OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lo más natural

Lo más natural és una pel·lícula espanyola estrenada el 1991 i dirigida per Josefina Molina. Segons Fotogramas, és un drama bastant espès que combina crisi de parella, ecologisme i reflexions sociològiques sense excessiu encert. Tot i així va guanyar un premi Goya i fou nominada a dos altres.

## Argument

Després de trencar amb un matrimoni de vint anys, Clara torna a exercir l'advocacia i accepta com a client a un atractiu ecologista, Andrés, que presenta una demanda contra l'empresa del seu ex-marit, Pablo.

## Repartiment

* Charo López - Clara
* Miguel Bosé - Andrés
* Patrick Bauchau - Pablo
* Tito Valverde - Iván
* Rosa Novell - Merche
* Viviane Vives - Lucía

## Premis
### V Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu | Charo López | Nominada |
| Millor direcció artística | Rafael Palmero | Nominat |
| Millor música | José Nieto | Guanyador |

## Referències

* ↑ Lo más natural a Fotogramas
* ↑ Lo más natural al web dels Premis Goya
# Lobocheilos lehat

Lobocheilos lehat és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 22,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Java (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1853. Nieuwe tientallen diagnostische beschrijvingen van nieuwe of weinig bekende vischsoorten van Sumatra. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 5. 495-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i T. H. Hui, 2008. A synopsis of the genus Lobocheilos in Java, Sumatra and Borneo, with descriptions of six new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 19(1):27-58.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lobocheilos tenura

Lobocheilos tenura és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo (Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i T. H. Hui, 2008. A synopsis of the genus Lobocheilos in Java, Sumatra and Borneo, with descriptions of six new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 19(1):27-58.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lorenz Werthmann

Lorenz Werthmann (Geisenheim, 1 d'octubre de 1858 - Freiburg im Breisgau, 10 d'abril de 1921) va ser un sacerdot catòlic alemany i treballador social. Va ser el fundador i primer president de la Càritas alemanya.
Werthmann va néixer a Geisenheim i va assistir a l'escola secundària a Hadamar. Va estudiar al Col·legi Alemany de Roma. El 1883, Lorenz Werthmann havia rebut l'ordenació sacerdotal a Roma. Després d'un curt període a Frankfurt, Lorenz Werthmann esdevé secretari del bisbe Peter Joseph Blum a Limburg an der Lahn. Va prendre la mateixa posició amb el seu successor, Christian Roos. Després de triar l'arquebisbe de Friburg, el 1886 el va seguir i va iniciar Caritas des de 1895. Va rebre el títol de "oficial de finançament confidencial pontifici" i el premi "Consell eclesiàstic Erzbischhöflicher". El 9 de novembre de 1897 Werthmann va fundar a Colònia la Charitasverband de la Alemanya Catòlica (DCV), que des de 1921 és coneguda com a associació alemanya Caritas (DCV). La seva caritat Caritas va ser una de les organitzacions benèfiques cristianes amb més èxit fins a la data.

## Referències

* ↑ Wollasch, Hans-Josef. «Lorenz Werthmann (1858-1921) Gründer des Deutschen Caritasverbandes». A: Lorenz Werthmann: Caritasmacher und Visionär. Lambertus-Verlag, 2008, p. 33–47. ISBN 978-3-7841-2628-9 [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ Adriányi, Gabriel. «Chapter 14: Charity and Ecclesiastical Works of Assistance: National Organizations». A: The Church in the Modern Age. Crossroad, 1981, p. 441-442 [Consulta: 2 maig 2019].
# Lockport (Louisiana)

Lockport és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.624 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lockport tenia 2.624 habitants, 1.009 habitatges, i 724 famílies. La densitat de població era de 1.634,1 habitants/km².
Dels 1.009 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.688 $ i la renda mediana per família de 40.288 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.151 $ mentre que les dones 19.474 $. La renda per capita de la població era de 15.769 $. Entorn del 15,3% de les famílies i el 19,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lockport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lockport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llista de califes abbàssides del Caire

Llista dels califes abbàssides del Caire des del trasllat de la seu califal en aquesta ciutat pels mamelucs, després del saqueig de Bagdad pels mongols, fins a l'adopció del títol califal pels soldans otomans d'Istanbul.
* Al-Mustànsir, 1261-1262
* Al-Hàkim I, 1262-1302
* Al-Mustakfí I, 1302-1340
* Al-Wàthiq I, 1340-1341
* Al-Hàkim II, 1341-1352
* Al-Mútadid I, 1352-1362
* Al-Mutawàkkil I, 1362-1377
* Al-Mustàssim, 1377
* Al-Mutawàkkil I, 1377-1383 (segona vegada)
* Al-Wàthiq II, 1383-1386
* Al-Mustàssim, 1386-1389 (segona vegada)
* Al-Mutawàkkil I, 1389-1406 (tercera vegada)
* Al-Mustaín, 1406-1414
* Al-Mútadid II, 1414-1441
* Al-Mustakfí II, 1441-1451
* Al-Qàïm, 1451-1455
* Al-Mustànjid, 1455-1479
* Al-Mutawàkkil II, 1479-1497
* Al-Mustàmsik, 1497-1508
* Al-Mutawàkkil III, 1508-1516
* Al-Mustàmsik, 1516-1517 (segona vegada, com a representant del seu fill al-Mutawàkkil III)
# Luci Emili Buca el Vell

Luci Emili Buca (en llatí: Lucius Aemilius Buca), al que fa referència Quint Asconi Pedià, sembla que va ser qüestor sota Sul·la. Va encunyar una moneda per commemorar el somni que Sul·la va tenir quan estava aproximant-se a Roma des de Nola, l'any 83 aC. Aquest somni l'explica Plutarc. A l'anvers s'hi veu el cap de Venus, i una inscripció que diu «L. BVCA». Al revers un home dormint, al que se li li apareixen Diana i Victòria.

## Referències

* ↑ Asconi. Pro M. Scauro, 29
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Sul·la, 9
* ↑ Smith, William (ed.). «L. Aemilius Buca». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 15 octubre 2023].
# Lucia Martínez Santidrian

Sor Lucia Martínez Santidrian (Valdelateja, Burgos, 1923 - Olesa de Montserrat, 4 de juliol del 2016) va ser monja de la Congregació de les Filles de la Caritat al Convent de Sant Vicenç de Paül d'Olesa de Montserrat. Va arribar a Olesa el 10 de juny de 1946. Va dedicar 70 anys de la seva vida a la professió per la societat olesana fins a la seva mort el 4 de juliol de 2016.
L'any 1996, quan es van complir els cinquanta anys de l'arribada de Sor Lucía a Olesa, l'Ajuntament li va atorgar el títol de Filla Adoptiva d'Olesa en el decurs d'un acte solemne que es va celebrar al Teatre de la Passió.
El 24 d'abril de 2008 es va posar el seu nom a un carrer d'Olesa, amb la voluntat que aquest reconeixement es fes extensiu a la resta de germanes de la comunitat.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2016-10-18 a Wayback Machine. PDF, de l'Ajuntament d'Olesa de Montserrat
# Luciano Iturrino Zenekorta

Luciano Iturrino (Mutriku, 4 de novembre de 1963) és un exfutbolista professional basc, que jugava com a migcampista.

## Trajectòria

Inicia la seua carrera a les categories inferiors de la Reial Societat i debuta amb el primer equip a la 84/85, tot i que eixa campanya només jugà 12 minuts. A partir de l'any següent forma part del planter reialista, però no arriba a aconseguir la titularitat en cap moment. Va guanyar la Copa del Rei de 1987.
Després de cinc temporades a l'equip donostiarra, i en busca d'oportunitats, marxa al gran rival de la Reial, l'Athletic Club. El primer any com a lleó, el 89/90 tampoc gaudeix de massa partits: 17, una xifra que encara es rebaixaria més a la seua segona temporada a San Mamés.
L'estiu de 1991 fitxa pel CD Logroñés, on per fi troba un lloc en l'onze titular. Iturrino esdevé una peça clau en el club riojà de principis de dècada, destacant la 92/93, on va jugar tots els partits i va marcar 4 gols.
Revalorat al seu pas per Logronyo, el 1994 retorna a la Reial Societat, però corre la mateixa sort que abans, i amb prou feines compta per a l'esquadra d'Anoeta. L'estiu de 1995, de nou en busca d'oportunitats, recala en un equip menor, la UD Salamanca. La temporada 95/96 hi juga 40 partits, però el club castellà baixa a Segona. En la categoria d'argent, Iturrino continua sent titular, una condició que perd a la temporada següent, amb els castellans de nou a la màxima categoria.
L'estiu de 1998 s'incorpora a la SD Eibar,de la Segona Divisió, on jugarà fins a la seua retirada a l'acabar la 99/00. En total, suma 18 gols en 262 partits a primera divisió.
# Luciano Ligabue

Luciano Riccardo Ligabue, més conegut com a Ligabue o fins i tot Liga (Correggio, Província de Reggio de l'Emília, 13 de març de 1960) és un cantautor, músic, escriptor, poeta i alhora director de cinema italià. És un dels artistes italians contemporanis més prestigiosos. Ha rebut dos Targhe Tenco, un Premi Tenco, un Premi Le parole della musica e un Premi Lunezia per mor del valor musical-literari de l'àlbum Miss Mondo. Va aconseguir reunir 165.264 persones a Campovolo el 2005, i ha assolit a més a més el rècord europeu d'espectadors pagant per un concert d'un artista solista; fita que només va superar el 2017 el cantautor modenès Vasco Rossi.
Ha guanyat durant més de trenta anys de carrera almenys uns seixanta premis pel que fa a la seva activitat musical, cinc premis per tot el que pertoca el món de la literatura i també dotze honors arran de la seva producció cinematogràfica.

## Discografia

* 1990: Ligabue
* 1991: Lambrusco, Coltelli, Rose e Popcorn
* 1993: Sopravvissuti e Sopravviventi
* 1994: A Che Ora è La Fine Del Mondo
* 1995: Buon Compleanno Elvis
* 1997: Su e Giù Da Un Palco (Live)
* 1998: Radiofreccia (Bande Originale du film)
* 1999: Miss Mondo
* 2002: Fuori Come Va?
* 2003: Giro d'Italia (Live)
* 2005: Nome e Cognome
* 2007: Primo Tempo
* 2008: Secondo Tempo
* 2009: Sette notti in arena (Live cd + dvd)
* 2010: Arrivederci, mostro!
* 2013: Mondovisione
* 2015: Giro del Mondo
* 2016: Made in Italy
* 2019: Start
* 2020: 7
# Ludwig Fainberg

Leonid Fainberg, més conegut com a Ludwig Fainberg, o amb els sobrenoms de Lyosha o Tarzan, (Odessa, 3 de gener de 1958) és un gàngster ucraïnès d'origen jueu, que es va donar a conèixer la dècada del 1990 per les seves activitats a Miami, on regentava un club de striptease i traficava amb cocaïna. Fainberg va organitzar junt amb els seus socis la venda d'helicopters Mi-8, provinents de l'Exèrcit Soviètic, als càrtels colombians del narcotràfic, i va intentar la venda d'un submarí militar.
Ludwig Fainberg va néixer el 3 de gener de 1958 a Odessa, però a l'edat de tretze anys, el 1972, va emigrar a Israel, i vuit anys més tard al Berlín oriental. Allí va participar en un grup dedicat a la falsificació de targetes de crèdit i el frau, que liderava Efim Laskin. Arràn d'un enfrontament amb un grup rival, va fugir als Nova York el 1984, i s'instal·là a la comunitat russa de Brighton Beach. on va retrobar Grisha Roizes (El Caníbal), un mafiós fill d'una amics de la seva família que es dedicava al narcotràfic encobert en un negoci de mobles. El 1990 va marxar a Miami, on va obrir un club de Striptease que va batejar en honor de la pel·lícula Porky's. Fainberg no va exercir mai de cap mafiós, però el seu club era punt de trobada per a molts membres del crim organitzat rus, de manera que era conegut com un facilitador de suport i contactes a Florida. Junt amb Juan Almeida i Nelson “Tony” Yester, dos cubans amb contactes als càrtels colombians, van organitzar una operació de venda d'helicopters Mi-8, i van intentar una altra per a vendre un submarí de classe Foxtrot de la base russa de Kronstadt, que hagués pogut transportar 40 tones de cocaïna. Investigat per la DEA i l'FBI, que van enregistrar-li més d'onze mil trucades, Fainberg va ser detingut el 1997. Va declarar contra els seus socis en el judici, aconseguint ser deportat a Israel el 1999. Va marxar a Otawa, on el periodista Victor Malarek va destapar la seva intenció de crear una xarxa de prostitució basada en el tràfic de persones, i el 2003 tornà a ser deportat a Israel. Va reprendre les seves activitats criminals a Panamà, on va ser detingut l'any 2011.

## Referències

* ↑ Kaplan, Michael «How ‘Tarzan' and a Cuban duo ‘got in deep’ with a cocaine cartel» (en anglès). New York Post, 02-04-2018.
* ↑ Riera, Alejandro. La organizatsja: la mafia rusa, la mafia roja. Arcopress, 2008. ISBN 9788496632356 [Consulta: 11 abril 2020]. )
* ↑ Navarro, Mireya «Russian Submarine Drifts Into Center of a Brazen Drug Plot» (en anglès). The New York Times, 07-03-1997 [Consulta: 2 maig 2020].
* 1 2 Phillips, Graham «The Ultimate Ukrainian Mobster» (en anglès). Pravda, 08-10-2012 [Consulta: 2 maig 2020]. Arxivat 18 de novembre 2020 a Wayback Machine.
* ↑ Kozlovsky, Vladimir «Леша-Тарзан и подлодка для колумбийской мафии» (en rus). BBC, 22-08-2003 [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ Malarek, Victor. The Natashas: The Horrific Inside Story of Slavery, Rape, and Murder in the Global Sex Trade. Arcade Publishing, 2011. ISBN 9781628721621 [Consulta: 2 maig 2020].

## Bibliografia

* Devito, Carlo. The Encyclopedia of International Organized Crime. Facts On File, Inc., 2005, p. 113-114. ISBN 0-8160-4848-7.
# Lluís Bel i Díaz

Lluís Bel i Díaz (1933) és un físic català. Es llicencià en física a la Universitat de Barcelona, i el 1958 va presentar diversos treballs sobre la radiació gravitacional, com "Sur la radiation gravitationelle" (1958) i "Introduction d'un tenseur du quatrième ordre" (1959). El 1960 es doctorà en física a la Universitat de París amb la tesi La radiation gravitationelle sota la direcció d'André Lichnerowicz i esdevindrà una autoritat reconeguda en relativitat general i gravitacional, alhora que establí el nou tensor de Bel-Robinson.
Ha fet aportacions en el terreny de la relativitat sobre radiació gravitacional, solucions de les equacions de camp, teoria cinètica de la cosmologia i mecànica relativista predictiva. Encara que sobre aquests temes va treballar a França, sobre radiació gravitacional va exposar a Espanya un resum de la seva teoria en 1965 i va impartir un curs sobre mecànica relativista predictiva el 1976 a la Universitat Autònoma de Barcelona. El 1969 va publicar Kinetic theory of Cosmology on va plantejar estudiar l'evolució de les galàxies considerant-les com a partícules en el marc de la teoria cinètica.
Entre 1971 i 1973 fou membre del Departament de Física Teórica de la Universitat Autònoma de Madrid i juntament amb Enrique Álvarez va presentar un treball al The Astrophysical Journal sobres les dades observacionals del quàsar 3C-279 observat el 1971. El 1974 va desenvolupar una teoria basada en Sistemes Predictius Invariants pel Grup de Poincaré en el marc de la teoria de pertorbacions de primer ordre, mentre que el 1979 estudiaria els púlsars. El 1983 va rebre la medalla Narcís Monturiol.

## Enllaços externs

* La teoría de la relatividad en la física y matemáticas españolas: Un capítulo de la història de la ciencia en España Arxivat 2013-04-25 a Wayback Machine., de Pablo Soler Ferran, amb nombrosos trets biogràfics sobre Lluís Bel
# Lluís Bertran

* Per a altres sants o persones venerades amb el nom de Lluís vegeu Sant Lluís (desambiguació). Per al beat dominic màrtir al Japó, nebot d'aquest sant i conegut com a Beat Lluís Bertran, vegeu Lluís Eixarc i Bertran.
Lluís Bertran Eixarch (València, 1 de gener de 1526 - 9 d'octubre de 1581), més conegut com a sant Lluís Bertran, és un sant espanyol de l'orde dels dominics, canonitzat pel papa Climent X en 1691.

## Biografia

Lluís Bertran va nàixer a la Ciutat de València l'1 de gener de 1526, fill de Lluís Bertran i Àngela Eixarch. Va ingressar al convent dels dominics de València l'any 1544. Va anar, com molts altres dominics, com a missioner a Amèrica. Va desembarcar a Cartagena d'Índies i va exercitar la seua tasca missionera a la regió del Baix Magdalena. El 1568 va ser triat prior del convent de Sant Domènec, a Santa Fe de Bogotà. La crueltat, l'avarícia i els abusos dels encomenderos dels oficials reals ocupats en la conquesta d'eixes terres i l'opressió dels indígenes, van ser els principals obstacles que va caldre vèncer en el seu treball missioner i cansat de no poder remeiar eixos mals va sol·licitar el trasllat a Europa. Hi ha diverses llegendes i històries sobre els conflictes que este frare va tindre amb els conqueridors, que van intentar assassinar-lo moltes vegades.
Va tornar a València rebut per l'afecte dels valencians, on va ser encarregat, com en la seua joventut, de ser mestre de novicis. A la porta de la seua cel·la va posar el rètol següent: Si tractara d'agradar als hòmens no seria serf de Jesucrist. També va estar de titular al convent de Santa Anna d'Albaida, València.
Després de moltes malalties, repetint sempre les paraules d'Agustí d'Hipona: Abrasa, talla i castiga ací, Senyor perquè em perdones per sempre, va morir el 9 d'octubre de 1581, un any abans que Santa Teresa de Jesús, amb qui va mantindre correspondència. El Papa Pau V el va beatificar el 1608 i Alexandre VII el va declarar Patró del Nou Regne de Granada. Va ser canonitzat per Climent X l'any 1691. La seua festa se celebra el 9 d'octubre.
* Casa natal del sant a València.
* Mort de Sant Lluís Bertran, per Jeroni Jacint Espinosa, s. XVII (Museu de Belles Arts de València)
* Miracle de l'arbre, per Espinosa (Madrid, Museu del Prado)
Un nebot seu, Lluís Eixarc i Bertran també va ingressar a l'orde dominic, va fer-se missioner i va morir màrtir al Japó, essent beatificat.

## Bibliografia

* Luis Beltrán. El santo de los contrastes. Galduf Blasco, Vicente.
* La vida valenciana en la predicación de San Luis Beltran. Llop Catala, Miguel.
* Vida y milagros de San Luis Beltrán. Sempere, Lorenzo.

## Enllaços externs

* Sant Lluís Bertran, apòstol místic, per José Mª Iraburu en Hechos de los apóstoles en América
* Biografia i semblança espiritual de Lluís Bertran en Dominicos.org Arxivat 2012-01-20 a Wayback Machine.
# Làcares (retòric)

Làcares (en llatí Lachares, en grec Λαχάρης) va ser un retòric atenenc del segle v, sota els emperadors Marcià i Lleó I.
Va ser deixeble d'Heracleó d'Egipte i va instruir a moltes eminències del seu temps com ara Nicolau de Mires, Asteri, Procle, Superià, Dioscòrides, germà d'Hipparc i Nicolau, i d'altres. A Suides se l'elogia sobre manera, i tant aquí com Marí diuen que era de caràcter noble i un orador molt popular en el seu temps.
Al Suides es mencionen diverses obres seves, que s'han perdut:
* Περὶ κώλου, καὶ κόμματος, καὶ περιόδου
* Διαλέξεις, o Disputationes
* Ἰστορία ἡ κατὰ Κορνοῦτον, que no se sap si era una obra històrica o retòrica
* Ἐκλογαὶ ῥητορικαὶ κατὰ στοιχεῖον, una selecció de passatges d'oradors grecs per ordre alfabètic.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/710?rgn=full+text;view=image;q1=LacharesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 700. ]