OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa BBVA Colsanitas 2011

El Torneig de Bogotà 2011, conegut oficialment com a Copa BBVA Colsanitas 2011, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als International tournaments de la WTA. La 19a edició del torneig es va celebrar entre el 12 i el 20 de febrer de 2011 al Club Campestre El Rancho de Bogotà, Colòmbia.
L'espanyola Lourdes Domínguez Lino va aconseguir el segon títol de la seva carrera, ambdós aconseguits a Bogotà.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J. Görges | 7 | 3 | 6$^4$ |
| | X. Han | 5 | 6 | 7 | | X. Han | 4 | 3 |
| | P. Mayr-Achleitner | 6 | 4 | 2 | 5 | C. Suárez Navarro | 6 | 6 |
| 5 | C. Suárez Navarro | 1 | 6 | 6 | | | | | 5 | C. Suárez Navarro | 2 | 6 | 0 |
| | M. Johansson | 6 | 6 | | | | | | | M. Johansson | 6 | 2 | 6 |
| | Y. Meusburger | 4 | 0 | | | M. Johansson | 6 | 7 | | | | | |
| Q | S. Fichman | 6 | 5 | 2 | WC | C. Castaño | 3 | 6⁵ | | | | | |
| WC | C. Castaño | 4 | 7 | 6 | | | | | | | | | | | M. Johansson | 6 | 3 | 2 |
| 7 | L. Domínguez Lino | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 7 | L. Domínguez Lino | 2 | 6 | 6 |
| | E. Birnerová | 2 | 2 | | 7 | L. Domínguez Lino | 6 | 6 | | | | | |
| Q | C. Dentoni | 6 | 3 | 4 | Q | B. García Vidagany | 4 | 3 | | | | | |
| Q | B. García Vidagany | 3 | 6 | 6 | | | | | 7 | L. Domínguez Lino | w/o | | |
| | N. Bratchikova | 6 | 2 | 1 | | | | | | P. Martić | | | |
| | L. Pous Tió | 3 | 6 | 6 | | L. Pous Tió | 6$^4$ | 3 | | | | | |
| | P. Martić | 6 | 6 | | | P. Martić | 7 | 6 |
| 2 | P. Hercog | 2 | 3 | | | | | |

## Quadre doble femení

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Edina Gallovits-Hall Anabel Medina Garrigues | 6 | 6 | |
| | Eva Birnerová Andreja Klepač | 4 | 2 | | 1 | Edina Gallovits-Hall Anabel Medina Garrigues | 6 | 6 | |
| | Lindsay Lee-Waters Megan Moulton-Levy | w/o | | | | Lindsay Lee-Waters Megan Moulton-Levy | 2 | 3 | |
| WC | Bianca Botto Mariana Duque Marino | | | | | | | | | 1 | Edina Gallovits-Hall Anabel Medina Garrigues | 2 | 7 | [11] |
| | Sharon Fichman Laura Pous Tió | 6 | 6⁶ | [10] | | | | | | | Sharon Fichman Laura Pous Tió | 6 | 6⁶ | [9] |
| 4 | Maria Korítseva Ioana Raluca Olaru | 3 | 7 | [6] | | Sharon Fichman Laura Pous Tió | 5 | 6 | [10] |
| | Irina-Camelia Begu Elena Bogdan | 3 | 2 | | 2 | Eleni Daniïlidu Jasmin Wöhr | 7 | 1 | [8] |
| 2 | Eleni Daniïlidu Jasmin Wöhr | 6 | 6 | | | | | | |
Bogotà :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2011
< 2010
2012 > :
WTA Tour Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Cottus greenei

Cottus greenei és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 9 cm de llargària màxima (normalment, en fa 6,3).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat (43°N-42°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: conca del riu Snake (Idaho, els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Kinziger, A.P., R.M. Wood i D.A. Neely, 2005. Molecular systematics of the genus Cottus (Scorpaeniformes: Cottidae). Copeia (2):303-311.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Seiza

Seiza (正 座, seure correctament) és una paraula japonesa que descriu la forma tradicional de seure en aquest país.
Per seure a l'estil seiza, cal agenollar-se al terra, descansar les natges als talons i l'empenya dels peus sobre el terra. Habitualment, les mans estan doblegades modestament sobre la falda i l'esquena roman recta.
El seiza es fa generalment en un terra de tatami, però molta gent se senta a l'estil seiza en catifes o terres de fusta dura. Depenent de la formalitat de l'ocasió, el moment i l'estatus relatiu de la persona, de vegades és acceptable seure en un coixí especial anomenat zabuton (座布団, literalment: futon per a seure).
Seure amb les cames creuades és considerat informal i inadequat en certes ocasions, però de vegades és permès, especialment per a aquells a qui els costa el seiza, com ara per a ancians o gent no japonesa (encara que per als segons és aconsellable, particularment en situacions formals, com a mínim intentar-ho).
Fer seiza és una part integral i necessària de moltes arts tradicionals japoneses, com la cerimònia del te, la meditació (zazen), i certes arts marcials. El seiza és també la forma tradicional de seure mentre s'està fent altres arts com shodo (cal·ligrafia) i ikebana (arranjaments florals), encara que amb l'increment de mobles d'estil occidental, això no és sempre necessari.
# Seagate (Carolina del Nord)

Seagate és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 4.590 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seagate tenia 4.590 habitants, 1.851 habitatges i 1.269 famílies. La densitat de població era de 499,2 habitants per km².
Dels 1.851 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,5% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.548 $ i la renda mediana per família de 62.724 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.443 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 29.567 $. Entorn del 8,7% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seagate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seagate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sembrancher

Sembrancher és una ciutat del cantó suís del Valais, cap del districte d'Entremont. El nom d'aquesta ciutat es deu a la pronúncia arpitana de Sant Pancraç.
# Creus de Maig a Borriana

Les Creus de Maig de Borriana són una festa que té lloc anualment en aquesta ciutat castellonenca el primer cap de setmana de maig.
La festa es remunta a 1944, quan un grup de fallers locals va decidir plantar creus florals el dia tres de maig, data en què es commemorava a invenció de la creu per a Santa Helena. Així l'u de maig de 1944 s'emet una notificació oficial de l'alcaldia signada per Salvador Dosdá, president de la Comissió de Festes, que oficialitza la celebració de l'acte. El text es dirigia a les comissions falleres locals i notificava així mateix que s'atorgarien tres premis a les millors creus florals, dotats amb 125, 100 i 75 pessetes respectivament. La normativa del concurs exigia que els monuments estiguessin plantats el dia tres al matí. El jurat sortiria a les sis de la tarda a avaluar-los. Aquestes primeres creus es van situar en els emplaçaments habituals dels monuments fallers.
La festa es desenvolupa durant el primer cap de setmana de maig. Es complementa amb actes lúdics i esdeveniments culturals. Els monuments poden arribar als cinc metres d'altura i s'instal·len en la via pública. Exteriorment són de flors, principalment clavells, si bé aquestes se suporten sobre suro blanc –generalment pintat i escatat per donar-li forma- que es fixa en estructures metàl·liques. Al voltant dels monuments es troba el jardí, que habitualment inclou basses d'aigua i dolls, amb els seus elements de Lampisteria. Tot això fa que el muntatge sigui un procés complex que no s'acaba fins al divendres, per evitar que inclemències d'última hora perjudiquin el monument. La festa ha obtingut de la Generalitat Valenciana el rang de Festa d'Interès Turístic Provincial.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cruces de Mayo» (en castellà). Ajuntament de Borriana. Arxivat de l'original el 2016-06-17. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ Patronato Provincial de Turismo de Castellón. «Cruces de Mayo» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 2016-06-03. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ Javier Martí. «Las Cruces de Mayo ya toman forma en Burriana» (en castellà). El Periódico Mediterráneo, 19-04-2016. [Consulta: 21 maig 2016].
# Semanario Económico

El Semanario Económico és una publicació setmanal editada a Palma (1779-1820) per la Societat Econòmica Mallorquina d'Amics del País. De bon començament rebia el nom de Noticia periódica de los precios corrientes de la semana. Fins a 1812 alternà diversos títols com Palma de Mallorca i Semanario Económico.
En foren impulsors, entre d'altres, Bernat Contestí, Antoni Desbrull i Boïl d'Arenós, Antoni Montis, i redactor Ignasi Maria Serrà. Oferia informacions sobre preus, trànsit portuari, ramaderia, indústria, agricultura i art. També publicava bans i reials ordres i notícies de la societat. Tenia 143 subscriptors. S'estampava a la Impremta Reial i es redactava en castellà.

## Referències

* ↑ «Semanario Económico». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 16. Palma: Promomallorca, p. 118. ISBN 84-8661702-2.
# Semanario Hebreo

Semanario Hebreo (en català 'Setmanari Hebreu'), és un diari setmanal de la comunitat jueva de l'Uruguai, fundat a Montevideo l'any 1960 pel polonès-jueu José Jerozolimski. Semanario Hebreo es publica en castellà. L'any 2018, el diari va fusionar les seves operacions digitals amb el portal JAI, creant un nou portal d'Internet anomenat Semanario Hebreo Jai.

## Referències

* ↑ «Semanario Hebreo celebrates 50 years» (en castellà). Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2013. [Consulta: 17 Dec 2012].
* ↑ «Semanario Hebreo Jai» (en castellà). [Consulta: 5 octubre 2020].
# Sergio Goycochea

Sergio Goycochea (17 d'octubre de 1963) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1990.

## Referències

* ↑ «Meet the penalty killers». FIFA. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ «Argentina: Top Ten Past Heros». attackingsoccer.com. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 25 gener 2014].
* ↑ Sergio Goycochea a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sergio Henao Montoya

Sergio Luis Henao Montoya (Rionegro, Antioquia, 10 de desembre de 1987) fou un ciclista colombià, professional des del 2007 fins al 2021.
Després de córrer fins al 2011 en equips colombians, en els quals demostrà les seves qualitats com a escalador i en què destaca la victòria en la general de la Volta a Colòmbia del 2010, el 2012 fitxà pel Team Sky. Amb aquest equip disputà les primeres grans voltes, destacant la novena posició final al Giro d'Itàlia del 2012.
El 2017 i 2018 va aconseguir el Campionat nacional en ruta i la victòria final a la París-Niça (2017).
El seu cosí Sebastián també es dedica al ciclisme.

## Palmarès

* 2006
** 1r a la Vuelta Gobernacion Norte de Santander
* 2007
** 1r al Clásico Ciclístico Banfoandes i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Antioquia
** Vencedor d'una etapa a la Vuelta Gobernacion Norte de Santander
* 2008
** 1r a la Volta a Colòmbia sub-23 i vencedor de 2 etapes
* 2009
** 1r al Gran Premi de Portugal i vencedor d'una etapa
** 1r al Cinturó de Mallorca i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Coupe des nations Ville Saguenay
* 2010
** 1r a la Volta a Colòmbia i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa del Clàssic RCN
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Antioquia
* 2011
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Utah
* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Algarve
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 2017
** Campió de Colòmbia en ruta
** 1r a la París-Niça
* 2018
** Campió de Colòmbia en ruta

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. 9è de la classificació general
* 2013. 16è de la classificació general
* 2018. 13è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. 14è de la classificació general
* 2013. 28è de la classificació general
* 2015. 22è de la classificació general
* 2018. 28è de la classificació general
* 2019. 45è de la classificació general
* 2020. 15è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2016. 12è de la classificació general
* 2017. 28è de la classificació general
* 2019. 47è de la classificació general
* 2021. 21è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Sergio Luis Henao: "Doy por terminada mi carrera profesional"» (en castellà). As, 07-03-2022. [Consulta: 8 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Crunomys celebensis

Crunomys celebensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de Sulawesi (Indonèsia), on viu a altituds d'entre 823 i 1.600 msnm. Es tracta d'un animal insectívor. El seu hàbitat natural són les selves tropicals perennifòlies de plana. Està amenaçada per la tala d'arbres i la transformació del seu medi per a usos agrícoles. El seu nom específic, celebensis, significa ‘de Cèlebes’ en llatí.

## Referències

* ↑ Clayton, E. Crunomys celebensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 15 març 2018.
* ↑ Entrada «Crunomys» d'Animalia (en anglès).
# Crupilly

Crupilly és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 56 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Crupilly era de 56 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 30 habitatges eren cases. Dels 25 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Crupilly el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 25 eren actives i 7 eren inactives. De les 25 persones actives 24 estaven ocupades (13 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 7 persones inactives 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 2 d'entitats de l'administració pública.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Crupilly hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Crupilly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Crupilly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Corifòidies

Coryphoideae és una subfamília de plantes amb flor de la família Arecaceae.

## Tribus

* Borasseae
* Caryoteae
* Corypheae
* Cryosophileae
* Phoeniceae

## Referències

* ↑ «Arecaceae Bercht. & J. Presl, nom. cons. subfam. Coryphoideae». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 13-04-2007. Arxivat de l'original el 2009-08-26. [Consulta: 17 agost 2009].
# Castelfranco Emilia

Castelfranco Emilia és un municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la província de Mòdena. L'any 2006 tenia 35.000 habitants.

## Fills il·lustres

* Belloli (nissaga), músics italians.
# Ateas

Ateas o Atees (ca. 429 aC – 339 aC) va ser, segons les fonts gregues i romanes, el més poderós dels reis escites. Va perdre la vida i el regne en un conflicte amb Filip II de Macedònia l'any 339 aC. El seu nom també s'escriu Atheas, Ateia, Ataias i Ateus.

## Unificació d'Escítia

No se sap si Ateas era parent o tenia connexió amb la dinastia reial d'Escítia. La majoria dels historiadors el defineixen com un usurpador que va expulsar del poder altres reis escites. Cap a la dècada de 340 aC, havia unit sota el seu poder a les tribus escites que habitaven un vast territori situat entre el Danubi i els pantans de Meòcia.
Plutarc relata diverses anècdotes sobre el personatge d'Ateas i la seva actitud cap a la cultura grega: «Ateas va fer presoner Ismènies, un excel·lent flautista, i li va manar que toqués. Els oients l'admiraven i el rei va jurar que era més agradable escoltar un cavall. Més tard, Ateas va escriure a Filip: «Tu regnes sobre els macedonis, homes que han après a lluitar i jo sobre els escites, que podem lluitar amb la fam i la set».
Cap al final de la seva vida, Ateas es va dedicar a envair la zona d'influència del regne de Macedònia als Balcans. Fonts gregues parlen de la seva campanya contra la tribu dels histrians a Tràcia. Al principi, Ateas va demanar ajuda a Filip II, però quan les tropes de Filip van arribar a Escítia, els escites se'n van burlar: el rei dels histrians havia mort i ja no calia dur a terme una nova acció militar. Un altre enfrontament entre Felip i Ateas va sorgir durant el setge de Bizanci per part de Filip (340 aC), quan els escites es van negar a donar subministraments a les tropes macedònies, posant com a pretext l'aridesa de la seva terra.
Aquests petits conflictes amb Ateas van donar a Felip un motiu per envair els seus dominis. Quan els escites no van permetre que Filip dediqués una estàtua d'Hèracles a l'estuari del Danubi, l'any 339 aC, els dos reis es van enfrontar a les planes de l'actual Dobrudja. Ateas va morir en la lluita i el seu exèrcit va ser derrotat. Sembla que Filip també va resultar ferit i el seu cavall va morir enmig de la baralla. Amb aquesta derrota, es va desfer l'imperi d'Ateas. Se suposa que els escites van perdre la seva posició dominant a l'estepa pòntica durant dos segles, fins al regnat d'Escilur al segle ii aC.
Els escites van comprar la pau entregant 20.000 dones escites i un nombre igual d'eugues de l'estepa als macedonis. Quan Filip retornava a Macedònia carregat de botí a través del país dels tribal·lis, aquestos li van prohibir el pas a menys que els donés la meitat del botí. Filip es va negar i va seguir una dura batalla on Filip en va resultar greument ferit i va estar a punt de morir però el seu fill Alexandre el va salvar al darrer moment.

## Referències

* ↑ Ashley, James R. The Macedonian Empire : the era of warfare under Philip II and Alexander the Great, 359-323 B.C.. Jefferson, N.C.: McFarland, 1998, p. 148-150. ISBN 9780786419180.
* ↑ Encyclopaedia Britannica. Volume 27. Cambridge: At the University Press, 1911, p. 261-262.
# Kipushita

La kipushita és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada en honor de la localitat tipus on va ser descoberta: la mina Kipushi.

## Característiques

La kipushita és un fosfat de fórmula química Cu₆(PO₄)₂(OH)₆·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Forma cristalls prismàtics, allargats al llarg de [1011], mostrant {111} amb cares desiguals, arrodonides i acabades per {100}, de fins a 5 mm; algunes formes addicionals inclouen {102}, {012}, {111}. Més freqüentment també es troba com a agregats de cristalls prismàtics de paràmetres paral·lels. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kipushita pertany a «08.DA: Fosfats, etc, amb cations petits (i ocasionalment, grans)» juntament amb els següents minerals: bearsita, moraesita, roscherita, zanazziïta, greifensteinita, atencioïta, ruifrancoïta, guimarãesita, footemineïta, uralolita, weinebeneïta, tiptopita, veszelyita, philipsburgita, spencerita, glucina i ianbruceïta.

## Formació i jaciments

La kipushita va ser descoberta a la mina Kipushi, a Kipushi (Katanga, República Democràtica del Congo) en la zona d'oxidació d'un dipòsit de Cu-Zn. També ha estat descrita a Austràlia, Àustria, els Estats Units, Itàlia, el Regne Unit i la Xina.

## Referències

* 1 2 «Kipushite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Kipushite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 23 juny 2019].