OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parque das Nações

El Parque das Nações (Parc de les Nacions) és el nom amb què es designa l'indret on es va celebrar l'Exposició Mundial del 1998 a Portugal. L'indret és avui un centre d'activitats culturals. D'arquitectura contemporània i amb espais de convivència, el parc va atraure una nova dinàmica a la zona oriental de la capital portuguesa, Lisboa i al municipi de Loures que, el 1990, encara era una zona industrial.
Destaquen les cúpules de les plataformes de l'Estació d'Orient, de Santiago Calatrava, imposant la seva línia arquitectònica; el Pavelló de Portugal, de l'arquitecte portuguès Álvaro Siza Vieira, té a l'entrada una enorme pala de formigó armat, que imita la vela d'un vaixell, deixant així a la vista la importància de les exploracions en la història del país.
Aprofitant de l'avantatge de la seva localització geogràfica, el parc també s'omple d'orgull de presentar una Marina turística moderna. La Marina Parque das Nações, que disposa de 600 àncores i infraestructures completament preparades per rebre grans esdeveniments nàutics.
A nivell administratiu, el parc es divideix entre la freguesia de Santa Maria dos Olivais, en el Concelho de Lisboa, i de Moscavide i Sacavém, en el Concelho de Loures. Alguns sectors de la població del parc i alguns moviment i partits defense la creació de la Freguesia d'Orient, en el Concelho de Lisboa, que englobaria les tres àrees en una mateixa regió administrativa.

## Referències

* http://portaldasnacoes.pt
# Coral El Llessamí

La Coral El Llessamí és una formació vinculada a la Societat Cultural La Vicentina, de Sant Vicenç dels Horts, al Baix Llobregat. Fundada el 1860 i integrada a la Federació de Cors de Clavé, té una trajectòria molt arrelada al seu entorn i ha fet diverses actuacions a països d'Europa i d'Amèrica. El Govern de Catalunya li atorgà la Creu de Sant Jordi el 2014.

## Referències

* ↑ «Societat Coral». [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 persones i 15 entitats». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 01-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 2 abril 2014].
# Coppa San Sabino

La Coppa San Sabino és una competició ciclista italiana d'un sol dia i que es disputa anualment pels voltants de Canosa di Puglia a la Pulla. Està reservada a ciclistes amateurs i sub-23.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1951 | Giuseppe Berterame | | |
| 1952 | Giuseppe Berterame | | |
| 1953 | Michele Caggiani | | |
| 1955 | Francesco Faraca | | |
| 1956 | Pietro Di Bitetto | | |
| 1957 | Gaetano Di Cillo | | |
| 1958 | No disputada |
| 1959 | Gaetano Giorgio | | |
| 1960 | Gaetano Giorgio | | |
| 1961 | Marco Manzari | | |
| 1962 | Marco Lizzieri | | |
| 1963 | Alteo Filippi | | |
| 1964 | Domenico Marzullo | | |
| 1965 | Giovanni Santini | | |
| 1966 | Donato Giuliani | | |
| 1967 | Donato Giuliani | | |
| 1968 | Giovanni D'Attolito | | |
| 1969 | Antonio Iacobone | | |
| 1970 | Leonardo Marcovecchio | | |
| 1971 | Nicola Giorgio | | |
| 1972 | Nicola Giorgio | | |
| 1973 | Nicola Giorgio | | |
| 1974 | Filippo Calabrese | | |
| 1975 | Angelo Bonfitto | | |
| 1976 | Leonardo Marcovecchio | | |
| 1977 | Antonio Narducci | | |
| 1978 | Aniello Annunziata | | |
| 1979 | Luciano Rabottini | | |
| 1980 | Giuseppe Rubino | | |
| 1981 | Martino Ricci | | |
| 1982 | Michele Gadaleta | | |
| 1983 | Maurizio Iannetta | | |
| 1984 | Vito Di Tano | | |
| 1985 | Domenico Sangirardi | | |
| 1986 | Antonio Narducci | | |
| 1987 | Raffaele Ziri | | |
| 1988 | Pasquale Bortone | | |
| 1989 | Luciano Bruni | | |
| 1990 | Maurizio Marchetti | | |
| 1991 | Ivan Vincaretti | | |
| 1992 | Michele Summa | | |
| 1993 | Rocco Menna | | |
| 1994 | Enrico Cigolani | | |
| 1995 | Mauro Sandroni | | |
| 1996 | Antonio Varriale | | |
| 1997 | Giacomo Panigucci | | |
| 1998 | Ivano Pizzi | | |
| 1999 | Matteo Perla | | |
| 2000 | Nicola Geronimo | | |
| 2001 | | | |
| 2002 | Amedeo Carlomagno | | |
| 2003 | Alessandro Donati | | |
| 2004 | | | |
| 2005 | Gian Marco Di Francesco | | |
| 2006 | Fabio Taborre | Edwin Carvajal | Americo Novembrini |
| 2007 | Julián Muñoz | Sante Di Nizio | Oleksandr Surutkovych |
| 2008 | Angelo Pagani | Matteo Di Serafino | Marcello Pavarin |
| 2009 | Manuel Fedele | Azamat Turaev | Matteo Gozzi |
| 2010 | Daniele Dall'Oste | Stiven Fanelli | Siarhei Papok |
| 2011 | Donato De Ieso | Nicola Gaffurini | Paweł Poljański |
| 2012 | Nicola Gaffurini | Dúber Quintero | Corrado Lampa |
| 2013 | Giorgio Cecchinel | Vladislav Gorbunov | Nicola Gaffurini |
| 2014 | Marlen Zmorka | Nikolai Shumov | Marcin Mrożek |
| 2015 | Niko Colonna | Yuri Colonna | Massimo Rosa |
| 2016 | Ahmed Galdoune | Alexandr Riabushenko | Emanuele Onesti |

## Enllaços externs

* Palmarès a siteducyclisme.net
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2016-09-23 a Wayback Machine.
# Sant Joan Evangelista (Donatello)

Sant Joan Evangelista és una escultura de marbre de Donatel·lo (210 x 88 x54 cm) esculpida per a l'antiga façana del Duomo de Florència i en l'actualitat es conserva al Museu dell'Opera del Duomo (Florència). Data de 1409-1415 i va ser el model més directe per al Moisès de Miquel Àngel.

## Història

La catedral va encarregar l'estàtua a Donatel·lo de l'Evangelista assegut, mentre que van ser tallades per Nanni di Banco el Sant Lluc, el Sant Mateu per Bernardo Ciuffagni i Sant Marc per Niccolò di Piero Lamberti, tots es troben a la mateixa sala del museu. La sèrie adornava quatre fornícules dispostes als costats del portal central de la destruïda façana, com es pot veure en un dibuix de Bernardino Poccetti. Inicialment es va pensar convocar un concurs entre Nanni di Banco, Donatel·lo i Niccolò di Piero Lamberti per seleccionar el millor treball i donar al seu creador l'encàrrec d'esculpir l'estàtua de l'última sèrie, però degut al temps llarg d'execució de les obres, el projecte ja se'n va arxivar el 1410, quan va ser encarregat la de Sant Mateu a Bernardo Ciuffagni.
A Donatel·lo se li va oferir una capella a la catedral per esculpir el seu evangelista. El juliol de 1410, va tancar la capella sense haver acabat el treball, per complir amb els nombrosos encàrrecs que tenia Donatel·lo, fins a l'abril de 1415 que va rebre a casa seva una notificació on se l'ordenava de completar el treball dintre del mateix any, sota una càrrega de 25 florins si no complia. L'artista es va dedicar a fer el treball, completant-lo a l'octubre d'aquest any, per la qual cosa va rebre un pagament de 160 florins.

## Descripció

Donatello, a l'evangelista va evitar un manierisme gòtic tardà, i no solament amb les referències a la composició d'estàtues antigues, a més a més cercant l'expressió d'una veritable humanitat i veritat.
El sant està representat assegut, amb l'atribut típic del llibre aguantat dret sobre una cama amb la mà esquerra. Les vestidures creen forts efectes de clarobscur, amb grans plecs, especialment a la part inferior, que augmenten el sentit dels volums de les extremitats. Les espatlles són corbes amb els braços inerts i abandonats, es simplifica el bust geomètricament mitjançant una línia semicircular. Fort èmfasi es dona a les poderoses mans, tallades a la base d'un estudi acurat del natural.
El cap, amb barba i amb un espès cabell arrissat, gira cap a la dreta amb una mirada fixa i intensa, creant una sensació d'energia, que manté a les seves millors obres Donatello, com la del Sant Marc i Sant Jordi, tallades en aquests anys. Les celles són grosses i lleugerament juntes en una expressió concentrada, en relleu també a les profundes arrugues horitzontals al front i la boca tancada amb força, potser inspirat en un cap del Júpiter Capitolí.

## Bibliografia

* AA.VV., Il museo dell'Opera del Duomo a Firenze, Mandragora, Firenze 2000. ISBN 88-85957-58-7
* Wirtz, Rolf C.. Donatello 1386-1466. Köln,Könemann, 1998. ISBN 3-8290-0244-0.
# Secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona Plantilla 2009-2010

La Plantilla de bàsquet del Futbol Club Barcelona, era formada pels següents jugadors:
FC Barcelona - Plantilla 2009-2010 :
| Núm. | Jugador | Posició | Nacionalitat | Alçada (m) |
| 5 | Gianluca Basile | Escorta | Itàlia | 1,92 |
| 8 | Jordi Trias | Aler pivot | Catalunya | 2,06 |
| 9 | Ricky Rubio | Base | Catalunya | 1,92 |
| 10 | Jaka Lakovič | Base | Eslovènia | 1,86 |
| 11 | Joan Carles Navarro | Escorta | Catalunya | 1,91 |
| 13 | Luboš Bartoň | Aler pivot | Rep. Txeca | 2,03 |
| 17 | Fran Vázquez | Aler pivot | Espanya | 2,09 |
| 21 | Boniface Ndong | Pivot | Senegal | 2,13 |
| 23 | Terence Morris | Aler | Estats Units | 2,06 |
| 24 | Víctor Sada | Base | Catalunya | 1,93 |
| 25 | Erazem Lorbek | Pivot | Eslovènia | 2,08 |
| 33 | Pete Mickeal | Aler | Estats Units | 1,98 |
| 44 | Roger Grimau | Escorta | Catalunya | 1,96 |
* Jugadors del planter habituals al primer equip:
** 11 Álex Hernández (base) Espanya
** 14 Xavi Rabaseda (aler) Catalunya
* Cos tècnic:
** Xavier Pascual Vives (1r entrenador)
** Josep Berrocal i Agustí Julbe (ajudants)
** Toni Caparrós (preparador físic)
** Dr. Gil Rodas (metge)
** Xavier Montolio (delegat)
** Toni Bové (fisioterapeuta)
** Eduard Torrent (massatgista)
** Íñigo Zorzano

## Referències

* ↑ Diari Sport, Bàsquet, pàg. 42, 12 de setembre del 2008.
# Secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona Plantilla 2010-2011

FC Barcelona - Plantilla 2010-2011 :
| Núm. | Jugador | Posició | Nacionalitat | Alçada (m) |
| 8 | Víctor Sada | Base | Catalunya | 1,93 |
| 9 | Ricky Rubio | Base | Catalunya | 1,92 |
| 10 | Jaka Lakovič | Base | Eslovènia | 1,86 |
| 11 | Joan Carles Navarro | Escorta | Catalunya | 1,91 |
| 13 | Kosta Perović | Pivot | Sèrbia | 2,18 |
| 17 | Fran Vázquez | Aler pivot | Espanya | 2,09 |
| 20 | Joe Ingles | Aler | Austràlia | 2,03 |
| 21 | Boniface Ndong | Pivot | Senegal | 2,13 |
| 23 | Terence Morris | Aler | Estats Units | 2,06 |
| 25 | Erazem Lorbek | Pivot | Eslovènia | 2,08 |
| 26 | Alan Anderson | Escorta | Estats Units | 1,98 |
| 33 | Pete Mickeal | Aler | Estats Units | 1,98 |
| 44 | Roger Grimau | Escorta | Catalunya | 1,96 |
* Jugadors del planter habituals al primer equip:
** Àngel Aparicio
* Cos tècnic:
** Xavier Pascual (1r entrenador)
** Josep Berrocal i Agustí Julbe (ajudants)
** Toni Caparrós (preparador físic)
** Dr. Gil Rodas (metge)
** Xavier Montolio (delegat)
** Toni Bové (fisioterapeuta)
** Eduard Torrent (massatgista)
** Íñigo Zorzano

## Vegeu també

* Plantilla de la temporada 2009-2010
* Plantilla de la temporada 2008-2009
* Plantilla de la temporada 2006-2007
* Plantilla de la temporada 2005-2006
* Plantilla de la temporada 2004-2005

## Referències

* ↑ Diari Sport, Bàsquet, pàg. 42, 12 de setembre del 2008.

## Enllaços externs

* Hemeroteca 2010-2020 Associació d'antics jugadors de bàsquet del F.C. Barcelona
# Secció de beisbol del RCD Espanyol

Seccions del RCD Espanyol :
| Atletisme | Bàsquet | Beisbol | Ciclisme |
| Futbol (masc.) | Futbol (masc. B) | Futbol (fem.) | Futbol sala |
| Hoquei herba | Hoquei patins | Rugbi | Voleibol |
La secció de beisbol del RCD Espanyol fou un club català de beisbol de la ciutat de Barcelona.

## Història

Des de finals dels anys vint, els germans Saprissa (Jorge i Ricardo) venien practicant el beisbol a Barcelona. L'any 1931 es creà la secció del club, quan els membres del club Hispanos ingressaren al club. L'any 1932 es proclamà per primer cop campió de Catalunya de beisbol, derrotant en el desempat pel títol el FC Barcelona per 2 sèries a 0. En finalitzar la temporada la secció desaparegué.
L'any 1943 l'equip tornà a néixer sota la presidència de Lluís Maria Jordà, format per membres del desaparegut Club Vasconia i de la Unió Esportiva de Sants, que va dissoldre la secció. La secció va tenir força èxit durant les dècades de 1940 i 1950, en les quals guanyà nou campionats de Catalunya i dos d'Espanya. Posteriorment passà a un segon nivell fins al 1979.

## Palmarès

* Copa espanyola de beisbol:
** 1944, 1953
* Campionat de Catalunya de beisbol:
** 1932, 1943, 1944, 1946, 1948, 1951, 1953, 1954, 1955

## Referències

* ↑ «Fotografia 1». FCBS, 2014. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Fotografia 2». FCBS, 2014. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Fotografia 3». FCBS, 2014. [Consulta: 5 setembre 2022].
* 1 2 Bravo Escarza, José. Historial Deportivo del RCD Español. 1900 a 1953. RCD Espanyol, 1953.
* ↑ «Base-ball». El Mundo Deportivo, 15-07-1931. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ «Base-ball». El Mundo Deportivo, 20-09-1931. [Consulta: 5 setembre 2022].
* 1 2 «Strike One. Los Orígenes del béisbol en España y otras curiosidades.». RFEBS, 2010. Arxivat de l'original el 2022-11-13. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ Pernas López, Julio. Strike two: el béisbol en la España de la posguerra 1939-1960 y otras curiosidades del deporte español (en castellà). Barcelona: Federación Española de Beísbol; Mundo Deportivo, 2011. Arxivat 2019-06-24 a Wayback Machine.
# Comissari Europeu de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania

El Comissari Europeu de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania és un membre de la Comissió Europea responsable dels afers judicials, lleis d'igualtat, immigració i seguretat ciutadana. Així mateix és el responsable del control de l'Europol.
L'actual comissari responsable d'aquesta àrea és la luxemburguesa Viviane Reding.

## Orígens

Aquesta cartera fou creada l'any 1995 en la formació de la Comissió Santer, sent nomenada Comissari Europeu d'Immigració, Justícia i Seguretat. En la formació de la Comissió Prodi l'any 1999 adoptà el nom Comissari Europeu de Justícia, Llibertat i Seguretat. L'any 2010 es canvià a Comissari Europeu de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania.

## Llista de Comissaris de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Comissari Europeu d'Immigració, Justícia i Seguretat ||||||
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Anita Gradin | Suècia | SDWP |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Anita Gradin | Suècia | SDWP |
| Comissari Europeu de Justícia, Llibertat i Seguretat ||||||
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | António Vitorino | Portugal | PS |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 8 de maig de 2008 | Franco Frattini | Itàlia | FI |
| Barroso I | 8 de maig de 2008 | 9 de febrer de 2010 | Jacques Barrot | França | UMP |
| Comissari Europeu de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania ||||||
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | actualitat | Viviane Reding | Luxemburg | CSV |

## Enllaços externs

* (anglès) Portal de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania a la Comissió Europea
* (anglès) Portal de la comissària Viviane Reding
# Saxifraga aizoides

Saxifraga aizoides, Saxifraga groga de muntanya, és una planta herbàcia alpina del gènere Saxifraga.
La saxifraga groga de muntanya prefereix un sòl amb drenatge fred i humit que sigui entre neutre i bàsic de roca, pissarra, grava, sorra en penya-segat d'esquists. Es troba a: Amèrica del Nord, incloent Alaska, a través del Canadà, la regió dels Grans Llacs i Groenlàndia; i a Europa, incloent Muntanyes Tatra, Alps, i Svalbard.
Saxifraga aizoides fa 2–10 centimetres (0.79–3.94 in) d'alt. S'estén per petits rizomes, formant estores de petites colònies. Les flors, amb cinc sèpals i pètals, són de color verd groc.

## Referències

* ↑ ITIS—Integrated Taxonomic Information System: Saxifraga aizoides
* ↑ USDA . accessed 5.14.2013
* 1 2 3 The Flora of Svalbard - Saxifraga aizoides . accessed 5.14.2013

## Enllaços externs

* Saxifraga aizoides — U.C. Photo gallery
# Concili d'Arle del 813

El concili d'Arle del 813 fou una reunió de bisbes que va tenir lloc l'any 813 presidit pels arquebisbes Nebridi de Narbona i Joan II d'Arle, però en la seva condició de missi dominici eclesiàstics del rei (no es coneixen els seus dos col·legues seculars), en el qual es va tractar la reforma del clergat i el manteniment de la disciplina eclesiàstica, seguint les ordes de Carlemany adoptades en l'assemblea general d'Aquisgrà poc abans. Els acords d'Aquisgrà van ser ratificats per aquest concili i per altres a Magúncia, Tours, Reims i Châlons-sur-Saône; al seu torn els decrets i cànons d'aquests concilis havien de ser confirmades per una segona assemblea general a Aqusgrà.
El concili que va reunir els bisbes de Septimània i Provença va tenir lloc el dia 10 de maig del 813. Al mateix temps un concili de bisbes d'Aquitània i Gascunya es va celebrar a Tours.
Els acords foren ratificats en l'assemblea general o dieta d'Aquisgra del setembre del mateix any.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Concili d'Arle

«Concili d'Arle» té aquests significats:
Nom de diversos concilis celebrats a la ciutat d'Arle, a Occitània:
* Concili d'Arle del 314
* Concili d'Arle del 353
* Concili d'Arle del 435
* Concili d'Arle del 443
* Concili d'Arle del 451
* Concili d'Arle del 454
* Concili d'Arle del 455
* Concili d'Arle del 462 (en realitat sínode provincial)
* Concili d'Arle del 463
* Concili d'Arle del 474 (podria ser el 475 o algun altra any proper)
* Concili d'Arle del 476
* Concili d'Arle del 524
* Concili d'Arle del 554
* Concili d'Arle del 590 (l'any exacte no és conegut)
* Concili d'Arle del 682
* Concili d'Arle del 813
* Concili d'Arle del 1037
* Concili d'Arle del 1041
* Concili d'Arle del 1059
* Concili d'Arle del 1205
* Concili d'Arle del 1234
* Concili d'Arle del 1236
* Concili d'Arle del 1263
* Concili d'Arle del 1234 (en realitat sínode provincial)
* Concili d'Arle del 1275
* Concili d'Arle del 1448
* Concili d'Arle del 1457 (data alternativa 1453)
# Santa Cristina de la Polvorosa

Santa Cristina de la Polvorosa és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1348 | 1314 | 1257 | 1235 |
# Creagrutus meridionalis

Creagrutus meridionalis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraguai al Mato Grosso (Brasil) i afluents orientals del riu Paraguai al Paraguai.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Creagrutus muelleri

Creagrutus muelleri és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius del vessant oriental dels Andes a l'Equador.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Günther, A. 1859. List of the cold-blooded vertebrata collected by Mr. Fraser in the Andes of western Ecuador. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1859 (pt 1): 89-93.
* ↑ «Creagrutus muelleri». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.