OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barringer (cràter)

Barringer és un cràter d'impacte que es troba a l'hemisferi sud de la cara oculta de la Lluna. S'insereix en la vora nord-nord-est del cràter Apollo, i es troba al sud-est del cràter Plummer. Al sud de Barringer, al sòl de la conca d'Apollo, es troba el cràter Scobee.
* Localització de Barringer (centre superior de la imatge)
* Cràters satèl·lit
* Imatge de la missió Lunar Orbiter 5
El cràter és de forma més o menys circular, amb una lleugera protuberància cap a l'exterior al llarg de la vora occidental. Una rampa exterior està formada pel material expulsat, desbordant lleugerament sobre el sòl de la conca d'Apollo. La resta del contorn es troba en un terreny irregular i rugós. En el punt mig es localitza una formació amb el pic central i un parell de petits cràters a banda i banda (est i oest). El sòl restant és relativament pla al nord i una mica més irregular cap al sud.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Barringer.
| Barringer | Coordenades | Diàmetre |
| C | 26° 30′ S, 148° 48′ O﻿ / ﻿26.5°S,148.8°O﻿ / -26.5; -148.8﻿ (Barringer C) | 19 km |
| L | Reanomenat Scobee | Reanomenat Scobee |
| M | Reanomenat Smith | Reanomenat Smith |
| Z | 25° 00′ S, 150° 18′ O﻿ / ﻿25.0°S,150.3°O﻿ / -25.0; -150.3﻿ (Barringer Z) | 24 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Barrinaire i Fonedor

Barrinaire i Fonedor és un fragment del Monument a Víctor Chávarri. És una escultura de bronze de 1903 de Miquel Blay i Fàbrega. Es va fer una altra versió, també de bronze, a la Foneria Bussot l'any 1986. Aquesta escultura es pot trobar al Museu de la Garrotxa d'Olot. La fosa en bronze d'aquest exemplar es va fer a partir de la peça de guix del Museu de la Garrotxa amb motiu de l'exposició homenatge del Cinquantenari de la Mort de Miquel Blay Fàbrega. Se'n coneixen diversos exemplars petits, de guix i bronze, i un exemplar gran de guix del MAM.

## Tema

Representen els treballadors dels Altos Hornos de Biscaia. Dos homes forts amb la indumentària del seu treball, el barrinaire que extreu la matèria primera i el fonador que la transforma.

## Descripció

Grup de dos homes drets. Un amb el tors nu i una mena de davantal de pell, porta unes grosses tenalles a la mà dreta i amb el braç esquerra agafa per les espatlles l'altre home. Aquest segon home va vestit com de camperol i aguanta un pal llarg al seu davant. Modelat acurat i minuciós, cada detall està cuidat, res no es menysprea.

## Exposicions

Aquest exemplar es va exposar:
* Cinquantenari de la mort de Miquel Blay i Fàbrega, Escola de Belles Arts d'Olot, 11 juliol- 17 agost de 1986.
* Modernisme i Catalunya, Estocolm, 1989.
Un exemplar es va exposar:
Figurava a la Sala Blay del Museu Arqueològic d'Olot.
* Exposición General de Bellas Artes e Indústrias Artísticas, Madrid, 1904.
* V Exposició Internacional de Belles Arts, Barcelona, 1907.
* Sesqui- Centenial International Exposition in the United States, Filadèlfia, 1926.
* Exposició Commemorativa del 1er Centenari del Naixement de Miquel Blay i Fàbrega, Olot, setembre de 1966.

## Bibliografia

* Miquel Blay i Fàbrega : 1866-1936 : l'escultura del sentiment. Girona: Fundació Caixa de Girona, DL 2000. ISBN 84-931615-0-0.
# Baràixkovo

Baràixkovo (en rus: Барашково) és un poble de l'óblast de Pskov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 16 habitants. Pertany al districte de Krasnogorodsk.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Barbacoll de clatell daurat

El barbacoll de clatell daurat (Malacoptila semicincta) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita la selva humida del sud-est del Perú, sud-oest del Brasil i nord de Bolívia.
# Barbacoll de corona rogenca

El barbacoll de corona rogenca (Cyphos macrodactylus) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita formacions boscoses des de l'est de Colòmbia i sud de Veneçuela, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i de Perú fins al nord de Bolívia i oest del Brasil. És l'únic del gènere Cyphos Spix, 1824, si bé ha estat inclòs tradicionalment a Bucco.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Nemacheilus kapuasensis

Nemacheilus kapuasensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 71 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra i a l'oest de Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bagàievka

Bagàievka (en rus: Багаевка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.539 habitants. Pertany al districte municipal de Saràtov.

## Referències

* ↑ «О преобразовании Соколовского, Михайловского, Краснооктябрьского, Вольновского, Дубковского, Расковского, Усть-Курдюмского, Александровского муниципальных образований Саратовского муниципального района Саратовской области, муниципального образования "Город Саратов" и внесении изменений в некоторые законодательные акты Саратовской области от 25 ноября 2021 - docs.cntd.ru». Arxivat de l'original el 2021-12-27.
* ↑ «Карта села Александровки в Саратовской области с улицами и номерами домов». mapdata.ru. Arxivat de l'original el 2020-10-17. [Consulta: 30 març 2020].
# Baguirmi

«Baguirmi» té aquests significats:
* Sultanat de Baguirmi, antic sultanat al Txad
* Departament de Baguirmi, departament del Txad, antic departament de Massenya
* Baguirmi (llengua), llengua del poble baguirmi
* Baguirmi individu del poble dels baguirmis, poble del Txad
# Batalló Bautista Garcet

El Batalló Bautista Garcet (més conegut com a Bautista Garcés en cometre's un error habitual en el cognom) va ser una unitat militar republicana durant la Guerra Civil espanyola que va prendre el seu nom en memòria del diputat comunista per Còrdova, Bautista Garcet, afusellat pels rebels franquistes en aquesta capital als primers dies de l'aixecament militar del 18 de juliol. La unitat es va formar eals primers dies d'agost a Villanueva de Córdoba.
El nucli principal del Batalló Garcet el van formar nombres comunistes de Villanueva sumant-se companys comunistes d'altres llocs. El comandament va estar en mans de Enrique Vázquez Expósito que havia servit com a sergent a Àfrica obtenint diverses condecoracions. Havia estat aquest, militant d'Izquierda Republicana passant a formar part del Partit Comunista més tard. Va tenir com a comissari polític al poeta Pedro Garfías.
La primera acció de guerra del Batalló Garcet va ser la presa de Pozoblanco el 15 d'agost de 1936, continuant les operacions en altres pobles del Valle de los Pedroches. Més tard van marxar cap a Cerro Muriano, tot esperant la presa de Còrdova el 20 d'agost de 1936 per les columnes del general republicà Miaja. Fracassat aquest intent, no per la resistència dels rebels (sinó per causes no gaire ben aclarides entorn de la direcció de Miaja), es van batre en retirada a primers de setembre a la zona dels Villares amb la forces de Terç i els Regulars manades pel general rebel Varela, de manera que l'ofensiva sobre Còrdova va haver d'aturar-se. Van actuar a la zona d'El Vacar en l'operació de la presa de Peñarroya-Pueblonuevo pels revoltats. Després de la batalla es van replegar organitzadament a Villanueva.
El 18 d'octubre el Batalló Garcet es va convertir en regiment, ampliat amb les restes del Batalló del Terrible i incorporant milicians d'Espejo procedents del Batalló Ramon Casanellas. Va ser-ne nomenat comandant Antonio Ortiz, ocupant posicions en la línia del front de Villafranca de Córdoba, El Carpio i Bujalance. Després, en el nadal de 1936, trencat el front amb el consegüent desastre per la presa de Montoro pels rebels, el Batalló es va replegar a Villanueva. Cal consignar que en aquesta batalla va ser fet presoner a El Carpio Enrique Vázquez qui fou afusellat el 22 de desembre de 1936. De nou va entrar en acció de manera victoriosa a la batalla de Pozoblanco el març 1937. En aquesta mateixa primavera quedarà incorporat a la 73a Brigada Mixta manada pel mateix Antonio Ortiz.
En 1938 la força del primitiu Batalló Garcet al comandament del comandant Ortiz va participar en la batalla de l'Ebre englobat en la 226a Brigada Mixta. Ortiz va arribar a ser cap de la 42a Divisió, i en ella van estar els brigadistes cordovesos.

## Referències

* ↑ Moreno Gómez, Francisco. 1936: el genocidio franquista en Córdoba (en castellà). Barcelona: Planeta, 2008, p. 1003. ISBN 9788474236866.
* ↑ R.R. «La segunda muerte de Bautista Garcés» (en castellà). El Día, 07-10-2010.
* ↑ «Batallón Bautista Garcés» (en castellà). Córdobapedia. [Consulta: juliol 2016].
# Chatham (Virgínia)

Chatham és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.338 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chatham tenia 1.338 habitants, 554 habitatges, i 350 famílies. La densitat de població era de 253,2 habitants per km².
Dels 554 habitatges en un 21,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 35,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,6% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.938 $ i la renda mediana per família de 50.391 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 23.472 $. La renda per capita de la població era de 20.785 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chatham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chatham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Museu de Vestits de Paper

El Museu dels Vestits de Paper és un museu ubicat a Mollerussa i que destaca per la seva col·lecció de vestits fets en paper.

## Història

Des de mitjan segle xx, a Mollerussa se celebra anualment el Concurs Nacional de Vestits de Paper. Amb el temps, es va anar configurant una petita col·lecció amb alguns dels vestits més destacats, que es van exposar alguna vegada al Teatre de l'Amistat, espai on tradicionalment s'havia celebrat el concurs i on va començar la tradició.
El 1998 l'Ajuntament del municipi va començar a encarregar-se de la gestió del teatre, del concurs i dels vestits, i al cap de poc temps la col·lecció es va ubicar a les Galeries Sant Jordi, amb la voluntat d'esdevenir un museu. El 2009 es va inaugurar l'edifici actual del museu i el museu com a tal, coincidint amb l'edició d'aquell any del concurs de vestits. L'edifici es va ubicar al costat del teatre.

## Col·lecció

La col·lecció exposada de manera permanent consta de més de 80 vestits, i també s'hi explica la història del concurs i els seus inicis. Aquesta creix anualment amb els vestits més destacats de l'edició de cada concurs. També realitza exposicions temporals, sovint d'artistes locals.

## Referències

* ↑ «Web del Museu». Web, 2013. [Consulta: 30 març 2013].
* 1 2 3 «història del Museu». Web, 2013. [Consulta: 30 març 2013].

## Bibliografia

* Miquel Polo Silvestre i Carme Polo Vives Els vestits de paper a Mollerussa, 40 anys d'història ISBN 978-84-935411-4-9

## Enllaços externs

* Web oficial
# Kalanchoe spathulata

Kalanchoe spathulata és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, que pertany a la família Crassulaceae.

## Descripció

És una planta perenne, glabra o glandulosa-pubescent per dalt, de 30 a 120 cm d'alçada.
Les tiges són fortes, de 5 a 15 mm de gruix, de teretes a gairebé de 4 angles, erectes o decumbents.
Les fulles són sèssils o subpeciolades, carnoses, glabres, ovades, oblongues a espatulades-oblongues, de 3 a 25 cm de llarg i d'1,5 a 10 cm d'ample, fulles inferiors subpeciolades, fulles superiors més distants, esdevenint molt estretes, de vegades 3-foliolades, punta atenuada-obtusa, base amplexicaule o eixamplada en un pecíol molt curt, amb marges sencers a lleugerament dentats o crenats irregularment.
Les inflorescències són terminals o axil·lars, amb denses panícules cimoses de moltes flors de 5 a 20 cm d'amplada, pedicels de 5 a 20 mm.
Les flors són erectes; tub de calze de ±1 mm; sèpals triangulars, oblongs a lanceolats, aguts a acuminats, de 4 a 10 mm de llarg i d'uns 2 mm d'ample; corol·la de color groc clar, urceolada, glabra; tub cilíndric a gairebé 4 angles, eixamplat a la base, 10 - 25 mm; pètals estesos, àmpliament lanceolats a el·líptics-ovats, aguts o poc acuminats, de 8 a 10 mm de llarg i de 4 a 5 mm d'ample; estams lleugerament sobresortints fins a gairebé inclosos.
Aquest és l'únic tàxon asiàtic amb una àmplia distribució a les regions tropicals i subtropicals d'Àsia. Es considera una cura per al còlera a l'Índia i, segons sembla, és fortament purgant. Per a les cabres i el bestiar, les plantes d'aquesta espècie semblen ser tòxiques. Les fulles i el suc de la planta tenen diferents usos medicinals.

## Distribució

Planta molt estesa a Àsia (Índia, Himàlaia, Tailàndia, Birmània, Malàisia, Vietnam, Xina, Taiwan, Filipines, Japó). Creix en indrets rocosos, de 300 a 1500 m d'altitud.

## Taxonomia

Kalanchoe spathulata va ser descrita per Augustin Pyramus de Candolle (DC) i publicada a Plantarum Historia Succulentarum. Histoire des Plantes Grasses. Paris. t. 65. 1801.

#### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
spathulata : epítet llatí que significa 'amb forma de cullera', en referència a la forma espatulada de les fulles.

#### Sinonímia

* Cotyledon spathulata (DC) Poiret, 1811
* Vereia acutiflora Andrews (1809) / Kalanchoe acutiflora (Andrews) Haworth (1812)
* Kalanchoe varians Haworth (1829)
* Bryophyllum serratum Blanco (1837)
* Cotyledon lanceolata Blanco (1837)
* Kalanchoe nudicaulis Hamilton ex C.B.Clarke (1879)

## Referències

* ↑ «Kalanchoe spathulata». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe spathulata DC.». International Plant Names Index.
# Volta a Llombardia 1952

La Volta a Llombardia 1952 fou la 46a edició de la Volta a Llombardia. Aquesta cursa ciclista organitzada per La Gazzetta dello Sport es va disputar el 26 d'octubre de 1952 amb sortida i arribada a Milà després d'un recorregut de 226 km.
L'italià Giuseppe Minardi (Legnano) s'emporta la prova per davant del seu company d'equip Nino Defilippis i d'Arrigo Padovan (Atala).

## Desenvolupament

El cap de cursa, Ferdi Kübler, té més d'un minut d'avantatge respecte a Jacques Dupont i la resta de favorits en el cim de Madonna del Ghisallo. En el seu descens punxa Giuseppe Minardi però l'italià es refà i s'integra novament en el grup perseguidor. És el mateix Minardi juntament amb Nino Defilippis i Arrigo Padovan qui més força posen en la persecució de Kübler al qual neutralitzen en els mateixos carrers de Milà. Minardi segueix marcant un fort ritme que li permet imposar-se en el l'esprint final al velòdrom Vigorelli al seu company d'equip Defilippis i als Atala Padovan i Barozzi.

### Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Giuseppe Minardi (ITA) | Legnano | 6h 03' 36" |
| 2 | Nino Defilippis (ITA) | Legnano | m. t. |
| 3 | Arrigo Padovan (ITA) | Atala | m. t. |
| 4 | Danilo Barozzi (ITA) | Atala | m. t. |
| 5 | Adolfo Grosso (ITA) | Benotto-Fiorelli-Salus | m. t. |
| 6 | Waldemaro Bartolozzi (ITA) | Atala | m. t. |
| 7 | Giorgio Albani (ITA) | Legnano | m. t. |
| 8 | Agostino Coletto (ITA) | Frejus | m. t. |
| 9 | Louison Bobet (FRA) | Stella | + 19" |
| 10 | Ferdi Kübler (SUI) | Tebag | m. t. |

## Referències

* ↑ Resultats a Les-Sports.info
* ↑ Bettonica, Luis «Minardi, nuevo as consagrado, vence el "giro" de Lombardía». Mundo deportivo, 27-10-1952.
* ↑ El Sitio de Ciclismo

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
# Elisabet Cesareo Romero

Elisabet Cesareo Romero (Sant Joan Despí, 25 de maig de 1999), coneguda esportivament com Eli Cesáreo, és un jugadora d'handbol catalana, que ocupa la posició de pivot.
Formada al Club Handbol Sant Vicenç, la temporada 2016-17 debutà amb l'equip sènior a la Divisió d'Honor Plata. L'any següent fitxà pel BM Aula de Valladolid de la Divisió d'Honor estatal, aconseguint un subcampionat de la Copa de la Reina (2019). Dues temporades després, fitxà pel BM Bera Bera, amb el qual s'ha proclamat campiona de Lliga en tres ocasions de forma consecutiva (2019-20, 2020-21, 2021-22, essent escollida millor pívot de la temporada). Internacional amb la selecció espanyola des del setembre de 2018, ha participat al Campionat del Món de 2019, on aconseguí la medalla d'argent, i ha competit als Jocs Olímpics de Tòquio 2020.

## Referències

* ↑ «Eli Cesareo fitxa per l’Aula Valladolid». escolahandbolsantvicenc, 31-05-2017 [Consulta: 29 gener 2021]. Arxivat 9 de febrer 2021 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-02-09. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ «Elisabeth “ELI” Cesáreo, segundo fichaje para el Aula Valladolid». bmaula.es [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Pindado, Miguel Ángel «María O'Mullony y Eli Cesáreo fichan por el Bera Bera». elnortedecastilla.es, 14-03-2019 [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ «La catalana Eli Cesáreo, a l'europeu.». lesportiudecatalunya.cat, 07-11-2018 [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ «El somni es queda en plata». lesportiudecatalunya.cat, 16-12-2019 [Consulta: 29 gener 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina a eurohandball.com
# Neoromicia somalica

Neoromicia somalica és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Benín, Botswana, Burkina Faso, el Camerun, la República Centreafricana, el Txad, el Congo, la República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Eritrea, Etiòpia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Kenya, Libèria, Malawi, Namíbia, Nigèria, Ruanda, el Senegal, Sierra Leone, Somàlia, el Sudan, el Sudan del Sud, Tanzània, Togo, Uganda i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són els boscos secs, les sabanes humides i els boscos de galeria. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Jacobs, D. Pipistrellus somalicus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 juliol 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Kalnište

Kalnište és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1363.
# Júlia Creus i Garcia

Júlia Creus i Garcia (Tarragona, 14 de febrer de 1994) és una actriu, cantant i ballarina catalana, que ha debutat en teatre i televisió. És coneguda sobretot pel seu paper de Mònica a la sèrie de TVC Merlí. També ha exercit el paper de Paula al musical català Boig per tu o Marta a la pel·lícula de Javier Ruiz Caldera 3 bodas de más.

## Biografia

Va cursar l'ESO a l'escola Santa Teresa de Jesús, però després, per a combinar els assajos amb els estudis, va decidir estudiar el batxillerat nocturn a l'IES Martí Franquès, on podia combinar les dues coses. D'adolescent, solia fer de ballarina en algunes competicions Nacionals de gimnàstica rítmica.
Als 15 anys manifesta el seu interès pel món de l'espectacle, i practica gimnàstica rítmica i dansa clàssica. Posteriorment es va presentar a un càsting de Ventdelplà on va participar amb 16 anys.
S'ha format a diverses escoles de teatre, entre les quals Eòlia, l'escola de Dagoll Dagom, el Tricicle, i també Set d'Acció. Ha interpretat la Mònica de Villamore a la sèrie de TVC Merlí, resideix a Barcelona i el seu passatemps preferit és muntar a cavall.

## Referències

* ↑ «Júlia Creus Garcia» (en castellà). Linkedin. [Consulta: 24 setembre 2016].
* 1 2 3 «Júlia Creus, l'actriu tarragonina que ha debutat a ‘Merlí’: ‘Sempre he estat molt ‘farandulera”». [Consulta: 24 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Mònica de Villamore (Júlia Creus) a TV3
* Mònica de Villamore (Júlia Creus) a la Sexta