OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Francés

Casa Francés és un immoble proper al castell d'Arenys al municipi de Garrigàs (Alt Empordà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici és de grans dimensions, aïllat i envoltat per un gran jardí. Té planta quadrada i consta de planta baixa i dos pisos. Les obertures són rectangulars i la coberta és a quatre vessants, amb una torratxa superior centrada, que té obertures d'arc de mig punt i coberta de pavelló. A la planta baixa hi ha dues galeries cobertes amb una terrassa superior a l'alçària del primer pis. La façana principal presenta una estructura simètrica, amb una porta de pedra d'arc escarser. Hi ha una obertura més a cada un dels pisos superiors. El conjunt està arrebossat i pintat. La casa Francés és un edifici bastit en el segle xix, segons consta a la clau de l'arc de la porta d'accés que té la inscripció "ALBERTO FRANCÉS 1877".

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Francés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Centre Especial de Treball

Els Centres Especials de Treball (CET) són empreses que asseguren un treball remunerat a les persones amb discapacitat i garanteixen la seva integració laboral. L'objectiu d'aquests centres és productiu, com el de qualsevol altra empresa, però la seva funció és social.
Els CET tenen com a finalitat assegurar un lloc de treball remunerat i la prestació dels serveis d'ajustament personal i social que requereix el personal amb discapacitat. Els CET també són un mitjà d'integració de persones amb discapacitat en el règim de treball ordinari. Gairebé la totalitat de la plantilla dels centres especials de treball estarà constituïda per treballadors i treballadores amb discapacitat, sense perjudici de les places en plantilla del personal no discapacitat, també imprescindible per al desenvolupament de la seva activitat. Poden incorporar-se com a treballadors i treballadores als CET les persones amb discapacitat intel·lectual, física, sensorial o malaltia mental. La seva plantilla ha de comptar amb un mínim del 70 per cent de persones treballadores amb un grau de discapacitat igual o superior a un 33 per cent.
# Caterina Alorda

Caterina Alorda (Palma, 26 de maig de 1971) és una intèrpret mallorquina.
Llicenciada en Art Dramàtic, especialitat Interpretació, per l'Institut del Teatre de Barcelona (1995), completà la seva formació a l'escola Philippe Gaulier de Londres i s'ha seguit formant amb diferents cursos de teatre, dansa i cant. Ha intervingut en sèries de televisió, pel·lícules, curtmetratges i en locucions per a documentals i publicitats. Fou presidenta de l'Associació d'Actors i d'Actrius Professionals de les Illes Balears i, d'ençà del desembre del 2010, compagina la seva faceta com a actriu amb la d'encarregada d'un petit hotel ubicat al poble de Llubí.
Ha treballat amb directors com Josep Pere Peyró, Oriol Broggi, Rafel Duran, Boris Rotenstein, Joan Carles Bellviure, Antonio Calvo, Konrad Zschiedrich i Pere Fullana. Ha estat i és una habitual de les produccions del Teatre Principal de Palma, tot i que ha intervingut en espectacles que han produït, entre d'altres, La Lluna de Teatre, Iguana Teatre, Produccions de Ferro o el Teatre Nacional de Catalunya. També ha dirigit algun muntatge i s'ha dedicat a la docència impartint cursos i tallers diversos.
El 2012 l'Associació de Teatres i Auditoris Públics de les Illes Balears la va guardonar amb el premi com a millor actriu per la seva intervenció a Prova, estrenada l'1 d'octubre del 2011 sota la direcció d'Emilià Carilla al Casal de Peguera de Calvià.

## Referències

* 1 2 3 4 Perelló, Francesc. «Caterina Alorda». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: 14 febrer 2022].
# Leandro Hernández

Leandro Hernández (Espanya, segle XIX). Fou un mestre de capella i organista. A les actes capitulars de la Catedral d'Àvila s'hi recullen algunes notícies sobre aquest mestre. El maig de 1879 sol·licità fer les oposicions i el dia 26 d'aquest mateix mes, el tribunal el va nomenar per unanimitat "Mestre de Capella amb càrrec de primer organista". Conservà aquest càrrec, amb freqüents problemes amb el Capítol, fins al 8 de juny de 1887 que presentà la seva renúncia. Fou aquell any quan intentà anar a Saragossa.

## Obres

Es coneixen algunes obres seves de poc valor musical.
* Gloria sin fin a Teresa, H, p (B. Eslava)
* Adiós reina del cielo, 2V, org, E:ALB
* Por vuestro bien y alegría, Go, 3V, E:SD

## Referències

* 1 2 Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana (en castellà). Sociedad General de Autores y Editores, 2002, p. 242. ISBN 978-84-8048-309-4.
# Molí d'oli de Cal Pinell

El Molí d'oli de Cal Pinell és una construcció de Santa Llúcia de Mur, al municipi de Castell de Mur (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Restes de la maquinària pròpia d'un molí d'oli: algunes bigues de fusta, un cargol, una mola. Les restes pròpies de l'estructura arquitectònica han quedat cobertes per la vegetació circumdant.

## Història

Fitxa donada d'alta amb la informació proporcionada pel Cos d'Agents Rurals: F30 nº1696(21/01/2014)

## Referències

* 1 2 «Molí d'oli de Cal Pinell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Fisher (Arkansas)

Fisher és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 265 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fisher tenia 265 habitants, 111 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 319,7 habitants/km².
Dels 111 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.286 $ i la renda mediana per família de 24.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 12.656 $. La renda per capita de la població era de 10.334 $. Entorn del 24,4% de les famílies i el 29,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fisher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fisher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ouedhref

Ouedhref o Oudhref (àrab: وذرف, Waḏraf) és un poble tunisià, situat 20 km al nord de Gabès, dins de la delegació de Métouia, que depèn de la governació de Gabès. Forma una municipalitat amb 9.932 habitants en 2014. El pobles es troba en territori de la tribu dels Beni Zid.

## Economia

És conegut pel seu oasi i per la fabricació de tapissos tunisians tradicionals del tipus kilim, anomenats mergoums. Teixits amb certa harmonia de colors, generalment en la gamma dels vermells, es distingeixen dels tapissos de Kairuan pel seu tacte i el seu gruix.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 51 15 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, es troba repartida en dos sectors o imades de la delegació o mutamadiyya de Metouia (codi geogràfic 51 55):
* Ouedhref Nord (51 55 53)
* Ouedhref Sud (51 55 54)

## Personatges

* Oum Kalthoum Ben Hassine (nascuda en 1946), biòloga tunisiana

## Références

* ↑ «Còpia arxivada» (pdf) (en àrab). Arxivat de l'original el 28 de gener 2018. [Consulta: 23 d’octubre 2021]. Arxivat 2018-01-28 a Wayback Machine.
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 158. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 112-115. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Nanchang

* No s'ha de confondre amb Nanchong.
Nanchang (xinès: 南昌, pinyin: Nánchāng) és una ciutat-prefectura, la capital de Jiangxi, província del sud-est de la República Popular de la Xina. Està situada a uns 60 km del riu Yangtze a la vora del riu Gan. Nanchang és coneguda pel Pavelló Tengwang, edifici de l'any 653 i per la Plaça del poble de Nanchang, la segona plaça més gran de la Xina, després de la Plaça de Tiananmen de Pequín. Nanchang té 1,934,445 habitants, i la seva àrea metropolitana en té 1,990,184.

## Història

L'any 201 aC, en l'època de la dinastia Dinastia Han, es va construir la ciutat anomenada Gàn (赣).
L'any 589 dC, en l'època de la Dinastia Sui, la ciutat va passar a dir-se Hongzhou (洪州), i després Nanchang.
L'any 653 dC, es va construir el Pavelló Tengwang. L'any 675 dC, Wang Bo (王勃) va escriure el clàssic "Tengwang Ge Xu". Aquest llibre va fer famosa la ciutat i el pavelló. L'edifici ha estat destruït i reconstruït diverses vegades al llarg de la història. L'edifici actual va ser reconstruït l'any 1980 després de ser destruït l'any 1929 durant la guerra civil xinesa.
L'any 1927 va haver-hi l'aixecament de Nanchang.
L'any 1939, hi va ocórrer la batalla de Nanchang.

## Economia

Nanchang és un centre de distribució de la producció agrícola de la provincia de Jiangxi.
La companyia Ford té una planta a Nanchang, que forma part de la seva joint venture (associació) amb Jiangling Motor on es construeixen les furgonetes Ford Transit. Nanchang també és un centre de producció de medicines tradicionals xineses.

## Estudis superiors (universitats)

* Jiangxi University of Finance and Economics (江西财经大学) (fundada el 1923)
* Nanchang University (南昌大学)
* Jiangxi Normal University (江西师范大学)
* Jiangxi Agricultural University (江西农业大学)
* East China Jiaotong University (华东交通大学)
* Nanchang Institute of Aeronautical Technology (南昌航空工业学院)
* Jiangxi Institute of Traditional Chinese Medicine (江西中医学院)

## Personatges il·lustres

* Jiang Shiquan (1725-1784) poeta i dramaturg

## Enllaços externs

* Web oficial (en xinès) Arxivat 2007-06-18 a Wayback Machine.
* El dialecte de Nanchang
* TravelChinaGuide.com – Guia de Nanchang
* Jiangxi Agricultural University
* Una introducció a Nanchang de la revista americana Newsweek

## Referències

* ↑ «World Gazetteer: China - largest cities (per geographical entity)». Arxivat de l'original el 2006-11-09. [Consulta: 5 setembre 2013].
# Casa Soler (Navars)

La Casa Soler és una masia de Navars (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia orientada a l'est. Tipus I i II de la classificació de J. Danés. De tres plantes, amb grans finestrals en l'ampliació feta el 1881. Elements escultòrics d'interès. Material de construcció = pedra.

## Història

Consta en el fogatge de 1553. A l'arxiu de la casa hi ha documents del 1500. Una inscripció sobre un finestral senyala la data de 1757. Sobre la porta hi ha la data del 1700. Una ampliació al costat de la façana fou feta el 1881 per Ramon Soler. Sobre un finestral hi ha l'escut heràldic.

## Referències

* 1 2 «Casa Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Les Ferreres (Artés)

Les Ferreres, les Farreres o la Rectoria Vella, és un edifici al nord de la vila d'Artés (el Bages). L'actual casa de les Farreres fou fins al 1912 l'antiga rectoria de Santa Maria d'Artés. Al produir-se la industrialització del poble a finals del segle xix i a la consegüent expansió urbanística d'Artés al peu de la carretera el nucli antic de la vila queda parcialment abandonat; començà la construcció de l'ajuntament, les escoles i la nova Església al peu de la carretera i també de la nova rectoria. L'any 1912 era consagrada la nova església de Santa Maria d'Artés, s'enderrocava la vella i l'antiga rectoria passava a habitatge familiar com en l'actualitat.
Es tracta d'una construcció civil: masia o gran casa dins el recinte urbà d'Artés, al sector de tramuntana de la Plaça Vella o Major molt propera a camps de conreu i de les restes de l'antiga església parroquial. Es tracta d'una gran construcció de planta totalment irregular coberta a doble vessant i amb la façana orientada a la plaça (llevant), coberta a doble vessant i amb el carener paral·lel a la façana és una amplia construcció que lliga amb el context històric i artístic-arquitectonic de la plaça.

## Referències

* 1 2 «Mas les Ferreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Molins

«Molins» té aquests significats:
* Molins (Arieja),
* Molins (Llobera), masia al municipi de Llobera (el Solsonès)
* Molins (Oriola), pedania al municipi d'Oriola, al Baix Segura
* Molins de Beneixama, al municipi de Beneixama, al Baix Vinalopó
* Molins de Rei, vila i municipi a la comarca del Baix Llobregat (província de Barcelona)
* Molins de Dalt, localitat fictícia a la sèrie de còmics Les aventures de Tintín, del dibuixant belga Hergé
* Molins de Rei Club de Futbol
* Molins de Sant Veran
* Molins-sur-Aube, municipi al departament de l'Aube (regió del Gran Est, França)
* Molins, nucli antic al municipi de Pont de Molins (Alt Empordà)
* Antoni Molins i Sirera (Barcelona, 1838 - 1903), poeta
* Júlia Molins Vila (Barcelona, 1993), actriu barcelonina que ha participat en papers de diverses sèries televisives
# Formigueret cuabarrat

El formigueret cuabarrat (Myrmotherula urosticta) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formigueret cuabarrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Vinzaglio

Vinzaglio és un municipi de la província de Novara a la regió del Piemont (Itàlia).
Vinzaglio limita amb els municipis de Borgo Vercelli, Casalino, Confienza, Palestro i Vercelli.

## Galeria

* Castell

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Vinzaglio (en italià)
# Otto Wallach

Otto Wallach (Königsberg, Prússia 1847 - Göttingen, Alemanya 1931) fou un químic alemany guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1910.

## Biografia

Va néixer el 27 de març de 1847 a la ciutat de Königsberg, en aquells moments part de Prússia però que actualment forma part de Rússia i és anomenada Kaliningrad. Va estudiar química a la Universitat de Berlín i Göttingen, i entre 1876 i 1889 fou nomenat professor de química a la Universitat de Bonn. El 1889 abandonà la docència per esdevenir director de l'Institut Químic de la Universitat de Göttingen, càrrec que ocupà fins al 1915.
Va morir el 26 de febrer de 1931 a la ciutat alemanya de Göttingen, situada a l'estat alemany de Baixa Saxònia.

## Recerca científica

Fou un dels primers químics que es van dedicar a la recerca química del terpé i les combinacions alicícliques, la investigació dels quals ha estat de gran influència en el desenvolupament de la química orgànica i industrial, i especialment dels perfums i dels olis essencials.
El 1910 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química per la seva contribució al desenvolupament de la química orgànica i industrial.

## Enllaços externs

* «Otto Wallach» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Nitzan Horowitz

Nitzan Horowitz (en hebreu: ניצן הורוביץ; nascut el 24 de febrer de 1965) és un polític israelià que està al capdavant del partit Nou Moviment - Mérets. Anteriorment va ser el corresponsal principal i el comentarista del canal de notícies israelià Canal 2. Abans d'unir-se al canal de televisió, va servir dos termes complets a la Kenésset (2009-2015) al partit polític Mérets. En 2013, es va presentar com a batlle a les eleccions locals de la ciutat de Tel-Aviv. Abans de ser escollit diputat a la Kenésset, va ser el comentarista d'afers exteriors, i l'expert dels afers internacionals, en la secció de notícies del Canal 10. Al juny de 2019, Horowitz va guanyar les eleccions primàries del partit Mérets, i actualment exerceix com a líder del partit. Horowitz és la primera persona que pertany obertament al col·lectiu LGBTI en liderar un partit polític a Israel.

## Referències

* ↑ «Nitzan Horowitz, del izquierdista Meretz, primera persona abiertamente LGTB en liderar un partido en Israel». Dosmanzanas.com, 29-06-2019.
# Les Feixes de França

Les Feixes de França són unes feixes antigament d'ús agrícola del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Estan situades a ponent de la masia de Montfred, a la dreta del torrent del Gomis, a ponent del nucli urbà de l'Estany. Són al sud-est del Turó del Gomis, a migdia del lloc on es troben la Serra de l'Estany i el Serrat dels Lliris.

## Enllaços externs

* Les Feixes de França i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Molí fariner de Sant Martí de Maçana

El Molí fariner de Sant Martí de Maçana és una obra de Rubió (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Segons les referències de les que disposem, es tracta d'un antic molí fariner de l'edat mitjana, del qual només se'n conserva part del mur de la bassa i el cup. Allà on es deuria ubicar l'edificació és avui dia una esplanada amb herba.
Cal destacar la magnitud, les proporcions i el bon estat de conservació del cacau, que conserva una forma perfectament cònica. La pedra utilitzada per a la construcció tant del mur de la bassa com del cup, està ben treballada i destaca les dimensions dels blocs que constitueixen el cup els quals es troben perfectament diposats en forma circular, tot creant un embut que permetés l'eixida amb pressió de l'aigua cap al carcabà.
Es troba molt proper del forn de ceràmica de Sant Martí de Maçana.

## Referències

* 1 2 3 «Molí fariner de Sant Martí de Maçana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Formigueret cendrós

El formigueret cendrós (Myrmotherula grisea) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos. Conegut únicament als turons andins de Bolívia central.

## Referències

* ↑ «Formigueret cendrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Conflicte del Balutxistan

El Conflicte del Balutxistan és un conflicte dels governs centrals del Pakistan i l'Iran amb les tribus balutxis, que es remunta a la independència del Pakistan.

## Causes

Tot i que el Balutxistan és ple de jaciments de gas, zinc, ferro i coure, la província és pobra. Pakistan fa una gran inversió a Gwadar, perquè voldria que fes d'enllaç amb l'Àsia central. La ciutat és plena de pakistanesos d'altres regions.

## El curs del conflicte

El primer aixecament es va produir després de la independència del Pakistan, el 1955. El segon i el tercer van durar des de 1958 a 1969. El quart, en què van morir 8.000 persones, va tenir lloc entre 1973 i 1977.
Pakistan acusa l'Índia de finançar 40 camps d'entrenament per a terroristes al Balutxistan.

## Situació actual

El cinquè alçament, que continua fins al dia d'avui, va començar el 1994. La causa de la revolta del Baluchistan Liberation Army, Baluchistan Liberation Front i el People's Liberation Army ("Exèrcit d'Alliberament de Balutxistan, Front d'Alliberament del Balutxistan i Exèrcit Popular d'Alliberament") és la política del govern.
Aquest conflicte va arribar a la matança de xinesos, així com un atac amb míssils contra l'aeroport de Gwadar L'Exèrcit d'Alliberament de Balutxistan, és, segones l'Exèrcit del Pakistan finançat pel govern de l'Afganistan.
# Vaxholm

Vaxholm és una ciutat de l'arxipèlag d'Estocolm (Suècia). Es troba a 25 km al nord-est de la gran ciutat.
Té 4.887 habitants. Té una àrea de 1.6 km².
El nom li ve del castell Vaxholm (a l'illa veïna de Vaxholmen) de 1548 i fundat pel rei Gustau Vasa per defensar Estocolm de possibles atacs.
El rei Gustau Vasa comprà granges al compte Per Brahe "El vell" i el 1652 li fou atorgada la Reial Carta. Vaxholm sempre s'ha dedicat a la indústria nàutica. En el segle xix, fou coneguda com una ciutat balneari que molt aviat es faria molt popular entre la classe alta d'Estocolm. A manca d'espai en el balneari es produí la construcció de cases velles de fusta, per albergar a tots els visitants del balneari.
Al Batalló Amfibi d'Infanteria destacat a Vaxholm i que pertany al cos d'artilleria costanera, hi va estudiar i treballar el príncep Carles Felip de Suècia.

## Transport

Hi ha ferris des de Strömkajen i Nybrokajen (Estocolm) que tarden una hora a arribar. Hi ha l'autobús 670 que va fins a Vaxhom (per transbordador).

## Llocs d'interès

* Fortalesa de Vaxholm i el seu Museu.
* Hotel-balneari de Vaxholm de 1899, obra d'Erik Lallerstedt.
* Passejar pel centre, entre botigues i edificis vells.
* Els jutjats de Vaxholm de 1925.
* Església de Vaxholm (SS. XVIII-XIX)

## Referències

* Wikipedia sueca.
* Guies Visuals d'El País-Aguilar- "Suècia".