OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fotogramas de Plata 1988

La 39a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 1988, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 27 de febrer de 1989 a la discoteca Joy Eslava. Foren presentats per Imanol Arias i Aitana Sánchez-Gijón.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Remando al viento | Gonzalo Suárez | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Els dublinesos | John Huston | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Carmen Maura | Baton Rouge Mujeres al borde de un ataque de nervios | Guanyadora |
| Victoria Abril | Baton Rouge El juego más divertido El placer de matar | Candidata |
| María Barranco | Mujeres al borde de un ataque de nervios Tu novia está loca | Candidata |
| Chus Lampreave | Espérame en el cielo Miss Caribe Mujeres al borde de un ataque de nervios | Candidata |
| Terele Pávez | Diario de invierno | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Antonio Banderas | Baton Rouge Así como habían sido El placer de matar Mujeres al borde de un ataque de nervios | Guanyador |
| Juan Diego | Así como habían sido Jarrapellejos Pasodoble | Candidat |
| Alfredo Landa | Sinatra | Candidat |
| José Luis Gómez | Llums i ombres Remando al viento | Candidat |
| Fernando Rey | Diario de invierno Pasodoble El túnel | Candidat |

### Millor intèrpret de televisió

| Intérprete | Sèrie de televisió | Resultat |
| José Sacristán | Gatos en el tejado | Guanyador |
| Ferran Rañé i Blasco | Gatos en el tejado | Candidata |
| Albert Closas | Gatos en el tejado | Candidat |
| Javier Gurruchaga | Viaje con nosotros | Candidat |
| Tricicle | Tres estrelles | Candidat |

### Millor intèrpret de teatre

| Intèrpret/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Concha Velasco | Carmen, Carmen | Guanyadora |
| Dagoll Dagom | Mar i cel | Candidat |
| Kiti Mánver | Carmela y Paulino, variedades a lo fino | Candidat |
| Marisa Paredes | Orquídeas a la luz de la luna | Candidat |
| Julieta Serrano | Orquídeas a la luz de la luna | Candidat |

## Referències

* ↑ Carmen Maura y Banderas, premios Fotogramas de Plata, La Vanguardia, 28 de febrer de 1989
* ↑ Carmen Maura y Antonio Banderas, ganadores de los premios Fotogramas, El País, 28 de febrer de 1989
* ↑ Entrega de los premios Fotogramas de Plata 1988, ABC, 28 de febrer de 1989

## Vegeu també

* III Premis Goya
* 33a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* VII Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata per any a l'IMDB
# Villers-Pater

Villers-Pater és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 41 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villers-Pater era de 41 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 22 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. 21 eren cases i 1 era un apartament. Dels 16 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 6 tenien tres cambres, 2 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villers-Pater el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 21 persones, 15 eren actives i 6 eren inactives. Les 15 persones actives estaven ocupades(7 homes i 8 dones).. De les 6 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villers-Pater a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villers-Pater a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Otomys simiensis

Otomys simiensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Etiòpia. Es tracta d'un representant petit del complex d'espècies Otomys typus. Té el pelatge dorsal de color marró fosc, mentre que el pelatge ventral és gris pàl·lid. El seu hàbitat natural són els boscos amb espècies com ara Erica arborea, Hypericum revolutum i Rosa abyssinica. El seu nom específic, simiensis, significa 'de Simien' en llatí.

## Referències

* ↑ Taylor, P. J.; Lavréntxenko, L. A.; Carleton, M. D.; Verheyen, E.; Bennett, N. C.; Oosthuizen, C. J.; Maree, S. 2011. «Specific limits and emerging diversity patterns in East African populations of laminate-toothed rats, genus Otomys (Muridae: Murinae: Otomyini): Revision of the Otomys typus complex». Zootaxa, 3.024: 1-66
# Obligació cupó-zero

Una obligació cupó-zero o bo cupó-zero (en anglès: zero-coupon bond o accrual bond o discount bond) és una obligació (finances) emesa per una entitat que no paga interessos durant la seva vida sinó que en el moment de ser emès és venut a un preu inferior al del seu valor nominal (amb descompte) i en el moment del venciment s'amortitza per tot el seu valor nominal. Per exemple un Bo cupó-zero amb venciment a 1 any i amb un valor nominal de 1.000 € pot ser venut per 900 €; quan el cupó arriba a venciment al cap de l'any el comprador del cupó-zero rep tot el valor nominal, els 1.000 €; d'aquesta manera els 100 € de diferència serien l'"interès" descomptat a l'inici que al final ha rendit el cupó. Els bons cupó-zero són emesos perquè l'emissor prefereix no haver d'anar pagant interessos al llarg de la vida del bo. Aquesta manca de pagament d'interessos els fa intrínsecament més arriscats que un altre bo que sí que pagui interessos al llarg de la seva vida, de manera que els bons cupó-zero presenten una major volatilitat als mercats secundaris per credit risk.

## Vegeu també

* Corba cupó-zero

## Bibliografia

* «cupó zero». Termcat - Diccionari dels mercats financers. Arxivat de l'original el 2014-05-02. [Consulta: 3 novembre 2010].
* «zero-coupon bond». Investor glossary. Arxivat de l'original el 2014-05-02. [Consulta: 20 abril 2011]. (anglès)
# Catedral de Sant Joan (Oban)

La Catedral de Sant Joan (gaèlic escocès: Ard-eaglais Eòin i Diadhair i en anglès: St John's Cathedral) és una catedral de l'església episcopal escocesa situada a la ciutat d'Oban. És una de les dues catedrals de la Diòcesi d'Argyll i les Illes, i una de les vetes del bisbe d'Argyll i les illes.
Vista interior que mostra les barres d'acer inusuals que donen suport a la torre central Els MacDougalls de Dunollie i Campbells de Dunstaffnage van començar el projecte de construir una església episcopal a Oban el 1846. La primera església es va completar el 1864 i quan la ciutat va créixer, es va desenvolupar l'església. El narthex es va afegir el 1882 i després es va iniciar un gran esquema el 1906. Els fons es van acabar abans que acabés la construcció, per la qual cosa tenim una catedral única (designada com a tal en 1920) amb cada fase visible a la catedral que es veu avui i les nostres famoses bigues d'acer segueixen donant suport a la visió incompleta d'una gran estructura.

## Llista de bisbes

* 1959-1979: Charles Copland
* 2000-2012: Norman MacCallum
* 2012-2017: Nicki McNelly 2018 - Margi Campbell

## Referències

* ↑ «St John Cathedral» (en anglès). [Consulta: 16 octubre 2018].
# Waraw'il Ghaylan Yuhan`im

Warawʾil Ghaylan Yuhanʿim fou rei de Qataban al segle i dC.
Va succeir el seu pare Shahr Yagul Yuhargib a l'inici del segle i dC. Va regnar sol i més tard va associar als seus germans: Dhamar'ali Dhubyan Yuhargib segons una inscripció inèdita; un altre germà Fara`karib Yuhawdi, segons una altra inscripció; i encara un tercer, del que només es coneix el nom Hawfi`am sense epítet i que podria ser Hawfi`am Yuhahmid, que apareix com a rei en solitari en una inscripció incompleta i sense titulació; no es pot determinar si foren associats tots al mateix temps o successivament. Una al·lusió als germans corregents de Waraw'îl apareix en una altra inscripció. Habitualment no eren els germans els associats sinó el fill gran, i aquest cas és una excepció
Igual que el seu pare i el seu avi, va encunyar moneda. El va succeir el seu germà Dhamar'ali Dhubyan Yuhargib.

## Notes

* ↑ hi ha dos casos de germans a Sabà al segle iii: Sha`ir Awtar i el seu germà Hay'athtar Yada, fills d'Alhan Nahfan; i Ilisharah Yahdub i son germà Ya'zal Bayan, fills de Fari`am Yanhab.

## Bibliografia

* Mounir Arbach, « La chronologie du royaume de Qatabân du Ier siècle avant J.-C. au Ier siècle après J.-C. », Chroniques yéménites en línia, 10/2002, posat en línia 21 d'abril de 2003, Consulta 31 d'octubre de 2010. URL :
# Mona esquirol amazònica

La mona esquirol amazònica (Saimiri vanzolinii) és una espècie de mico de la família dels cèbids que viu al Brasil.
# Fotogramas de Plata 1995

La 46a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 1995, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc l'11 de març de 1996 al Palau de Congressos del Parque Juan Carlos I (IFEMA). Va comptar amb les actuacions de Ketama, La Cubana i Presuntos Implicados. Fou emesa per La 1.

## Candidatures

| Guardó | Candidat | Treballs que es valoren | Decisió |
| Millor pel·lícula espanyola | Nadie hablará de nosotras cuando hayamos muerto | Agustín Díaz Yanes | Guanyadora |
| Millor pel·lícula estrangera | Els ponts de Madison | Clint Eastwood | Guanyadora |
| Millor actriu de cinema | Aitana Sánchez-Gijón | La ley de la frontera Boca a boca Un paseo por las nubes | Candidata |
| Millor actriu de cinema | Marisa Paredes | La flor de mi secreto | Guanyadora |
| Millor actriu de cinema | Victoria Abril | Nadie hablará de nosotras cuando hayamos muerto | Candidata |
| Millor actor de cinema | Javier Bardem | Boca a boca | Guanyador |
| Millor actor de cinema | Antonio Banderas | Two Much | Candidat |
| Millor actor de cinema | Álex Angulo | El día de la bestia Sálvate si puedes | Candidat |
| Millor actor de televisió | Emilio Aragón Álvarez | Médico de familia | Candidat |
| Millor actor de televisió | Carmelo Gómez | La Regenta | Guanyador |
| Millor actor de televisió | Tito Valverde | Pepa y Pepe | Candidat |
| Millor actriu de televisió | Aitana Sánchez-Gijón | La Regenta | Guanyadora |
| Millor actriu de televisió | Lydia Bosch | Médico de familia | Candidata |
| Millor actriu de televisió | Verónica Forqué | Pepa y Pepe | Candidata |
| Tota una vida | Paco Rabal | | Guanyador |
| Millor intèrpret de teatre | Ana Belén | La bella Helena | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Premios Fotogramas, El País, 12 de març de 1996
* ↑ Marisa Paredes y Javier Bardem ganan los Fotogramas de Plata 1995, La Vanguardia, 13 de març de 1996
* ↑ La gran noche de los Fotogramas 95, ABC, 12 de març de 1996

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1995
* X Premis Goya
* V Premis de la Unión de Actores
* V Premis Turia
* 40a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Comfort (Texas)

Comfort és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.358 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Comfort tenia 2.358 habitants, 799 habitatges, i 603 famílies. La densitat de població era de 283,6 habitants per km².
Dels 799 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,7% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 24,5% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.799 $ i la renda mediana per família de 29.295 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.972 $ mentre que les dones 15.000 $. La renda per capita de la població era de 12.687 $. Aproximadament el 27,1% de les famílies i el 29% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Comfort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Comfort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Nancy Lynch

Nancy A. Lynch (1948) és una professora de l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT). És una Professora NEC d'Enginyeria de programari en el Departament d'Enginyeria Elèctrica i Ciències de Computació (EECS) i la cap del grup de recerca de Teoria de Sistemes Distribuïts en el Laboratori d'Intel·ligència Artificial i Ciències de la Computació en el MIT.
És autora de nombrosos articles de recerca sobre algorismes distribuïts i resultats d'impossibilitat i sobre modelament formal i validació de sistemes distribuïts. També és l'autora dels llibres "Transaccionis Atòmiques" i "Algorismes Distribuïts". Finalment, és membre de la National Academy of Engineering, i part de l'ACM.
Nancy Lynch es va estudiar matemàtiques en el Brooklyn College i en el MIT. Va impartir classes en les facultats de matemàtica i ciències de computació de moltes altres universitats, incloent la Universitat Tufts, la Universitat del Sud de Califòrnia i l'Institut Tecnològic de Geòrgia, abans d'establir-se en la facultat del MIT en 1982. Des de llavors, Lynch ha treballat en matemàtiques aplicades a tasques de comprensió i construcció de sistemes distribuïts complexos.

## Reconeixements

* 2001 Premi Dijkstra
* 2001 Acadèmia Nacional d'Enginyeria
* 2006 Premi Wijngaarden
* 2007 Premi Knuth
* 2007 Premi Dijkstra
* 2010: IEEE Emanuel R. Piore Award
* 2012: Athena Lecturer

## Referències

* ↑ «IEEE Emanuel R. Piore Award Recipients». IEEE. [Consulta: 31 dic 2010].
* ↑ «Lynch named Athena Lecturer». MIT News, 18-04-2012. [Consulta: 31 octubre 2013].
# Otomys occidentalis

Otomys occidentalis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 1.900 i 3.000 msnm al Camerun i Nigèria. El seu hàbitat natural són els herbassars amb falgueres situats a les clarianes dels boscos de muntanya. Està amenaçat per la desforestació provocada per l'expansió dels camps de conreu. El seu nom específic, occidentalis, significa 'occidental' en llatí.

## Referències

* ↑ Taylor, P. J.; Hutterer, R. Otomys occidentalis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 juny 2017.
# Charles Vandenhove

Charles Vandenhove (Teuven, 3 de juliol de 1927 - Lieja, 22 de gener de 2019) va ser un arquitecte belga.

## Biografia

Era un fill d'un comerciant. Va terminar els seus estudis a l'Institut Superior «Saint-Luc» a Lieja el 1945 i va terminar la seva especialització a l'escola superior d'arquitectura «La Cambre» a Brussel·les el 1951.
Una de les seves primeres realitzacions era la Cour Saint-Antoine a Lieja el 1979 junt amb l'enginyer René Greisch. Després del funcionalisme i les destruccions dels anys seixanta va mostrar que hi havia una possibilitat de combinar el respecte per a les ‘pedres velles' amb aportacions modernes en una combinació a mesura de l'home. Aquesta realització pot considerar-se com un moment «revolucionari» de la concepció de la renovació de la ciutat de Lieja, fins aleshores dominada per a l'obsessió de sacrificar tota la ciutat a les necessitats del cotxe i del fluïdesa del trànsit, tret dels grans monuments, un moviment portat per a l'historiador de l'art i regidor Jean Lejeune. A la Cour Saint-Antoine va desenvolupar la seva signatura: l'ús de vidres quadrangulars acolorits, les columnes amb capitell format de dues cercles i les creus de bronze que van reemplaçar les creus de pedra de les finestres, desapareguts al segle xvi a conseqüència de la taxa de la llum.
El 2007 va donar la seva col·lecció d'obres d'art al museu d'art Bonnefantenmuseum a Maastricht.

## Unes realitzacions

* A Bèlgica
** Modernització i eixample del Teatre Real «La Monnaie» - «De Munt» a Brussel·les.
** L'hospital universitari de la Universitat de Lieja a Sart-Tilman.
** «La Cour Saint-Antoine» a Lieja.
** «Le Balloir», orfenat i cases protegides a Lieja
** Renovació de la casa Torrentius a Lieja, una casa noble del segle xvi dissenyada per l'arquitecte i escultor liegès Lambert Lombard)
* Als Països Baixos
** L'Statenplein a Dordrecht
** El palau de justícia a 's-Hertogenbosch
** «Hoogfrankrijk» a Maastricht
** «Kanunnikencour» a Maastricht
** «Maison Céramique» a Maastricht
** «De Kölleminder» a Venlo.
* A França
** El «Théâtre des Abbesses» a París.

## Imatges

* Brussel·les, Teatre real 'La Monnaie'
* Dordrecht, Statenplein
* 's-Hertogenbosch, Palau de justícia
* Maastricht, Maison Céramique

## Bibliografia

* Charles Vandenhove: Art in Architecture, ISBN 90-5544-546-0`
* Charles Vandenhove: Projects/Projecten 1995-2000 ISBN 90-5662-181-5 (2001)
* Charles Vandenhove: Un architecte belge dans le siècle, Autor; Geert Bekaert ISBN 2-8046-0012-2 (1998)
* Charles Vandenhove, 1985-1995 / Geert Bekaert. - Amsterdam; ISBN 90-72469-72-0 (1994)
* Charles Vandenhove: Une architecture de la densité, Autor François Chaslin (1985)

## Enllaços externs

* Web oficial de Charles Vandenhove i associats Arxivat 2019-01-26 a Wayback Machine.
# Wotje

Wotje (en marshallès: Wōjjā) és un atol de l'oceà Pacífic que forma un districte legislatiu de la cadena de Ratak de les Illes Marshall. Comprèn 75 illes i illots, té una superfície terrestre de 8,18 km² i envolta una llacuna amb una superfície de 624 km². La seva població era de 859 habitants el 2011.

## Història

El primer albirament registrat pels europeus va ser per l'expedició espanyola de Ruy López de Villalobos el 25 de desembre de 1542.
L'atol va ser reclamat per l'Imperi Alemany, juntament amb la resta de les Illes Marshall, el 1884. Després de la Primera Guerra Mundial va quedar sota el domini de l'Imperi Japonès. Des de finals de la dècada de 1930 fou una important base d'hidroavions japonesos, amb un camp d'aviació i diversos centenars d'edificis de suport. Durant la Segona Guerra Mundial va ser fortament armat amb artilleria i bateries antiaèries. L'únic bombardeig de Hawaii després de Pearl Harbor va ser executat per hidroavions des de Wotje. La guarnició japonesa de Wotje arribà a comptar amb més de 4.000 homes. Des de mitjans de 1943 va ser atacat per avions de la Marina dels Estats Units i bombardejat per vaixells de guerra. Els atacs van augmentar en freqüència i gravetat després de la caiguda de Majuro i Kwajalein a mans de les forces americanes, i es van tallar totes les línies de subministrament a Wotje. Amb la rendició del Japó, només 1.244 homes de la guarnició eren vius. Després de la Segona Guerra Mundial va quedar sota el control dels Estats Units. Forma part de les Illes Marshall des de la seva independència, el 1986.

## Referències

* ↑ Marshallese-English Dictionary - Place Name Index
* ↑ «Marshall Islands - Likiep», 23-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-23. [Consulta: 10 novembre 2020].
* 1 2 «Marshall Islands Municipalities». [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Coello, Francisco "Conflicto hispano-alemán" Boletín de Sociedad Geográfica de Madrid, t.XIX. 2º semestre 1885, Madrid, p.279,281
* ↑ Sharp, Andrew. The discovery of the Pacific Islands. Oxford: Clarendon Press, 1960, p. 28.
* ↑ Martinez Shaw, Carlos. Relación del viaje que hizo desde Nueva España a las Islas de Poniente, despues Filipinas, Ruy López de Villalobos, de orden del Virrey de Nueva España, Don Antonio de Mendoza / García de Escalante Alvarado. Santander: Universidad de Cantabria, 1999, p. 42. ISBN 84-8102-234-9.
* ↑ Stage, Anson H. «During a little-known raid, Japan's newest four-engine flying boat was put to a challenging test: a flight of more than 3,000 miles to attack Hawaii.». Forgotten Campaign: The Dutch East Indies Campaign 1941-1942, 1999. Arxivat de l'original el 2021-03-03. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ ; Alsleben, Allan«Japanese garrisons on the by-passed Pacific Islands 1944-1945». Forgotten Campaign: The Dutch East Indies Campaign 1941-1942, 1999–2000. Arxivat de l'original el 2016-01-06. [Consulta: 10 novembre 2020].
# Mina (llengua)

L'idioma Mina es parla al Nord del Camerun. A l'Índia també hi ha un idioma amb el mateix nom. En ISO 639-3 es distingeixen referint-se a aquest idioma com a Mina (Camerun) i a l'altre com a Mina (Índia)
La llengua mina—també coneguda en la bibliografia lingüística amb els noms de Hina i Besleri—està classificada com a llengua txadiana (una part de l'ampli grup afroasiàtic). A més, la llengua està classificada com a membre del grup Biu-Mandara, subgrup A, branca A7.
La llengua es parla al nord del Camerun per una població estimada d'unes 10.000 persones. Frajzyngier i Johnston (2005) defineix tres dialectes del mina: Marbak, Kefedjevreng i Dzundzun, mentre que Ethnologue defineix els tres dialectes següents Besleri, Jingjing (Dzumdzum), Gamdugun. Mentre que la relació entre els noms Jingjing i Dzundzun és clara, la relació entre els altres quatre no està clara. La mútua intel·ligibilitat entre els dialectes és difícil de determinar, però Frajzyngier i Johnston (2005:3) demostren una intel·ligibilitat unidireccional entre Dzundzun i mina (suposadament el dialecte Marbak).
Els parlants de mina són, generalment, bilingües, amb el Ful com a segona llengua. Sovint el ful s'uneix al Francès com a tercera llengua amb els parlants que tenen educació

## Notes

* ↑ Frajzyngier & Johnston (2005).
* ↑ cf. Newman (1992)
* ↑ Raymond G. Gordon, Jr, ed. 2005. Ethnologue: Languages of the World. 15th edition. Dallas: Summer Institute of Linguistics.
* ↑ Ethnologue 2005.

## Referències

* Article a Ethnologue sobre el Mina
* Frajzyngier, Zygmunt & Johnston, Eric. (2005). A Grammar of Mina. Berlin: Mouton de Gruyter.
* Newman, Paul. (1992). "Chadic Languages." In: Bright, William. International Encyclopedia of Linguistics. Oxford: Oxford University Press.
Viccionari