OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Funció gamma el·líptica

En matemàtiques, la funció gamma el·líptica és una generalització de la funció q-gamma, la qual és en si mateixa un q-anàleg de la funció gamma ordinària.
Està íntimament relacionada amb la funció estudiada per Jackson (1905), i pot ser expressada en termes de la funció gamma triple.
La seva representació és la següent:
    $\Gamma (z;p,q)=\prod _{m=0}^{\infty }\prod _{n=0}^{\infty }{\frac {1-p^{m+1}q^{n+1}/z}{1-p^{m}q^{n}z}}.$
Aquesta obeeix diverses identitats:
    $\Gamma (z;p,q)={\frac {1}{\Gamma (pq/z;p,q)}}\,$
    $\Gamma (pz;p,q)=\theta (z;q)\Gamma (z;p,q)\,$
    $\Gamma (qz;p,q)=\theta (z;p)\Gamma (z;p,q),\,$ on $\theta$ és la funció q-theta.
Quan $p=0$, es redueix al símbol q-Pochhammer infinit:
    $\Gamma (z;0,q)={\frac {1}{(z;q)_{\infty }}}.$

## Fórmula de multiplicació

Definim
    ${\tilde {\Gamma }}(z;p,q):={\frac {(q;q)_{\infty }}{(p;p)_{\infty }}}(\theta (q;p))^{1-z}\prod _{m=0}^{\infty }\prod _{n=0}^{\infty }{\frac {1-p^{m+1}q^{n+1-z}}{1-p^{m}q^{n+z}}}.$
A continuació, s'hi afegeix la següent fórmula $r=q^{n}$ (Felder & Varchenko (2003)).
    ${\tilde {\Gamma }}(nz;p,q){\tilde {\Gamma }}(1/n;p,r){\tilde {\Gamma }}(2/n;p,r)\cdots {\tilde {\Gamma }}((n-1)/n;p,r)=\left({\frac {\theta (r;p)}{\theta (q;p)}}\right)^{nz-1}{\tilde {\Gamma }}(z;p,r){\tilde {\Gamma }}(z+1/n;p,r)\cdots {\tilde {\Gamma }}(z+(n-1)/n;p,r).$

## Referències

* Jackson, F. H. «The Basic Gamma-Function and the Elliptic Functions». Proceedings of the Royal Society of London. Series A, Containing Papers of a Mathematical and Physical Character. The Royal Society, 76, 508, 1905, p. 127–144. DOI: 10.1098/rspa.1905.0011. ISSN: 0950-1207.
* Gasper, George; Rahman, Mizan. Basic hypergeometric series. 96. 2a edició. Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0-521-83357-8.
* Ruijsenaars, S. N. M. «First order analytic difference equations and integrable quantum systems». Journal of Mathematical Physics, 38, 2, 1997, p. 1069–1146. DOI: 10.1063/1.531809. ISSN: 0022-2488.
# Província d'Ascoli Piceno

La província d'Ascoli Piceno és una província que forma part de la regió de les Marques dins Itàlia. La seva capital és Ascoli Piceno.
Banyada a l'est amb el mar Adriàtic, la província d'Ascoli Piceno és la més meridional de les Marques i limita amb tres regions: els Abruços (província de Teramo) al sud, el Laci (Província de Rieti) al sud-oest, i l'Umbria (província de Perusa) a l'oest.
Té una àrea de 1.228,27 km², i una població total de 209.459 hab. (2016). Hi ha 33 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT

## Vegeu també

* Arquitectura longobarda

## Enllaços externs

* Província d'Ascoli Piceno Online
# Pulaski (Virgínia)

Pulaski és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 9.473 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pulaski tenia 9.473 habitants, 4.173 habitatges, i 2.670 famílies. La densitat de població era de 467,7 habitants per km².
Dels 4.173 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 36% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.481$ i la renda mediana per família de 36.339$. Els homes tenien una renda mediana de 28.054$ mentre que les dones 20.177$. La renda per capita de la població era de 21.338$. Entorn del 16,1% de les famílies i el 21,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pulaski». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pulaski». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Cosmocampus darrosanus

Cosmocampus darrosanus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 0-3 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Moçambic fins a Queensland (Austràlia) i Guam (Micronèsia).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Henicorhina

Henicorhina és un gènere d'ocells de la família dels troglodítids (Troglodytidae) que viu en diferents hàbitats de la zona Neotropical.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per 5 espècies:
* Henicorhina leucosticta - cargolet pitblanc.
* Henicorhina leucophrys - cargolet pitgrís.
* Henicorhina anachoreta - cargolet ermità.
* Henicorhina leucoptera - cargolet alabarrat.
* Henicorhina negreti - cargolet de Negret.

## Referències

* ↑ «Troglodytididae». H&M4 Checklist family by family - The Trust for Avian Systematics. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ National Museum of Natural History. «Henicorhina Sclater, PL & Salvin 1868». Encyclopedia of Life. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Salaman, Paul; Coopmans, Paul; Donegan, Thomas M.; Mulligan, Mark; Cortés, Alex «A new species of wood-wren (Troglodytidae: Henicorhina) from the Western Andes of Colombia: Una nueva especie de cucarachero de monte (Troglodytidae: Henicorhina) de la cordillera Occidental de Colombia» (en castellà). Ornitología Colombiana, 1, 2003, pàg. 4–21. ISSN: 1794-0915.
* ↑ Kroodsma, Donald E.; Brewer, David «White-breasted Wood-Wren (Henicorhina leucosticta), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.wbwwre1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Kroodsma, Donald E.; Brewer, David; Kirwan, Guy M. «Gray-breasted Wood-Wren (Henicorhina leucophrys), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.gbwwre1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ del Hoyo, Josep; Collar, Nigel; Kirwan, Guy M.; Sharpe, Christopher J. «Hermit Wood-Wren (Henicorhina anachoreta), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.gybwow3.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Schulenberg, Thomas S.; Johnson, Tom «Bar-winged Wood-Wren (Henicorhina leucoptera), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.bwwwre1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Kroodsma, Donald E.; Brewer, David; de Juana, Eduardo; Sharpe, Christopher J. «Munchique Wood-Wren (Henicorhina negreti), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.munwow1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
# Easton's Bible Dictionary

L'Easton's Bible Dictionary és una obra que compila diversos termes bíblics. Quan es fa referència a aquesta obra se sol parlar generalment a la tercera edició de l'Illustrated Bible Dictionary (Diccionari il·lustrat de la Bíblia) de Matthew George Easton, (1823-1894), publicat el 1897 (tres anys després de la mort d'Easton per Thomas Nelson. Aquesta edició és una obra en domini públic. Conté gairebé 4.000 accepcions relacionades amb la Bíblia, redactades des del punt de vista cristià del segle xix. Tot i el títol de l'obra diverses de les seves accepcions són de naturalesa enciclopèdica, tot i que també conté definicions curtes pròpies dels diccionaris.

## Enllaços externs

* Text complet del Easton's Bible Dictionary a la Christian Classics Ethereal Library.
# Mario Velarde

Mario Velarde Velázquez (29 de març de 1940 - 18 d'agost de 1997) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1962.

## Referències

* ↑ «Falleció Mario Velarde, ex técnico nacional de futbol» (en castellà). La Jornada, 20-09-1997.
* ↑ Mario Velarde a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Funció gamma de Hadamard

En matemàtiques, la funció gamma de Hadamard, anomenada així en honor del matemàtic francès Jacques Hadamard, és una extensió de la funció factorial, diferent de la funció gamma. Aquesta funció, amb el seu argument desplaçat -1, interpola el factorial i l'amplia als nombres reals i complexos d'una manera diferent a la funció gamma d'Euler.
Es defineix com:
    $H(x)={\frac {1}{\Gamma (1-x)}}\,{\dfrac {d}{dx}}\left\{\ln \left({\frac {\Gamma ({\frac {1}{2}}-{\frac {x}{2}})}{\Gamma (1-{\frac {x}{2}})}}\right)\right\}$
on $\Gamma (x)$ denota la funció gamma clàssica. Si $n$ és un enter positiu, llavors:
    $H(n)=(n-1)!.\,$

## Propietats

A diferència de la funció gamma clàssica, la funció gamma de Hadamard $H(x)$ és tota una funció, és a dir, no té pols en el seu domini. Compleix l'equació funcional
    $H(x+1)=xH(x)+{\frac {1}{\Gamma (1-x)}}$

## Representacions

La funció gamma de Hadamard es pot expressar en termes de funcions de digamma com
    $H(x)={\frac {\psi \left(1-{\frac {x}{2}}\right)-\psi \left({\frac {1}{2}}-{\frac {x}{2}}\right)}{2\,\Gamma (1-x)}}$
i és
    $H(x)=\Gamma (x)\left[1+{\frac {\sin(\pi x)}{2\pi }}\left\{\psi \left({\dfrac {x}{2}}\right)-\psi \left({\dfrac {x+1}{2}}\right)\right\}\right],$
on $\psi (x)$ denota la funció digamma.

## Bibliografia

* Hadamard, M. J.. Sur L'Expression Du Produit 1·2·3· · · · ·(n−1) Par Une Fonction Entière ( PDF) (en francès). OEuvres de Jacques Hadamard, Centre National de la Recherche Scientifiques, 1894.
* Srivastava, H. M.; Junesang, Choi. Zeta and Q-Zeta Functions and Associated Series and Integrals (en anglès). Elsevier insights, 2012, p. 124. ISBN 0123852188.
* «Introduction to the Gamma Function» (en anglès). The Wolfram Functions Site. Wolfram Research, Inc.
# Portada/article maig 29
## Relacions entre la Corona d'Aragó i l'Imperi Romà d'Orient

Les relacions entre la Corona d'Aragó i l'Imperi Romà d'Orient foren les relacions internacionals entre la Corona d'Aragó i l'Imperi Romà d'Orient des de mitjans del segle xii, quan es produí la unió dinàstica entre el comtat de Barcelona i el Regne d'Aragó, fins a la caiguda de Constantinoble en mans dels turcs otomans el 1453.
Malgrat l'oposició de potències com el Sacre Imperi Romanogermànic i tensions puntuals com els fets de la Venjança Catalana, la Corona d'Aragó i l'Imperi Romà d'Orient establiren vincles importants basats en l'amistat i en la unitat d'acció contra enemics comuns. Entre altres ocasions, els aragonesos i els romans col·laboraren per frustrar els designis de Carles I d'Anjou sobre els seus territoris, fer valdre els drets de Constança de Sicília sobre el Regne de Sicília i combatre les ràtzies dels turcs a Anatòlia, mentre que figures com Eudòxia Comnena, àvia materna del rei Jaume I el Conqueridor, encarnaven els contactes més personals. Les relacions perduraren fins al mateix dia de la caiguda de Constantinoble, amb la participació d'un escamot de catalans en la defensa de la ciutat.
# Creu de terme de la Petja

La creu de terme de la Petja és una creu de terme de Tortosa (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La creu de terme, medieval, és situada al costat esquerre de l'inici del camí que porta cap al santuari de la Mare de Déu dels Àngels de la Petja.
La creu s'aixeca en el punt mitjà d'una superfície de terreny limitat per un marge de 0,5 m a 1 m d'alçada, segons la zona (la part on es troben unes petites escales arriba a 1 m). El marge dibuixa una circumferència i a l'interior presenta com a basaments de la creu, tres superfícies circulars perfectament concèntriques i que disminueixen de diàmetre en sentit ascendent. Damunt aquests basaments circulars s'aixeca el cos vertical de la creu, format per tres elements prismàtics (que en origen probablement eren quatre, ja que la creu que coronava el conjunt ha desaparegut) que també disminueixen en alçada i perímetre en sentit ascendent. Cal destacar l'element intermedi d'aquest cos vertical, en forma de capelleta, que disposa d'un lleuger nínxol o fornícula on es troba una imatge decapitada, probablement d'algun sant, que sembla portar un llibre a la mà esquerra, mentre que la dreta està aixecada en actitud de beneir.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de la Petja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Oueslatia

Oueslatia o El Oueslatia (àrab: الوسلاتية, al-Waslātiyya) és una ciutat de Tunísia, al nord-oest de la governació de Kairuan, situada poc més de 50 km al nord-oest de Kairuan. Rep el seu nom del Djebel Ousselat, una muntanya al vessant nord-oest de la qual s'estén la ciutat, que també és propera al Djebel Esssaradj, al nord, i a les muntanyes del Djebel Bou Zabouss, al nord-est. És capçalera d'una delegació amb 43.350 habitants (2004).

## Economia

La seva activitat econòmica és agrícola, amb oliveres i fruiters.

## Patrimoni

Hi ha diverses restes romanes, tot i que no gaire importants, a la rodalia d'Aïn Jioula i de Dechret Touama.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 41 55 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en onze sectors o imades:
* Mâarouf (41 55 51)
* El Oueslatia Est (41 55 52)
* El Oueslatia Ouest (41 55 53)
* El Menzel (41 55 54)
* Djebel Essarj (41 55 55)
* Zaghdoud (41 55 56)
* Djebel Oueslat (41 55 57)
* Djebel Erreihane (41 55 58)
* Aîn Djeloula (41 55 59)
* Oued El Ksab (41 55 60)
* El Behaîr (41 55 61)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 41 14).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 97-101. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 155. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Herri Alderdi Sozialista Iraultzailea

Herri Alderdi Sozialista Iraultzailea (Partit Socialista Revolucionari Popular) més conegut com a HASI, que en basc significa començar, fou un partit polític il·legal basc, considerat generalment com el braç polític d'ETA. Sorgit el 1977 a partir de l'Euskal Herriko Alderdi Sozialista, formà part de l'anomenat Moviment d'Alliberament Nacional Basc i de la coalició electoral Herri Batasuna fins a la seva dissolució en els anys noranta. Els seus dirigents més destacats han estat Txomin Ziluaga, Santi Brouard, Iñaki Ruiz de Pinedo Undiano i Jokin Gorostidi.

## Referències

* ↑ Egaña, Iñaki. Diccionario Histórico-Político de Euskal Herria (en castellà). Txalaparta, 1996, p.227. ISBN 8481360392.
# Eleccions parlamentàries armènies de 2021

Les eleccions parlamentàries armènies de 2007 es van celebrar el 20 de juny de 2021 per a renovar els 101 diputats de l'Assemblea Nacional Armènia. El més votat fou el partit del president en funcions Nikol Paixinian, Tractat Civil amb el 54% dels vots. La participació fou del 49,4%.
Les eleccions s'havien previst inicialment per al 9 de desembre de 2023, però es van convocar abans a causa de la crisi política que va seguir a la guerra de l'Alt Karabakh de 2020 i a un suposat intent de cop d'Estat el febrer de 2021.

## Referències

* ↑ «CEC shares final results of snap elections: Pashinyan's party has 53.91%, Kocharyan's bloc has 21.09%» (en anglès). [Consulta: 8 octubre 2022].
* 1 2 «CEC». .
* ↑ «Armenia PM says open to early elections to end crisis» (en anglès). [Consulta: 4 març 2021].
# Mario Traxl

Mario Traxl (Münchendorf, Baixa Àustria, 30 de maig de 1964) va ser un ciclista austríac. Del seu palmarès destaca els dos Campionats nacionals en ruta i la medalla de bronze al Campionat del Món de contrarellotge per equips de 1987.

## Palmarès

* 1987
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1988
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1989
** Campió d'Àustria en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1994
** Campió d'Àustria en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# GGE

GGE té els següents significats:
* Gran Galeria de l'Evolució, un dels edificis que componen el Museu Nacional d'Història Natural de França
* Germanor de Guies Excursionistes, entitat històrica del moviment escolta de Catalunya
* Girls for Gender Equity, organització feminista nascuda al barri de Brooklyn de Nova York, als Estats Units
* Goodgame Empire, videojoc d'estratègia
* GGE també és el codi de l'OACI d'Ecuato Guineana, aerolínia amb base a Malabo a la Guinea Equatorial
* Gge també és l'abreviatura de la gageïta, mineral de la classe dels silicats
# Pseudopentameris

Pseudopentameris és un gènere de plantes de la família de les poàcies. És originari de Sud-àfrica.
El gènere fou descrit a Mitteilungen der Botanischen Staatssammlung München 10: 303. 1971. L'espècie tipus és Pseudopentameris macrantha
El nombre cromosòmic bàsic del gènere és x = 6, amb nombres cromosòmics somàtics de 2n = 12 diploide.

## Taxonomia

* Pseudopentameris brachyphylla (Stapf) Conert
* Pseudopentameris caespitosa N.P.Barker
* Pseudopentameris macrantha (Schrad.) Conert
* Pseudopentameris obtusifolia

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 24 febrer 2010].
* ↑ Detalls del gènere - Tropicos

## Bibliografia

* Barker. 1995. A systematic study of the genus Pseudopentameris (Arundinoideae: Poaceae). Bothalia 25(2): 141–148.

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Política sobre l'energia nuclear

La política sobre l'energia nuclear és una política nacional i internacional en relació amb alguns o tots els aspectes de l'energia nuclear, com la mineria per al combustible nuclear, extracció i processament de combustible nuclear a partir del mineral, la generació d'electricitat mitjançant l'energia nuclear, l'enriquiment i l'emmagatzematge de combustible nuclear gastat i el reprocessament del combustible nuclear.
Les polítiques d'energia nuclear sovint inclouen la regulació de l'ús de l'energia i de les normes relatives al cicle del combustible nuclear. Altres mesures inclouen normes d'eficiència, les normes de seguretat, normes d'emissió, les polítiques fiscals i la legislació sobre el comerç de l'energia, el transport dels residus nuclears i materials contaminats, així com el seu emmagatzematge. Els governs poden subsidiar l'energia nuclear i organitzar els tractats internacionals i els acords comercials sobre la importació i exportació de tecnologia nuclear, l'electricitat, els residus nuclears i l'urani.
Des d'aproximadament 2001, el terme de renaixement nuclear s'ha utilitzat per referir-se a una possible reactivació de la indústria d'energia nuclear, però la generació d'electricitat d'origen nuclear el 2012 es trobava en el seu nivell més baix des de 1999.
Després de l'accident nuclear de Fukushima I, la Xina, Alemanya, Suïssa, Israel, Malàisia, Tailàndia, Regne Unit i Filipines estan revisant els seus programes d'energia nuclear. Tot i així, Indonèsia i Vietnam encara planegen construir centrals nuclears. Trenta-un països posseeixen centrals nuclears, i hi ha un nombre considerable de nous reactors en construcció a la Xina, Corea del Sud, Índia, i Rússia. El juny de 2011, països com Austràlia, Àustria, Dinamarca, Grècia, Irlanda, Letònia, Liechtenstein, Luxemburg, Malta, Portugal, Israel, Malàisia, Nova Zelanda i Noruega no tenen centrals nuclears i s'oposen a l'energia nuclear.
Atès que l'energia nuclear i les tecnologies d'armes nuclears estan estretament relacionades, les aspiracions militars poden actuar com un factor en les decisions de política energètica. La por a la proliferació nuclear influeix en algunes polítiques d'energia nuclear internacional.

## Referències

* ↑ WNA. «Nuclear power down in 2012». World Nuclear News, 20-06-2013.
* ↑ The Nuclear Renaissance (by the World Nuclear Association)
* ↑ Jo Chandler. «Is this the end of the nuclear revival?». The Sydney Morning Herald, 19-03-2011.
* ↑ Aubrey Belford. «Indonesia to Continue Plans for Nuclear Power». New York Times, 17-03-2011.
* ↑ Israel Prime Minister Netanyahu: Japan situation has "caused me to reconsider" nuclear power Arxivat 2019-09-30 a Wayback Machine. Piers Morgan on CNN, published 2011-03-17, accessed 2011-03-17
* ↑ Israeli PM cancels plan to build nuclear plant xinhuanet.com, published 2011-03-18, accessed 2011-03-17
* ↑ Michael Dittmar. Taking stock of nuclear renaissance that never was Sydney Morning Herald, August 18, 2010.
* ↑ «Nuclear power: When the steam clears». The Economist, 24-03-2011.
* ↑ Duroyan Fertl. «Germany: Nuclear power to be phased out by 2022». Green Left, 05-06-2011.