OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grollers de sa Factoria

Grollers de sa Factoria és un grup de música folk mallorquí.
Començaren al mes de gener de 1999, pocs dies abans de les festes de Sant Antoni a Santa Maria del Camí (Mallorca). Inicialment el grup només es formaven cinc músics, que mai havien tocat junts, però, tot i això, varen decidir dur endavant aquest projecte de fer cercaviles per a animar les festes. Avui el grup reuneix 18 membres.
El grup interpreta temes populars d'arrel tradicional i temes propis, tant en estat pur com esquitxats per elements més propis del funk, de la rumba, del rock o fins i tot del punk. Els denominadors comuns són: l'interès per la cultura popular, el compromís amb la terra, la curiositat per conèixer altres cultures, la lluita contra qualsevol tipus d'opressió social, econòmica o cultural. Sobretot s'ha d'emfasitzar l'interès per la cultura, el que es reflecteix en la quantitat de melodies, de ritmes i d'instruments emprats: gralls, tarota, flabiol i tamborí, xeremies, trompeta, saxòfon, guitarra, un baix, una bateria, una cantant i percussió.
En guanyar el IV Concurs de Música Jove el 2005, el grup va rebre un primer impuls que va conduir a uns 50 concerts (Salvem Mallorca, Acampallengua, Ferreries, Sa Rocketa Festival, Vilanova, concert a "L'esplendor de la festa", festivitats de Sant Antoni, cloenda de la manifestació Prou davant 60.000 persones). Van compartir l'escenari amb grups com: Cheb Balowski, Doctor Calypso, La Pulquería, Radio Raheem, Mártires del Compás, Susana Seivane, Skalariak, Lax'n'Busto, Obrint Pas, Companyia Elèctrica Dharma, La Carrau, Rauxa, Gadegang…
Un segon impuls va venir el 2008 quan va guanyar el Primer premi del Concurs Sons de la Mediterrània a Manresa, que va esponsoritzar la realització d'un disc professional.

## Premis

* 2005: "IV Concurs de Música Jove" organitzat pels "Joves de Mallorca per la Llengua"
* 2008: Primer premi del Concurs Sons de la Mediterrània a Manresa.

## Discografia

* Grollers de sa Factoria. 2004 – Maqueta autoeditada. Estudis Tripotrapo.
* Grollerlàndia. 2007 - Disc autoeditat. Estudis Tripotrapo.
* Grollerització. 2011 - Disc autoeditat. Estudis Tripotrapo.

## Referències

* ↑ Antoni Pol, Grollers globals Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Diari de Balears, 24 de febrer de 2011
* ↑ J.M. Hernàndez i Ripoll, Pau i harmonia a Vilanova, Avui, 19 de juliol de 2009, pàgina 41
* ↑ El disc Grollerització a la revista Enderrock
* ↑ Antoni Pol, Diari de Balears, ibidem
* ↑ El grupo de Mallorca Grollers de Sa Factoria gana el primer premio del concurso Sons de la Mediterrània, Diario de Mallorca, 5 de desembre de 2008 (en castellà), traducció: El grup Grollers de Sa Factoria guanya el primer premi al concurs Sons de la Mediterrània.

## Enllaços externs

* Pàgina de Factoria de so
# Freeburg (Missouri)

Freeburg és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 423 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Freeburg tenia 423 habitants, 181 habitatges, i 114 famílies. La densitat de població era de 199,2 habitants per km².
Dels 181 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 13,5% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.429 $ i la renda mediana per família de 40.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.000 $ mentre que les dones 19.792 $. La renda per capita de la població era de 20.071 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Freeburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Freeburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Gran Premi d'Àustria

* Aquest article tracta sobre Fórmula 1. Si cerqueu informació sobre motociclisme, vegeu «Gran Premi d'Àustria de motociclisme».
El Gran Premi d'Àustria és un Gran Premi de Fórmula 1 que s'ha celebrat les temporades 1964, 1970-1987, 1997-2003 i de nou a partir de la temporada 2014.
Al llarg d'aquests anys el GP només s'ha disputat només a dos circuits: al circuit de Zeltweg, finalment conegut com A-1 Ring i al circuit d'Österreichring.
El circuit es caracteritza per la seva diferència d'altitud respecte als altres circuits, fet que causa un funcionament diferent dels motors alhora de la carburació.
Els diferents guanyadors són:
| Any | Pilot | Equip | Resultats |
| 1964 | Lorenzo Bandini | Ferrari | Resultats |
| 1970 | Jacky Ickx | Ferrari | Resultats |
| 1971 | Jo Siffert | BRM | Resultats |
| 1972 | Emerson Fittipaldi | Lotus - Ford | Resultats |
| 1973 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | Resultats |
| 1974 | Carlos Reutemann | Brabham - Ford Motor Company | Resultats |
| 1975 | Vittorio Brambilla | March - Ford Motor Company | Resultats |
| 1976 | John Watson | Penske - Ford Motor Company | Resultats |
| 1977 | Alan Jones | Shadow - Ford Motor Company | Resultats |
| 1978 | Ronnie Peterson | Lotus - Ford | Resultats |
| 1979 | Alan Jones | Williams - Ford Motor Company | Resultats |
| 1980 | Jean Pierre Jabouille | Renault | Resultats |
| 1981 | Jacques Laffite | Talbot Ligier - Matra | Resultats |
| 1982 | Elio de Angelis | Lotus - Ford | Resultats |
| 1983 | Alain Prost | Renault | Resultats |
| 1984 | Niki Lauda | McLaren - TAG - Porsche | Resultats |
| 1985 | Alain Prost | McLaren - TAG - Porsche | Resultats |
| 1986 | Alain Prost | McLaren - TAG - Porsche | Resultats |
| 1987 | Nigel Mansell | Williams - Honda | Resultats |
| 1988 – 1996 | No es va disputar | No es va disputar | No es va disputar |
| 1997 | Jacques Villeneuve | Williams - Renault | Resultats |
| 1998 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | Resultats |
| 1999 | Eddie Irvine | Ferrari | Resultats |
| 2000 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | Resultats |
| 2001 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | Resultats |
| 2002 | Michael Schumacher | Ferrari | Resultats |
| 2003 | Michael Schumacher | Ferrari | Resultats |
| 2004 – 2013 | No es va disputar | No es va disputar | No es va disputar |
| 2014 | Nico Rosberg | Mercedes | Resultats |
| 2015 | Nico Rosberg | Mercedes | Resultats |
| 2016 | Lewis Hamilton | Mercedes | Resultats |
| 2017 | Valtteri Bottas | Mercedes | Resultats |
| 2018 | Max Verstappen | Red Bull Racing-Tag Heuer | Resultats |
| 2019 | Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | Resultats |
| 2020 | Valtteri Bottas | Mercedes | Resultats |
| 2021 | Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | Resultats |
| 2022 | Charles Leclerc | Ferrari | Resultats |
# Viviane Forrester

Viviane Forrester (París, 29 de setembre de 1925- 30 d'abril de 2013), fou una escriptora i assagista francesa.
Treballà com a crítica literària al diari francés Le Monde. També col·laborà amb les publicacions Le Nouvel Observateur i La Quinzaine littéraire i fou especialista en les obres de l'escriptora Virginia Woolf i del pintor Vincent Van Gogh.
Autora de diverses publicacions, destaquen especialment les seves obres d'assaig L'Horreur économique (1996, amb la que es va donar a conèixer mundialment) i Une étrange dictature (2000) en les que critica durament el procés de globalització econòmica i defensa la tesi que les institucions financeres internacionals estan protagonitzant un «cop d'estat mundial a càmera lenta». Fou una de les fundadores de l'organització no governamental Attac.

## Obra publicada

* Ainsi des exilés (Denoël, París, 1970)
* Le Grand Festin (Denoël, París, 1971)
* Virginia Woolf (La Quinzaine littéraire, 1973)
* Le Corps entier de Marigda (Denoël, París, 1975)
* Vestiges (Seuil, París, 1978)
* La Violence du calme (Seuil, París, 1980)
* Les Allées cavalières (Belfond, París, 1982)
* Van Gogh ou l'Enterrement dans les blés (Seuil, París, 1983)
* Le Jeu des poignards (Gallimard, París, 1985)
* L'Œil de la nuit (Grasset, París, 1987)
* Mains (Séguier, París, 1988)
* Ce soir, après la guerre (Fayard, 1992)
* L'Horreur économique (Fayard, París, 1996) (ISBN 978-2213597195)
* Une étrange dictature (Fayard, París, 2000) (ISBN 978-2744136542)
* Au Louvre avec Viviane Forrester: Léonard de Vinci (Louvre/Somogy, París, 2002)
* Le Crime occidental (Fayard, París, 2004)
* Mes passions de toujours (Van Gogh, Proust, Woolf, etc.), (Fayard, París, 2005)
* Virginia Woolf (Albin Michel, París, 2009)
* Rue de Rivoli. Journal (1966-1972), (Gallimard, París, 2011)
* Dans la fureur glaciale (Gallimard, París, 2011)
* La Promesse du pire (Seuil, París, 2013)

## Referències

* ↑ Peces, Juan «Viviane Forrester, la escritora que desenmascaró el capitalismo voraz». El País [Madrid], 05-05-2013. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Le Collège des fondateurs | Attac France», 12-04-2011. Arxivat de l'original el 2011-04-12. [Consulta: 10 setembre 2019].
# Linsang de Leighton

El linsang de Leighton (Poiana leightoni) és una espècie de mamífer carnívor de la família dels vivèrrids. Viu a Costa d'Ivori, Libèria i, possiblement, Guinea.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Fedorovskita

La fedorovskita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de Nikolai Mikhailovich Fedorovskii (1886-1956), cristal·lògraf i mineralogista rus, fundador de l'Institut Rus d'Investigació de Recursos Minerals.

## Característiques

La fedorovskita és un borat de fórmula química Ca₂Mg₂B₄O₇(OH)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1975. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma de cristalls prismàtics, de vegades amb contorns ròmbics, de fins a 1 centímetre; comunament en agregats fibrosos. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fedorovskita pertany a «06.DA: Nesotetraborats» juntament amb els següents minerals: bòrax, tincalconita, hungchaoïta, roweïta, hidroclorborita, uralborita, borcarita, numanoïta i fontarnauïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de bor de Solongo, a l'altiplà de Vitim, Buriàtia (Rússia), l'únic indret on ha estat trobada, on es troba als filons de tipus skarn. Sol trobar-se associada a altres minerals com: sakhaïta, frolovita, uralborita, szaibelyita i datolita.

## Referències

* ↑ «Fedorovskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juny 2016].
* 1 2 «Fedorovskite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 15 juny 2016].
# Full d'estil

Els fulls d'estil (style sheets) són conjunts d'instruccions, de vegades en forma de fitxer informàtic annex, que s'associen als fitxers de text pla i s'ocupen dels aspectes de format i de presentació dels continguts: tipus, font i grandària de lletres, justificació del text, colors i fons, etc. Els fulls d'estil permeten alliberar la composició del text dels aspectes visuals i afavoreixen que s'estructuri i anoti mitjançant codis que permeten un tractament més eficaç dels continguts. L'ús adequat dels fulls d'estil és un dels aspectes clau de l'edició digital.
Els fulls d'estil són una eina de gran utilitat dels programes de tractament de textos, com OpenOffice o Microsoft Word. Així mateix, constituïxen una part essencial dels llenguatges de marques per a l'edició digital: LaTeX, XML i XHTML. Dos llenguatges de fulls d'estil són CSS i XSL.
# Full Members Cup

La Full Members Cup va ser una competició futbolística anglesa disputada entre 1985 i 1992. Va ser també coneguda pel nom dels seus patrocinadors Simod Cup (1987-89) i Zenith Data Systems Cup (1989-92).
La competició fou creada després del desastre de Heysel, i la posterior suspensió als clubs anglesos de participar en les competicions europees. La disputaven els clubs de les dues màximes categories (d'aquí el nom de la competició que fa referència als clubs amb tots els drets de la Football League, ja que els clubs de les categories inferiors eren membres associats). La competició no va ser presa amb molta seriositat, principalment pels clubs grans.

## Historial

* 1986 - Chelsea 5 Manchester City 4
* 1987 - Blackburn Rovers 1 Charlton 0
* 1988 - Reading 4 Luton 1
* 1989 - Nottingham Forest 4 Everton 3 (pròrroga)
* 1990 - Chelsea 1 Middlesbrough 0
* 1991 - Crystal Palace 4 Everton 1
* 1992 - Nottingham Forest 3 Southampton 2
# GTP'

GTP' (GTP prima) és un protocol basat en IP utilitzat a les xarxes GSM i UMTS. Es pot utilitzar amb UDP o TCP. GTP' utilitza la mateixa estructura de missatges que GTP (GTP-C, GTP-U), però en gran part és un protocol separat. GTP' utilitza el port UDP/TCP registrat 3386.
GTP' es pot utilitzar per transportar dades de càrrega des de la "Funció de dades de càrrega" (CDF) de la xarxa GSM o UMTS a la "Funció de passarel·la de càrrega" (CGF). En la majoria dels casos, això hauria de significar des de molts elements de xarxa individuals, com ara els GGSN, fins a un ordinador centralitzat que després lliura les dades de càrrega de manera més còmoda al centre de facturació de l'operador de xarxa.
GTP' s'utilitza a la interfície Ga dins de la definició de xarxa central GPRS 3GPP.
GTP' reutilitza aspectes de GTP, encara que per citar 3GPP TS 32.295, "només el pla de senyalització de GTP es reutilitza parcialment". GTP' defineix una capçalera diferent, missatges addicionals, valors de camp, així com un protocol de sincronització per evitar la pèrdua o la duplicació de CDR en errors CGF o SGSN/GGSN. Els CDR transferits, si segueixen els estàndards 3GPP, es codifiquen a ASN.1.

## Tipus de missatges

GTP' utilitza la versió GTP no admesa, els missatges de sol·licitud d'eco i de resposta d'eco sense canvis, però afegeix els missatges següents:
* Sol·licitud Node Alive
* Resposta viva del node
* Sol·licitud de redirecció
* Resposta de redirecció
* Sol·licitud de transferència de registre de dades
* Resposta de transferència de registre de dades

### Sol·licitud/resposta de Node Alive

Els missatges de Node Alive s'utilitzen per avisar a altres components de la xarxa que un node ha iniciat el servei. La sol·licitud s'envia des del node que s'inicia i, per tant, proporciona un mètode més ràpid per tornar a habilitar el servei que l'enquesta mitjançant Echo Request/Response. Aquest missatge també es pot utilitzar per informar d'altres nodes que tornen al servei i (a la versió 2 de GTP) per informar de l'adreça IPv6 del CGF.

### Sol·licitud/resposta de redirecció

Els missatges de redirecció s'utilitzen per:
* desviar el flux de CDR dels CDF (SGSN/GGSN) a un altre CGF quan el remitent s'està retirant del servei (per manteniment/error).
* avisar que el CGF ha perdut la connexió amb un sistema aigües avall

### Sol·licitud/resposta de transferència de registre de dades

Els missatges de transferència de registres de dades s'utilitzen per transportar de manera fiable els CDR des del punt de generació (SGSN / GGSN) fins a l'emmagatzematge no volàtil al CGF.

## Referències

* ↑ «GTP prime» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Introduction of gtp5g and some kernel concepts - free5GC» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «GTP-Prime Protocol - Ports and DPI Reference» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Collins, Jeff. GPRS Tunneling Protocol (GTP) (en anglès). Berlin, Heidelberg: Springer, 2019, p. 1–3. DOI 10.1007/978-3-642-27739-9_1522-1. ISBN 978-3-642-27739-9.
# Gabriel Reyes i Muntada

Gabriel Reyes i Muntada (Olot, 28 d'octubre de 1976) és un expilot de trial català, guanyador de dos campionats europeus: el Campionat d'Europa el 1996 i el Campionat d'Europa indoor el 1997, tots dos amb Montesa. El 1993 havia estat Campió d'Espanya de trial Júnior amb l'equip KM2, i el 1994 ho fou en categoria Sènior B. Reyes començà a competir de ben jove en l'esport del trialsín, aconseguint el tercer lloc final al mundial en categoria Benjamin el 1988.
A data de 2011 competia en ral·lis automobilístics i curses d'autocross, a banda de seguir participant en trials emblemàtics, com ara els Tres Dies de Santigosa o els Sis Dies d'Escòcia, llavors pilotant la Sherco.

## Palmarès internacional en trial

| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | Altres |
| 1993 | Gas Gas | | - | Campió d'Espanya Júnior |
| 1994 | Montesa | 20è | - | Campió d'Espanya Sènior B |
| 1995 | Montesa | 16è | - | |
| 1996 | Montesa | 16è | - | Campió d'Europa |
| 1997 | Montesa | 14è | 9è | Campió d'Europa indoor |
| 1998 | Scorpa/Montesa | 23è | - | |
| Total títols | Total títols | 0 | 0 | 4 |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats internacionals i estatals guanyats

## Referències

* ↑ «The rider... Reyes Gabriel» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 12 febrer 2011].
* ↑ «Resultados» (en castellà). trialsin.es, 2012. Arxivat de l'original el 7 de març 2013. [Consulta: 27 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Palmarès de Gabriel Reyes al Campionat d'Europa (anglès) PDF
* Imatge de Gabriel Reyes amb la Sherco als Tres Dies de Santigosa del 2005
Campions d'Europa de trial :
1992 - Pons
1993 - Lampkin
1994 - Benítez
1995 - Justribó
1996 - Reyes
1997 - Catllà
1998 - Pascuet
1999 - Alcaraz
2000 - Raga
2001 - Manzano
2002 - Fajardo
2003 - Bou
2004 - Błażusiak
2005 - Morris
2006 - Dabill
2007 - Gibert
2008 - Brown
2009 - Gubian
2010 - Wigg
2011 - Challoner
2012 - Grattarola
2013 - Karlsson
2014 - Kadlec
2015 - Tournour
2016 - Gelabert
2017 - Farré
2018 - Grattarola
2019 - Marcelli
2020
2021 - Haga
2022 - Hemingway
2023 - Gunvaldsen :
# Fricativa dental sonora

La consonant fricativa dental sonora, també coneguda com a fricativa interdental sonora, és un so que es representa amb el signe [ð] a l'AFI (la lletra eth del nòrdic antic i l'islandès).
Està present a moltes llengües del món, si bé no en totes té el caràcter de fonema. Entre les llengües que tenen aquest so (encara que no sigui com a fonema) hi ha el català, el castellà, el grec modern, l'àrab, i l'anglès.

## Característiques

* És una consonant fricativa perquè la columna d'aire pateix una turbulència per l'acció de les dents.
* És un so oral.
* És un so sonor perquè hi ha vibració de les cordes vocals.

## En català

El català té aquest so però no és un fonema sinó un al·lòfon o variant de l'oclusiva alveolar sonora. Apareix en diversos contextos, sobretot quan es troba entre vocals o entre una vocal i una líquida l, r, s (per exemple, acudit /əkuðít/). Estrictament es representa amb un diacrític que indica una obertura més gran [ð̞].

## Enllaços externs

* Informació acústica Arxivat 2009-12-13 a Wayback Machine., del projecte "Els sons del català".
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Friedrich Paschen

Friedrich Louis Carl Heinrich Paschen (Schwerin, Mecklemburg-Pomerània Occidental, 22 gener 1865 - Potsdam, Brandenburg, 25 febrer 1947) fou un físic alemany, principalment conegut pels seus treballs sobre els descàrregues elèctriques i, especialment, pel descobriment de la sèrie de Paschen de l'espectre atòmic de l'hidrogen en la zona de l'infraroig.

## Vida

Paschen naixé en una família luterana d'inclinacions científiques tant militars com civils. El seu avi patern, H.C. Friedrich Paschen (1804-1873), fou director del servei geodèsic de Mecklenburg i astrònom. Un oncle, Carl Paschen (1835-1911), almirall de la marina alemanya, fou un reconegut hidrògraf. Malgrat Paschen seguí la carrera militar arribant al grau de tinent, reaccionà contra l'estructura autoritària i les actituds sociopolítics dels militars alemanys. Pel que sembla, contra els desitjos de la seva família, i sense ingressos independents, decidí seguir una carrera acadèmica.

## Obra

Paschen fou ajudant del químic Hittorf a la universitat de Münster, on investigà sobre espectroscòpia emprant les primeres làmpades de descàrrega. El 1889, establí la corba de Paschen utilitzada en física de plasma, segons la llei que porta igualment el seu nom, la llei de Paschen.
Mentre que és professor a l'institut de física de la universitat de Tübingen, és el primer a observar el 1908 les ratlles espectrals de l'hidrogen a la zona de l'infraroig, conegudes ara sota el nom de sèrie de Paschen. Ho aconseguí gràcies a les millores que introduí a l'espectrògraf còncau de Rowland proposant un nou muntatge utilitzant un rail circular sobre el qual hi muntà la xarxa de difracció i l'escletxa, i diverses plaques fotogràfiques. Aquest nou muntatge, que evita l'ús de peces mòbils, permet fotografiar simultàniament diversos ordres de l'espectre amb una gran estabilitat. Amb el seu ajudant Ernst Back, descobrí a continuació l'efecte Paschen-Back descrivint la interacció entre un àtom i un camp magnètic intens.
De 1924 a 1933, fou president de l'Institut Físico-tècnic de Berlín, i professor honorari a la universitat de Berlín a partir del 1925.

## Referències

* ↑ «PASCHEN, LOUIS CARL HEINRICH FRIEDRICH». Complete Dictionary of Scientific Biography. Encyclopedia.com, 2008. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ F. Paschen, Sur la différence de potentiel nécessaire à la formation d'arc électrique dans de l'air, de l'hydrogène et du gaz carbonique sous différentes pressions (trad. Über die zum Funkenübergang in Luft, Wasserstoff and Kohlensäure bei verschiedenen Drücken erforderliche Potentialdifferenz), Wied.
* ↑ Born, Max. Cambridge University Press. Principles of optics (en anglès), 1999. ISBN 978-0-521-64222-4.
# Funiculars i telefèrics de Catalunya

Els trens cremallera, funiculars i telefèrics de Catalunya es troben en tres de les quatre províncies de Catalunya. Hi ha un total de 20 funiculars, telefèrics, aeris, cremalleres, ascensors inclinats i telecabines, sense incloure els telecabines de pistes d'esquí:
* Trens cremallera:
** Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
*** Cremallera de Montserrat
*** Cremallera de Núria
* Funiculars:
** Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
*** Funicular de Gelida
*** Funicular de Vallvidrera
*** Funicular de la Santa Cova
*** Funicular de Sant Joan
** Transports Metropolitans de Barcelona
*** Funicular de Montjuïc
** Tibidabo
*** Funicular del Tibidabo
* Telefèrics:
** Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
*** Aeri de Montserrat, Montserrat
*** Telecabina de la Coma del Clot, Vall de Núria
*** Telefèric d'Olesa a Esparreguera, Esparreguera
*** Telecabina de la Molina - Alp 2500, La Molina
** Transports Metropolitans de Barcelona
*** Telefèric del Port
*** Telefèric de Montjuïc
** La Vall Fosca
*** Telefèric de l'Estany Gento
** Baqueira-Beret
*** Telecabina de Baquèira
* Ascensors:
** Transports Metropolitans de Barcelona
*** Ascensor inclinat de Ciutat Meridiana
** Altres operadors
*** Ascensor inclinat de Queralt
*** Ascensor inclinat de Puigcerdà
*** Ascensor inclinat de Cala Giverola

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Enllaços externs

* Baqueira Beret
* Tibidabo Arxivat 2017-06-15 a Wayback Machine.
* La Vall Fosca