OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carme Barba i Corominas

Carme Barba i Corominas (Terrassa, 1946 - Barcelona, 17 de setembre de 2014) fou una mestra i pedagoga catalana.
Mestra de primària, des de ben jove la seva curiositat la va dur a iniciar un camí creatiu, actiu i de superació personal. Va estudiar Magisteri de gran; un cop es va aixecar la prohibició, va ensenyar català. «Aprendre és una conversa, una conversa entre persones, una conversa amb la realitat i una conversa amb nosaltres mateixos.» Va ser fundadora, juntament amb Sebastià Capella, de l'Associació Catalana de Webquest i redactora en cap de la revista Sonograma Magazine fins al 2012: «va deixar un missatge nítid: promoure un espai cultural que no estigués subjecte a cap servitud, ni als capricis personals, ni a les directrius de cap lobby.»

## Obres destacades

* Nens de Vidre (1998), novel·la, Premi Pere Calders de Literatura Catalana 1997
* Ordinadors a les aules-La clau és la metodologia (2010)

## Referències

* ↑ «Ha mort Carme Barba, mestra i pedagoga digital». Nació Digital, 17-12-2014. [Consulta: 29 desembre 2018].
* ↑ «Carme Barba: mestra i pedagoga digital». Col·legi Oficial de Pedagogia de Catalunya (COPEC), 17-09-2014. [Consulta: 9 agost 2024].
* 1 2 Ordinadors a les aules : la clau és la metodologia. Barcelona: Graó, 2010. ISBN 9788478279326.
* ↑ Tejedor, Alfonso «Carme Barba: experta en webquests» (en castellà). Biribilka, revista de los Centros de Apoyo al Profesorado de Navarra, 01-11-2004, pàg. 90-93.
* ↑ Miró, Carme «Carme Barba, el compromís amb la generositat». Sonograma Magazine, 27-09-2014.
* ↑ Núvol, el digital de cultura, 22-09-2014.
* ↑ «Articles d'opinió de Carme Barba». NacióDigital. [Consulta: 31 desembre 2018].
* ↑ Barba, Carme. Nens de vidre. Barcelona: Edicions del Bronce, 1998. ISBN 8483005905.
# Publi Lucreci Tricipití

Publi Lucreci Tricipití (en llatí Publius Lucretius L. F. Triciptinus) va ser un magistrat romà. Era fill de Hostus Lucretius Tricipitinus, cònsol l'any 429 aC. Formava part de la gens Lucrècia i era de la família dels Triciptí.
Va ser tribú amb potestat consular l'any 419 aC, quan hi va haver una rebel·lió d'esclaus que pretenia incendiar Roma. Ho va tornar a ser altra vegada el 417 aC, any en què hi va haver desordres motivats per les lleis agràries. El menciona Titus Livi.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,44,47
# Publi Ligari

Publi Ligari (en llatí Publius Ligarius) va ser un militar romà del segle i aC.
Favorable a Gneu Pompeu, va lluitar per aquest a Hispània l'any 49 aC, i va caure presoner de Juli Cèsar que el va perdonar amb la condició que no tornaria a servir mai més en la seva contra. Ligari no va complir la seva paraula i es va unir als pompeians a l'Àfrica. Capturat altre cop per Cèsar l'any 46 aC va ser condemnat a mort i executat.
Se'l suposa germà de Quint Ligari (Quintus Ligarius) i de Tit Ligari (Titus Ligarius).

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/796?rgn=full+text;view=image;q1=LigariusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 786. ]
# Carrer de Vidal i Quadras

El carrer de Vidal i Quadras, altrament anomenat carrer de Vidal-Quadras, és un carrer de la ciutat de Barcelona, que es troba al barri de Sarrià del districte de Sarrià - Sant Gervasi. La via interurbana ret homenatge al pintor barceloní Josep Maria Vidal-Quadras i Villavecchia (1891-1977), després d'haver pintat el saló de Sant Jordi del Palau de la Generalitat de Catalunya. En aquest carrer hi té una de les entrades l'Escola Dolors Monserdà-Santapau, centre d'ensenyament públic infantil i de primària (3-12 anys).
El carrer era considerat com una bona via secundària de descongestió del trànsit que unia els nuclis urbans de Sarrià i Vallvidrera fins que, a principis de febrer de 2013, fou restringit el pas d'automòbils, primer amb una senyalització i, després, amb la instal·lació de quatre pilones. En aquest sentit, la Candidatura d'Unitat Popular (CUP) del districte denuncià la mesura com a «equivocada i contraproduent», ja que «obliga a tot el barri de Vallvidrera, el Baixador i les Planes a haver d'usar un únic carrer per enllaçar amb la resta del districte».

## Referències

* ↑ Vilarrúbia, Josep Maria; Jové, Jordi. Els carrers de Sant Vicenç de Sarrià. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1986, pàg. 125. ISBN 84-7580-360-1.
* ↑ «Escola Dolors Monserdà-Santapau». Xtec.cat. Arxivat de l'original el 2015-01-20. [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ Geraldes, C.; Llorens, M. «El tancament d'un carrer provoca cues de trànsit diàries a la carretera de Vallvidrera». BTV.cat, 06-02-2013. [Consulta: 26 juny 2014].
* 1 2 «El tancament del carrer Vidal i Quadras: un nou greuge a la convivència». CUPsarriasantgervasi.wordpress.com, 01-03-2013. [Consulta: 26 juny 2014].

## Enllaços externs

* Plànol de Bcn.cat - carrer de Vidal i Quadras
# Regula Mühlemann

Regula Mühlemann (7 de gener de 1986) és una soprano operística suïssa.

## Biografia

Mühlemann va néixer a Adligenswil, Suïssa, i va estudiar veu amb Barbara Locher a l'Acadèmia de Música de Lucerna, on es va graduar amb honors amb un màster en arts. Les seves primeres aparicions a l'escenari operístic van incloure els papers següents: Maturina a Don Giovanni Tenorio de Gazzaniga, Barbarina a Les noces de Figaro de Mozart, Papagena a La flauta màgica de Mozart i Doralice a Il trionfo dell'onore de Scarlatti.
A la versió cinematogràfica de Jens Neubert de l'òpera Der Freischütz de Weber, Mühlemann va interpretar el paper d'Ännchen que fou lloat pels crítics. El Neue Zürcher Zeitung la va considerar «un descobriment del primer ordre». A les temporades d'òpera de 2010 i 2011, Mühlemann va aparèixer al Teatre de Lucerna com a solista en diverses òperes, com La flauta màgica i Il trionfo dell'onore.

## Discografia
### CD

* 2014: Gioachino Rossini – Petite messe solennelle, Peter Dijkstra, Chor des Bayerischen Rundfunks (Sony Classical)
* 2016: Wolfgang Amadeus Mozart – Les noces de Figaro (Barbarina), Yannick Nézet-Séguin, Chamber Orchestra of Europe (Deutsche Grammophon)
* 2016: Mozart Arias, Umberto Benedetti Michelangeli, Kammerorchester Basel (Sony Classical)
* 2017: Georg Philipp Telemann – Reformations-Oratorium (Sony Classical)
* 2017: Cleopatra: Baroque Arias, Robin Peter Müller, La Folia Barockorchester (Sony Classical)
* 2018: Wolfgang Amadeus Mozart – La clemenza di Tito (Servilia), Yannick Nézet-Séguin, Chamber Orchestra of Europe (Deustche Grammophon)
* 2019: Wolfgang Amadeus Mozart - Die Zauberflöte (Papagena), Yannick Nézet-Séguin, Orchestre de Chambre d'Europe (Deutsche Grammophon)

### DVD

* 2010: Carl Maria von Weber – Der Freischütz (Ännchen) (Constantin Film)
* 2013: Wolfgang Amadeus Mozart – La flauta màgica (Papagena), Simon Rattle, Berliner Philharmoniker
* 2014: Christoph Willibald Gluck – Orfeo ed Euridice (Amore), Václav Luks, Collegium 1704 (Arthaus Musik)
* 2014: Gaetano Donizetti – L'elisir d'amore (Gianetta), Pablo Heras-Casado (Deutsche Grammophon)

## Referències

* ↑ «Regula Mühlemann's official biography». Arxivat de l'original el 2017-02-27. [Consulta: 11 maig 2020].
* ↑ Neue Zürcher Zeitung. "Geschichten aus dem deutschen Wald". 22 desembre 2010 (en alemany)
* ↑ Luzerner Theater. Artist biographies 2010/2011: Regula Mühlemann Arxivat 2011-08-21 a Wayback Machine.
# Toma Sik

Yeshaayahu Toma Ŝik (pronunciat "xik") (17 d'agost de 1939 – 13 de juliol de 2004) va ser un pacifista, anarquista, socialista llibertari, vegà i esperantista hongarès-israelià.
Des que era un adolescent i com a supervivent de l'Holocaust, Toma Sik es va oposar activament al militarisme israelià. Així, va rebutjar el servei militar i va aconsellar a objectors de consciència durant 30 anys. També va tenir un paper destacat a la secció israeliana de la Internacional de Resistents a la Guerra (IRG), així com a l'organització pacifista Gush Shalom. Va ser un humanista secular, actiu defensor dels drets humans i civils tant per a jueus com per a àrabs. Va treballar com a columnista i traductor al setmanari de llengua anglesa Al-Fajr i com a fotògraf per a la Societat d'Estudis Àrabs a Jerusalem Est. Des de 1974 es va dedicar a l'activitat pública, desenvolupant un estil de vida senzill i tenint una presència activa a les manifestacions per la pau i els drets humans. També va treballar a la seu de Londres de la Internacional de Resistents a la Guerra i va ser l'activista més conegut de la branca israeliana d'Amnistia Internacional. També va ser membre de la República Mondcivitana. Durant molts anys Toma Sik va donar suport a la llengua auxiliar internacional esperanto i va ser un actiu membre del moviment esperantista. Va deixar Israel a finals de la dècada de 1990, tornant a Hongria. Allà va morir el 2004, atropellat per un tractor durant una passejada nocturna pels camps d'una granja que acabava de comprar i on intentava establir una comuna d'agricultors igualitaris, humanistes, orgànics i vegans. A la seva necrològica els seus amics van declarar: "en paraules de Joe Hill, no em ploreu, organitzeu-vos!".
L'Institut Internacional d'Història Social a Amsterdam manté una gran col·lecció de documents de Toma Sik en diverses llengües, incloent-hi documentació sobre el moviment per la pau israelià i especialment Gush Shalom, diaris i fulletons sobre agricultura sostenible i orgànica, ecologisme, vegetarianisme i documentació crítica sobre la unificació europea.

## Obres

* "Puzzles of a lifetime"

## Referències

* ↑ Blatt, Martin; Davis, Uri; Kleinbaum, Paul. «Chapter 7, Yeshayaahu». A: Dissent & Ideology in Israel: Resistance to the Draft, 1948-1973. Londres: Ithaca Press, 1975, p. 66–77. ISBN 0-903729-07-5.

## Enllaços externs

* Una biografia curta a Libcom
* Sobre la col·lecció Toma Sik a l'Institut Internacional d'Història Social
* Retrat biogràfic en àudio (anglès)
# Manuel Marín Arias

Manuel Marín Arias (1939-30 de novembre de 2010, Madrid) fou un advocat i polític espanyol de la Unió de Centre Democràtic (UCD). Fou lletrat de les Corts Generals, inspector tècnic fiscal de l'estat i governador civil de les Illes Balears.
Marín es llicencià en dret i en ciències polítiques. Fou inspector tècnic fiscal de l'Estat, lletrat de les Corts Generals, subdirector general d'imposts especials i secretari del Gabinet Tècnic del Ministeri d'Hisenda. Entre 1976 i 1979 fou governador civil de les Illes Balears. Entre 1979 i 1980 fou subsecretari d'estat del Ministeri de Justícia. El 1980 fou un dels fundadors de la Fundación para la promoción de los Estudios Financieros.
Li concediren la Gran Creu de l'Orde de Sant Ramon de Penyafort i la Gran Creu oficial del Mèrit de la República Italiana.

## Referències

* 1 2 ABC. Córdoba, 05-12-2010, pàg. 91.
* ↑ March, Fundación Juan. «Artículo: Nombramientos - ABC - 11/08/1976 - Archivo Linz de la Transición española • Fundación Juan March» (en castellà). [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ «Real Decreto 1071/1979, de 10 de mayo, por el que se dispone cese como Gobernador civil de la provincia de Baleares don Manuel Marín Arias. | Dateas.com» (en castellà). Boletín Oficial del Estado, 113, 11-05-1979.
* ↑ País, Ediciones El «Cavero anuncia reformas en la organización judicial» (en castellà). EL PAÍS, 12-05-1979.
* ↑ TeodoroEstrada. «Fundación para la Promoción de los Estudios Financieros (¿Quiénes somo?)». [Consulta: 17 desembre 2017].
# Metagítnies

Les Metagítnies (en grec antic: Μεταγείτνια, literalment 'canvi de veïns') eren un festival de l'antiga Grècia celebrat al dem àtic de Mèlite en honor d'Apol·lo Metagitni. Tenia lloc en el mes de Metagitnió, la qual donava nom.
En general, es creu que el festival commemorava l'emigració dels habitants de la ciutat de Mèlite al dem de Diomea, però també sembla probable que la institució d'aquest festival estigui relacionada amb l'expansió del culte a Apol·lo entre totes les classes socials, que va impulsar Epimènides de Creta. Les principals solemnitats desenvolupades durant el festival consistien en l'ofrena de sacrificis al déu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Metageitnia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 25-XI-2020].
# Durbec vespertí

El durbec vespertí (Hesperiphona vespertina) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita boscos de coníferes i mixtos del sud del Canadà, Estats Units i muntanyes de Mèxic.

## Referències

* ↑ «Durbec vespertí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Thornton

«Thornton» té aquests significats:
Toponímia:
* Estats Units:
** Thornton (Colorado)
** Thornton (Illinois)
** Thornton (Iowa)
** Thornton (Nova Hampshire)
* Anglaterra:
** Thornton (Yorkshire), municipi al comtat de Yorkshire
# That's My Man

That's My Man és una pel·lícula estatunidenca de Frank Borzage, estrenada l'any 1947.

## Argument

Un taxista li explica a un passatger, que és crític esportiu, com va conèixer Joe Grange, el propietari de Gallant Man, un cavall de curses que ha aconseguit moltes victòries i que està a punt de retirar-se. Tot va començar quan Joe, desesperat pel joc, es va jugar una gran quantitat a favor de Gallant Man.

## Repartiment

* Don Ameche: Joe Grange
* Catherine McLeod: Ronnie Grange
* Roscoe Karns: Toby Gleeton
* John Ridgely: John Ramsey
* Kitty Irish: Kitty
* Joe Frisco: Willie Wagonstatter
* Gregory Marshall: Richard Grange, a l'edat de 5 anys
* Dorothy Adams: Millie
* Frankie Darro: Daniels, un Jockey
* Hampton J. Scott: Sam
* John Miljan: Secretari
* Wm. B. Davidson: Monte
* Joe Hernandez: l'anunciador de les carreres

## Referències

* ↑ «That's My Man». ‘‘The New York Times'’.

## Enllaços externs

* That's My Man a l American Film Institute
* That's My Man a Turner Classic Movies
* (en) Crítica de la pel·lícula apareguda al New-York Times del 7 d'abril de 1947, consultada el 25 de juny de 2012
# Districte de Leventina

El Districte de Leventina és un dels vuit districtes del Cantó de Ticino (Suïssa). Té 9.943 habitants (cens de 2007) i una superfície de 479.9 km². Està dividit en 18 municipis i la capital del districte és Faido.

## Municipis

Circolo di Airolo :
| Nom | Habitants (Des. 2007) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| Airolo | 1585 | 94.5 | 5061 |
| Bedretto | 83 | 75.2 | 5063 |
| Total | 1668 | 169.7 | |
Circolo di Giornico :
| Nom | Habitants (Des. 2007) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| Anzonico | 105 | 10.6 | 5062 |
| Bodio | 1019 | 6.4 | 5064 |
| Cavagnago | 87 | 6.7 | 5068 |
| Giornico | 913 | 19.5 | 5073 |
| Personico | 371 | 39.1 | 5076 |
| Pollegio | 879 | 5.9 | 5077 |
| Sobrio | 82 | 6.4 | 5081 |
| Total | 3456 | 94.6 | |
Circolo di Faido :
| Nom | Habitants (Des. 2007) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| Calpiogna | 37 | 3.3 | 5066 |
| Campello | 60 | 4.0 | 5067 |
| Chironico | 409 | 57.7 | 5070 |
| Faido | 1984 | 25.5 | 5072 |
| Mairengo | 513 | 6.6 | 5074 |
| Osco | 126 | 11.9 | 5075 |
| Total | 3129 | 109.0 | |
Circolo di Quinto :
| Nom | Habitants (Des. 2007) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| Dalpe | 182 | 14.5 | 5071 |
| Prato (Ticino) | 453 | 16.9 | 5078 |
| Quinto | 1055 | 75.2 | 5079 |
| Total | 1690 | 106.6 | |

## Fusions de municipis

* 2005: Calonico, Chiggiogna, Faido i Rossura → Faido
* Municipis el 2005
# The Midnight Patrol (pel·lícula de 1932)

The Midnight Patrol és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 1932, dirigida per Christy Cabanne. És protagonitzada per Regis Toomey, Betty Bronson i Edwina Booth, i es va estrenar el 10 d'abril de 1932. Escrita per George Jeske (guió) i Arthur Hoeri (història).

## Argument

Un oficial novell presumeix de la seva capacitat per resoldre un crim en 24 hores, i després ha de complir la seva presumpció.

## Repartiment

* Regis Toomey com Johnny Martin
* Betty Bronson com Ellen Grey
* Edwina Booth com Joyce Greeley
* Mary Nolan com Miss Willing
* Earle Foxe com Judson
* Robert Elliott com Howard Brady
* Eddie Kane com Stuart
* William Norton Bailey com Powers
* Mischa Auer com Dummy Black

## Referències

* ↑ «Midnight Patrol». American Film Institute. Arxivat de l'original el 7 març 2018. [Consulta: 6 març 2018].
# Dobrovolni

* Aquest article tracta sobre la població de Privólnaia. Vegeu-ne altres significats a «Dobrovolni (Ólguinskaia)».
Dobrovolni - Добровольный (rus) - és un khútor que pertany a la stanitsa de Privólnaia (krai de Krasnodar, Rússia). Es troba a la vora esquerra d'un liman del riu Beissug. És a 29 km al nord-oest de Kanevskaia i a 144 km al nord de Krasnodar.
# Durham (Carolina del Nord)

Durham és una ciutat ubicada al Comtat de Durham (Carolina del Nord), Estats Units d'Amèrica, de 204.845 habitants segons el cens de l'any 2005 i amb una densitat de 833,38 per km². Es troba a uns 40 quilòmetres de la capital de l'estat, Raleigh.
La ciutat fou fundada el 1853, amb la intenció de crear una estació de tren a mig camí entre Wilson i Hillsborough. La ciutat va créixer molt a poc a poc fins a la Guerra Civil, però després el creixement es va accelerar, en part mercès a la instal·lació d'una important fàbrica de tabac. Deu el nom al metge Bartlett S. Durham, que va donar terres per al pas del ferrocarril per aquell indret.
Segons l'Oficina del Cens dels Estats Units, la ciutat té una superfície total de 245,8 km² (245,1 km² de terra i 0,7 km² d'aigua).
Segons el cens de l'any 2000, hi havia 201.726 persones, 74.981 habitatges i 43.563 famílies. La densitat de població era de 820,69 hab/km². El 45,50% dels habitants era oficialment de raça blanca, el 43,81% de raça negra i la resta de diverses ètnies.

## Referències

* ↑ «Durham (Carolina del Nord)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Ciutat de Durham Arxivat 1997-02-14 a Wayback Machine. (anglès)
* El pont més fort del món (castellà)
# Tonsontsengel

Tosontsengel (en mongol:Тосонцэнгэл) és un districte o sum dins la província de Khövsgöl. Té una superfície de 2.050 km², de la qual 1.800 km² són ocupats per les pastures i 11 km² per l'agricultua. L'any 2000, Tosontsengel tenia 4.161 habitants. El centre administratiu es diu oficialmentd Tsengel (enmongol:Цэнгэл), es troba a 64 km a l'est de la ciutat de Mörön i a 607 km d'Ulaanbaatar.

## Història

Tonsontsengel té el rècord de la pressió atmosfèrica més alta registrada, 1085,7 hectopascals, el 19 de desembre de 2001. el districte de Tosontsengel es va fundar junt amb tot l'aimag de Khövsgöl, l'any 1931.

## Economia

El 2004, tenia 137.000 caps de bestiar, entre ells 64.000 cabres, 57,000 ovelles, 8.800 bovins i iacs, 7.200 cavalls i 33 camells bactrians.

## Referències

* ↑ «Mongolian National Statistical Office: Livestock Count 2004 (in Mongolian)». Arxivat de l'original el 2007-03-22. [Consulta: 25 desembre 2012].

## Bibliografia

M. Nyamaa, Khövsgöl aimgiin lavlakh toli, Ulaanbaatar 2001, p. 133
# The National (banda)

The National és una formació d'indie rock formada el 1999, entre amics de Cincinnati, Ohio. Les seves influències van des de Bruce Springsteen a Tindersticks. La composició i interpretació de les lletres de la formació pertany a Matt Berninger en un distintiu i profund to de baríton. La resta de la formació comprèn dues parelles de germans, Aaron i Bryce Dessner i Scott i Bryan Devendorf. Padma Newsome, pertanyent a una formació germana, Clogs, sovint contribueix amb instruments de cordes, teclats i altres arranjaments instrumentals. Se'ls ha comparat amb Joy Division, Leonard Cohen, Wilco i Nick Cave and the Bad Seeds. El grup va triar com a nom The National perquè «no significava res» i perquè «era benigne i sense significat».

## Discografia
### Àlbums

* The National (2001)
* Sad Songs for Dirty Lovers (2003)
* Alligator (2005)
* Boxer (2007)
* High Violet (2010)
* Trouble Will Find Me (2013)
* Sleep Well Beast(2017)
* I Am Easy To Find (2019)
* First Two Pages of Frankenstein (2023)
* Laugh Track (2023)

### EPs

* Cherry Tree (EP) (2004)

### Singles

* Lit Up (Beggars Banquet Records, 2005)
* Secret Meeting (Beggars Banquet Records, 2005)
* Abel (Beggars Banquet Records, 2005)
* Mistaken For Strangers (Beggars Banquet Records, 2007)
* Apartment Story (Beggars Banquet Records, 2007)
* Fake Empire (Beggars Banquet Records, 2008)

## Referències

* ↑ DiGravina, Tim. «Sad Songs For Dirty Lovers» (en anglès). Allmusic. [Consulta: 22 setembre 2012].
* ↑ Cheng, Cheryl. «Interview: Matt Berninger of The National» (en anglès). The Scenestar. [Consulta: 22 setembre 2012].

## Enllaços externs

* The National - Lloc web oficial
* The National (banda) a MySpace
# The National

«The National» té aquests significats:
* Mitjans de comunicació:
** The National (CBC), programa de televisió de notícies de la Canadian Broadcasting Corporation
** The National (Abu Dhabi), periòdic publicat a la Unió dels Emirats Àrabs
** The National (Estats Units), antic periòdic d'esports publicat als Estats Units d'Amèrica
** The National (Papua Nova Guinea), periòdic publicat a Papua Nova Guinea
** The National (Escòcia), periòdic publicat a Escòcia
* Altres:
** The National (banda), grup de rock indie estatunidenca
** The National (àlbum), àlbum del grup de rock del mateix nom
** The National (curling), torneig de curling
# Eastgate (Washington)

Eastgate és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 Census tenia 4.558 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eastgate tenia 4.558 habitants, 1.708 habitatges, i 1.233 famílies. La densitat de població era de 1.396,7 habitants per km².
Dels 1.708 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,2% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 34,9% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.598 $ i la renda mediana per família de 67.288 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.090 $ mentre que les dones 37.547 $. La renda per capita de la població era de 29.878 $. Aproximadament el 0,8% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eastgate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eastgate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Metagenes

Metagenes (en llatí Metagenes, en grec antic Μεταγένης) fou un poeta còmic atenenc de la vella comèdia, contemporani d'Aristòfanes, Frínic i Plató. Va viure entre els segles V aC i IV aC.
L'enciclopèdia Suides esmenta els títols de les seves comèdies:
* Αὖραι ("Aurai" Les brises)
* Μαμμάκυθος ("Mammácuthos" L'enginy)
* Θουριοπέρσαι ("Thouriopersai")
* Φιλοθύτης ("Philothites" L'amant del sacrifici)
* Ὅμηρος ἢ Ἀσκηταί ("Homeros é Asketai" Homer o els comerciants).
Alguns dels títols semblen corruptes. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Metagenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1054