany bàsicament a dos termes municipals pel costat del Pallars Jussà: Gavet de la Conca, més a llevant, i el ja esmentat Llimiana, més a ponent, i a dos més pel de la Noguera: Vilanova de Meià i Camarasa. Aquest darrer, en el seu enclavament de Rúbies, antigament pertanyent a l'extint terme municipal de Fontllonga, que és el que dona nom a aquest Montsec, per distingir-lo del de ponent de la Noguera Pallaresa, anomenat Montsec d'Ares.

## Referències

* ↑ «Montsec de Rúbies». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Montsec de Meià al web de l'ajuntament de Vilanova de Meià».
* ↑ «Blog que recull itinerairs de muntanya pel Montsec de Meià».

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Deu (Granollers)

Can Deu és una obra eclèctica de Granollers (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de notables dimensions amb tres façanes i una mitgera. L'immoble té l'aspecte d'una gran caixa que ve reforçat per la disposició de la façana en la qual es repeteix sempre un mateix mòdul vertical. Es distingeixen tres franges horitzontals -la balustrada de remat de l'edifici, els dos pisos on hi ha els balcons i la part dels baixos. La planta baixa ha estat molt alterada per la presència de marquesines i rètols que actualment s'han substituït a través de reformes encertades que han recuperat la imatge original de l'edifici.

## Referències

* ↑ «Can Deu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
# Porsche Tennis Grand Prix 2009

El Grand Prix de Stuttgart 2009, també conegut com a Porsche Tennis Grand Prix 2009, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als Premier tournaments de la WTA. La 32a edició del torneig i es va celebrar entre el 27 d'abril i el 3 de maig de 2009 al Porsche Arena de Stuttgart, Alemanya.

## Quadre individual femení

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | D. Safina | 6 | 6 | |
| | D. Hantuchova | 4 | 2 | | 1 | D. Safina | 6 | 6 | |
| Q | T. Pironkova | 3 | 3 | | 8 | A. Radwanska | 4 | 2 | |
| 8 | A. Radwanska | 6 | 6 | | | | | | | 1 | D. Safina | 3 | 7 | 6 |
| 3 | J. Jankovic | 7 | 5 | 6 | | | | | | | F. Pennetta | 6 | 5 | 0 |
| WC | S. Lisicki | 5 | 7 | 3 | 3 | J. Jankovic | 6 | 4 | 4 | | | | | |
| | F. Pennetta | 6 | 6 | | | F. Pennetta | 2 | 6 | 6 | | | | | |
| 6 | N. Petrova | 2 | 2 | | | | | | | | | | | | 1 | D. Safina | 4 | 3 |
| 5 | S. Kuznetsova | 4 | 6 | 7 | | | | | | | | | | | 5 | S. Kuznetsova | 6 | 6 |
| | N. Li | 6 | 4 | 5 | 5 | S. Kuznetsova | 6 | 6 | | | | | | |
| | G. Dulko | 6 | 6 | | | G. Dulko | 3 | 2 | | | | | | |
| 4 | V. Azàrenka | 4 | 3 | | | | | | | 5 | S. Kuznetsova | 6 | 6 | |
| 7 | C. Wozniacki | 6⁶ | 4 | | | | | | | 2 | I. Deméntieva | 4 | 2 | |
| | M. Bartoli | 7 | 6 | | | M. Bartoli | 2 | 6 | 3 | | | | | |
| | A. Szavay | 6$^4$ | 1 | | 2 | I. Deméntieva | 6 | 4 | 6 |
| 2 | I. Deméntieva | 7 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial
Stuttgart :
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2009
< 2008
2010 > :
WTA Tour Championships, Doha  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Teratauxta

Teratauxta és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Teratauxta paradoxa, que es troba a Sumatra.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 12 gener 2019].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Teratauxta paradoxa". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum.
# Zona volcànica de la Selva

La zona volcànica de la Selva està formada per uns cinquanta aforaments basàltics que es van originar fa 5-2 milions d'anys. Se situen principalment al voltant de Maçanet de la Selva i Riudarenes. Les xemeneies desmantellades de Sant Corneli i d'Hostalric són les més destacades per presentar una disjunció columnar clarament marcada. El volcà de la Crosa de Sant Dalmai, es localitza a la part septentrional de la depressió de la Selva i es troba en bon estat de conservació. La zona volcànica de la Selva forma part del camp volcànic català, es va generar posteriorment a la zona volcànica de l'Empordà (> 12-8 Ma) i amb anterioritat a la de la Garrotxa (0,7-0,01 Ma).

## Referències

* ↑ Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa «El vulcanisme. Guia de camp de la Zona volcànica de la Garrotxa». Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa, 2001. Arxivat de l'original el 2021-09-22 [Consulta: 9 agost 2022].
* ↑ Folch i Duran, Arnau; Martí i Molist, Joan; Planagumà i Guàrdia, Llorenç. Estimats volcans. El vulcanisme, del Pacífic a la Garrotxa. Mètode.Universitat de València, 2018. ISBN 978-84-9133-143-8.
# Monestir trapenc de Santa Maria Mare de l'Església

El Monestir de Santa Maria Mare de l'Església és un monestir trapenc construït a Palaçoulo (Portugal) a finals de la dècada del 2010. Va ser el primer monestir construït a Portugal des del 1892. Les primeres monges que hi van residir procedien del monestir italià de Nostra Signora di San Giuseppe en Vitorchiano que amb 78 monges havia assolit el màxim de la seva capacitat.

## Història

L'acord inicial va ser entre el bisbe de Bragança-Miranda, José Cordeiro, i la superiora de Vitorchiano consistent en que el monestir italià portaria deu monges i el poble hauria d'aconseguir almenys 30 hectàrees de terrenys per fer la construcció, pressupostada en sis milions d'euros. Les obres per construir el convent i l'hostatgeria van començat el 2016 després que vint-i-cinc famílies del municipi fessin donació dels terrenys. L'alcalde del poble esperava que el nou convent suposés una reactivació del turisme.
Durant les obres de construcció la mare superiora Guizy, de 56 anys, juntament amb nou germanes escollides per les seves aptituds especialitzades en el cant, l'agricultura, la cuina o la gestió, es van desplaçar a viure a la zona i van aprendre portuguès. L'orde religiosa a la que pertanyen els exigeix ser autosuficients amb la feina de les monges. Per això a les deu primeres se n'afegiran 30 més per garantir la producció agrícola i avícola i la fabricació pastisseria. La capacitat del convent serà d'unes 40 monges. La previsió d'inici de funcionament del complex era per l'octubre del 2020.

## Referències

* 1 2 3 Barrio, Javier Martín del «Monjas para repoblar el Portugal vaciado» (en castellà). El País [Madrid], 29-02-2020. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Portugal: Bragança acoge monasterio contemplativo de monjas trapenses». Gaudium Press, 2019.
* ↑ «Mosteiro de Palaçoulo com monjas em outubro» (en portuguès de Portugal). [Consulta: 1r març 2020].
# Labidúrids

Els labidúrids (Labiduridae) són una família d'insectes dermàpters del subordre Forficulina. Té unes 71 espècies dividides en 7 gèneres. Entre els membres més coneguts hi ha Labidura riparia, i Gonolabidura meteor. La família és de distribució cosmopolita. Tenen forma cilíndrica i amb ales ben desenvolupades. Les seves antenes són llargues.

## Referències

* 1 2 «Checklist for LABIDURIDAE». Australian Faunal Directory. Australia: Australian Government: Department of the Environment, Water, Heritage and the Arts, 09-10-2008. [Consulta: 27 juny 2009].
* ↑ «Discover Life - Dermaptera: Labiduridae - Common brown earwig, Striped earwigs». Discover Life. [Consulta: 27 juny 2009].
* ↑ Vegeu la primera entrada dels enllaços externs per la referència.
* 1 2 Steinmann, H. «Dermaptera. Catadermaptera II». Das Tierreich, 105, 1989.
* 1 2 3 «Family LABIDURIDAE». Australian Faunal Directory. Australia: Australian Government: Department of the Environment, Water, Heritage and the Arts, 09-10-2008. [Consulta: 27 juny 2009].

## Enllaços externs

* The Earwig Research Centre's Labiduridae database Arxivat 2010-09-14 a Wayback Machine. Source for references: type Labiduridae in the "family" field and click "search".
* Australian Faunal Directory: Labiduridae
* An image of the family.
# Campionat pernambucano

El Campionat pernambucano és el campionat estatal de futbol de Pernambuco, organtizat per la Federação Pernambucana de Futebol.

## Campions

| 1915 Flamengo 1916 Sport 1917 Sport 1918 América 1919 América 1920 Sport 1921 América 1922 América 1923 Sport 1924 Sport 1925 Sport 1926 Torre 1927 América 1928 Sport 1929 Torre 1930 Torre 1931 Santa Cruz 1932 Santa Cruz 1933 Santa Cruz 1934 Náutico 1935 Santa Cruz 1936 Tramways 1937 Tramways 1938 Sport 1939 Náutico | 1940 Santa Cruz 1941 Sport 1942 Sport 1943 Sport 1944 América 1945 Náutico 1946 Santa Cruz 1947 Santa Cruz 1948 Sport 1949 Sport 1950 Náutico 1951 Náutico 1952 Náutico 1953 Sport 1954 Náutico 1955 Sport 1956 Sport 1957 Santa Cruz 1958 Sport 1959 Santa Cruz 1960 Náutico 1961 Sport 1962 Sport 1963 Náutico 1964 Náutico | 1965 Náutico 1966 Náutico 1967 Náutico 1968 Náutico 1969 Santa Cruz 1970 Santa Cruz 1971 Santa Cruz 1972 Santa Cruz 1973 Santa Cruz 1974 Náutico 1975 Sport 1976 Santa Cruz 1977 Sport 1978 Santa Cruz 1979 Santa Cruz 1980 Sport 1981 Sport 1982 Sport 1983 Santa Cruz 1984 Náutico 1985 Náutico 1986 Santa Cruz 1987 Santa Cruz 1988 Sport 1989 Náutico | 1990 Santa Cruz 1991 Sport 1992 Sport 1993 Santa Cruz 1994 Sport 1995 Santa Cruz 1996 Sport 1997 Sport 1998 Sport 1999 Sport 2000 Sport 2001 Náutico 2002 Náutico 2003 Sport 2004 Náutico 2005 Santa Cruz 2006 Sport 2007 Sport 2008 Sport 2009 Sport 2010 Sport 2011 Santa Cruz 2012 Santa Cruz 2013 Santa Cruz 2014 Sport |

## Títols per equip

* Sport Club do Recife (Recife) 40 títols
* Santa Cruz Futebol Clube (Recife) 27 títols
* Clube Náutico Capibaribe (Recife) 21 títols
* América Futebol Clube (PE) (Recife) 6 títols
* Torre Sport Club (Recife) 3 títols
* Tramways Sport Club (Recife) 2 títols
* Sport Club Flamengo (Recife) 1 títol

## Copa Pernambuco

La Copa Pernambuco és una competició disputada al segon semestre de l'any pels clubs de l'estat.

### Campions

| Temporada | Campió | Finalista |
| 1994 | Ypiranga | Vitória-PE |
| 1995 | Vitória-PE | Flamengo-PE |
| 1996 | Recife | Central |
| 1997 | Recife | Serrano |
| 1998 | Sport | Santa Cruz |
| 1999 | Porto | Central |
| 2000 | Recife | Sport |
| 2001 | Central | Decisão |
| 2002 | Recife | Intercontinental |
| 2003 | Sport | Náutico |
| 2004 | Vitória-PE | Centro Limoeirense |
| 2005 | Salgueiro | Sport |
| 2006 | No es disputà | No es disputà |
| 2007 | Sport | Náutico |
| 2008 | Santa Cruz | Atlético-PE |
| 2009 | Santa Cruz | Central |
| 2010 | Santa Cruz | Porto |
| 2011 | Náutico | Santa Cruz |
| 2012 | Santa Cruz | Porto |

## Enllaços externs

* FPF Web oficial
* RSSSF Arxivat 2004-05-08 a Wayback Machine.
# Porsche Tennis Grand Prix 2014

El Grand Prix de Stuttgart 2014, oficialment conegut com a Porsche Tennis Grand Prix 2014, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als Premier tournaments de la WTA. La 37a edició del torneig i es va celebrar entre el 19 i el 27 d'abril de 2014 al Porsche Arena de Stuttgart, Alemanya.
La tennista russa Maria Xaràpova va guanyar el 30è títol de la seva carrera i el tercer consecutiu a Stuttgart.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | A. Radwańska | 6 | 6 | |
| | R. Vinci | 3 | 2 | | 1 | A. Radwańska | 4 | 3 | |
| | A. Pavliutxénkova | 4 | 3 | | 6 | M. Xaràpova | 6 | 6 | |
| 6 | M. Xaràpova | 6 | 6 | | | | | | | 6 | M. Xaràpova | 6 | 6 |
| 4 | A. Kerber | 5 | 4 | | | | | | | 8 | S. Errani | 1 | 2 |
| | C. Suárez Navarro | 7 | 6 | | | C. Suárez Navarro | 3 | 7 | 0r | | | | |
| | K. Kanepi | 3 | 3 | | 8 | S. Errani | 6 | 6⁶ | 3 | | | | |
| 8 | S. Errani | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 6 | M. Xaràpova | 3 | 6 | 6 |
| 5 | J. Janković | 3 | 6 | 6 | | | | | | | | | | 9 | A. Ivanović | 6 | 4 | 1 |
| | F. Pennetta | 6 | 2 | 3 | 5 | J. Janković | 6 | 6 | | | | | |
| PR | A. Kleibànova | 6 | 7 | | PR | A. Kleibànova | 4 | 3 | | | | | |
| 3 | P. Kvitová | 2 | 6$^3$ | | | | | | | 5 | J. Janković | 3 | 5 |
| 9 | A. Ivanović | 1 | 6 | 6 | | | | | | 9 | A. Ivanović | 6 | 7 |
| WC | J. Görges | 6 | 2 | 3 | 9 | A. Ivanović | 6 | 2 | 6 | | | | |
| | S. Kuznetsova | 7 | 7 | | | S. Kuznetsova | 3 | 6 | 4 |
| 2 | S. Halep | 5 | 6$^4$ | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Sara Errani Roberta Vinci | 6 | 6 | |
| | Teodora Mirčić Laura Thorpe | 2 | 2 | | 1 | Sara Errani Roberta Vinci | 6 | 6 | |
| | Diāna Marcinkēviča Aliaksandra Sàsnovitx | 3 | 0 | | 4 | Jelena Janković Alissa Kleibànova | 3 | 3 | |
| | Jelena Janković Alissa Kleibànova | 6 | 6 | | | | | | | 1 | Sara Errani Roberta Vinci | 6 | 6 |
| | Liezel Huber Janette Husárová | 3 | 4 | | | | | | | 2 | Cara Black Sania Mirza | 2 | 3 |
| Alt | Antonia Lottner Anna Zaja | 6 | 6 | | Alt | Antonia Lottner Anna Zaja | 2 | 6 | [4] |
| | Kristina Barrois Annika Beck | 3 | 6 | [8] | 2 | Cara Black Sania Mirza | 6 | 2 | [10] |
| 2 | Cara Black Sania Mirza | 6 | 2 | [10] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (alemany)
Stuttgart :
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
WTA Tour 2014
< 2013
2015 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Tordenc capblanc

El tordenc capblanc (Turdoides leucocephala) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls espinonos a l'est del Sudan, nord-est d'Etiòpia i Eritrea.

## Referències

* ↑ «Tordenc capblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Z de l'Au del Paradís

Z de l'Au del Paradís (Z Apodis) és una estrella variable a la constel·lació de l'Au del Paradís. Té una magnitud aparent visual que varia entre 10,7 i 12,7, durant un període de 39.37 dies. Encara que es descriu en el General Catalogue of Variable Stars com una estrella variable cataclísmica, sembla que és una estrella variable polsant i ha estat classificada com una estrella variable RV Tauri, tipus A.

## Referències

* ↑ Marica Valentini «The Radial Velocity Experiment (RAVE): fifth data release» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 19-01-2017. DOI: 10.3847/1538-3881/153/2/75.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Sanjib Sharma «The radial velocity experiment (RAVE): fourth data release». Astronomical Journal, 5, 17-10-2013. DOI: 10.1088/0004-6256/146/5/134.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Z Aps, entrada a la base de dades, taula combinada de GCVS Vols I-III i NL 67-78 amb coordenades millorades, Catàleg general de estrelles variables Arxivat 2017-06-20 a Wayback Machine., Sternberg Astronomical Institute, Moscou, Rússia. Accedit a Internet el 9 de novembre de 2009.
* 1 2 Watson, Christopher. «Z Apodis». Associació Americana d'Observadors d'Estrelles Variables, 04-01-2010. [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ Information Bulletin on Variable Stars. Bibcode: 1991IBVS.3664....1M.
# Mercedes Aráoz

Mercedes Aráoz (castellà: Mercedes Rosalba Aráoz Fernández) (Lima, 5 d'agost de 1961) és una economista, professora universitària i política peruana.
Mercedes Aráoz va guanyar la majoria a la convenció nacional de l'Aliança Popular Revolucionària Americana (APRA) i va acceptar la nominació per a les eleccions generals peruanes de 2011, però va retirar la nominació el 16 de gener de 2011 per discrepàncies amb el partit, i APRA no va presentar cap candidat a les eleccions. Ollanta Humala guanyà les eleccions peruanes de 2011 i el succeí com a president. Des del 17 de setembre de 2017 és Presidenta del Consell de Ministres del Perú i des del 2016 la Vicepresidenta Segona del Perú, sota el govern de Pedro Pablo Kuczynski.

## Referències

* ↑ «Renuncia la candidata presidencial oficialista de Perú, Mercedes Aráoz» (en castellà). America Economia, 17-01-2011. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ «Humala guanya les eleccions al Perú per un estret marge». Vilaweb, 6∕6∕2011. [Consulta: 17∕9∕2011].
# Monestir del Sant Sepulcre (Alcoi)

El Monestir del Sant Sepulcre d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià, és l'única mostra d'arquitectura religiosa antiga que es conserva a Alcoi, ja que totes les altres han desaparegut. Es tracta d'un temple barroc construït entre 1596 i 1598 pels mestres d'obres Baltasar García, Honorato d'Ontinyent i Baptista Balfago.
La planta del temple és en creu llatina, amb nau de tres trams coberta per volta de canó sobre arcs faixons amb llunetes, on el creuer es cobreix amb una cúpula el·líptica sobre petxines, amb nervadures i finestres entre elles.
Destaca la gran altura dels arcs d'embocadura de les capelles laterals, escassament comunicades entre si. Als peus se situa el cor alt, tancat amb gelosia, per a ús de les monges Agustines Descalces que habiten el convent.
Compta amb una capella lateral el·líptica on es contenen les relíquies del miracle del Sagrat Copó, robat i oposat intacte en 1568 i d'una imatge del Xiquet Jesús de Praga que, segons la història, va inclinar els seus dits per assenyalar el lloc on el Calze havia estat amagat. Com a curiositat destacar que en aquesta capella també es troba una rèplica del Llençol Sant, pertanyent a Juan Luis de Alzamora, secretari de Joan d'Habsburg i que el va donar al convent.
Té també en una de les seues fornícules una imatge de Sant Josep que compta amb una reproducció a petita escala d'un banc de fuster i una "cabellera" d'encenalls de fusta. L'exterior del temple és auster i senzill, on únicament destaca la portada de pedra en la façana dels peus, a la qual s'hi accedeix per escalinata el·líptica.
La façana lateral del monestir del Sant Sepulcre d'estil barroc regionalista és obra de l'arquitecte alcoià Vicent Valls Gadea, realitzada en 1925.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Jaén i Urban, Gaspar. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante. Guía de arquitectura de la provincia de Alicante (en castellà), 1999, p. 7. ISBN 84-7784-353-8 [Consulta: 13 novembre 2017].
# Labiobarbus cyanoparejus

Labiobarbus cyanoparejus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hasik

Hasik o Hasek (àrab: حاسك, Ḥāsik) és una població del Zufar, a Oman, a l'est de Mirbat, al peu de la muntanya del Djabal Nus o Lus. Correspon a la Αφίχων del Periple de la Mar Eritrea.
A la costa se situa la badia de les herbes (Djun al hashish) coneguda també com a badia de Kuria Muria per les illes d'aquest nom, o també com badia d'Hasik. Antigament fou un gran port comercial pel qual s'exportaven els arbres turífers propis de la regió; va mantenir el comerç amb Socotora, però modernament va entrar en decadència fins que les inversions del petroli han permès el desenvolupament. El seu nom popular actual és Suk Hasik, la qual cosa indica que és un mercat.