OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Labeobarbus codringtonii

Labeobarbus codringtonii és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 39 cm de llargària màxima i 3.200 g de pes.
* Aleta dorsal molt alta.

## Alimentació

Menja larves d'insectes aquàtics, crustacis, mol·luscs i peixets.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (11°S-18°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Angola, Namíbia, Zàmbia i Zimbàbue (incloent-hi les conques dels rius Zambezi i Okavango).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Bell-Cross, G. i J.L. Minshull, 1988. The fishes of Zimbabwe. National Museums and Monuments of Zimbabwe, Harare, Zimbàbue. 294 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Hay, C.J., B.J. van Zyl, F.H. van der Bank, J.T. Ferreira i G.J. Steyn, 1999. The distribution of freshwater fish in Namibia. Cimbebasia 15:41-63.
* ↑ Okeyo, D.O., 2003. On the biodiversity and the distribution of freshwater fish of Namibia: an annotated update. p.156-194. A: M.L.D. Palomares, B. Samb, T. Diouf, J.M. Vakily i D. Pauly (eds.) Fish biodiversity: local studies as basis for global inferences. ACP-EU Fish. Res. Rep. 14: 281 p.
* ↑ Skelton, P.H., 1994. Diversity and distribution of freshwater fishes in East and Southern Africa. p. 95-131. A: G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr. Zool. 275.
* ↑ Skelton, P. H., 2001. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Struik Publishers, Ciutat del Cap. 395 p.
* ↑ Van der Waal, B.C.W. i P.H. Skelton, 1984. Check list of fishes of Caprivi. Madoqua 13(4):303-320.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La Zarza (Valladolid)

La Zarza és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 141 | 162 | 164 | 152 |
# Las Airas

Las Airas (en francès Les Aires) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Geografia
### Monuments

* Ruïnes del castell de Mourcairol
* Capella de Sant Miquel
* Secció de l'antiga carretera Béziers-Cahors

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Las Niñas

* Aquest article tracta sobre el grup musical andalús. Si cerqueu la pel·lícula del 2020 de Pilar Palomero, vegeu «Las niñas».
Las Niñas va ser un grup de música espanyol format per les sevillanes Alba Molina, Vicky Luna i Aurora Power i el primer disc de la qual i el tema que el dona títol (Ojú) va tenir un gran èxit en la primera dècada del segle xxi. El seu estil era R&B en andalús, combinant ritmes flamencs i tocs rap.
La seva proposta musical té un rerefons clarament social i en les seves lletres denuncien les desigualtats socials, la guerra, l'explotació de la Terra, l'educació de les pròximes generacions.
Principalment els seus temes són composts per Andreas Lutz (exmarit d'Aurora Power i actual parella d'Alba Molina) que a més de ser excantant d'O'funk'illo (que van ser promotors i productors de "Las Niñas") actualment ho és de "Tucara", duo format amb la seva actual parella, Molina. Las Niñas van comptar amb col·laboradors com Charly Cepeda (ex marit d'Alba Molina i guitarra de Kiko Veneno) Pepo Imán, Mangu (Rare folk), Athanai (com a compositor i artista invitat) i una infinitat de músics.

## Veto a TVE

Van ser vetades en televisió pel seu tema "Ojú!", amb lletres en contra de la guerra de l'Iraq i de la situació de la política en general del moment, encara que aquesta censura els va afavorir més del que els va perjudicar, perquè van passar a ser cridades per totes les altres cadenes no públiques per a denunciar la falta de llibertat d'expressió a la qual s'havien vist sotmeses per TVE, així van recórrer platons com el de Crónicas marcianas i Lo + plus.
La seva cançó "Ya me siento mejor" fou usada en la pel·lícula espanyola de 2005 Reinas, dirigida por Manuel Gómez Pereira.

## Discografia

* Ojú (2003)
* Savia negra (2006)

## Premis

* Premis Ondas 2003 al millor videoclip ("Ojú")
* Millor grup revelació i millor cançó revelació ('Ojú') en els Premis de la Música.
* Número 1 als 40 Principales.

## Referències

* ↑ Carlos Estrella. «¿Qué fue de las Niñas?», 13-08-2014. [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ «Las cosas que no existenː Las Niñas?», 15-04-2017. Arxivat de l'original el 2018-09-23. [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ «Las Niñas». [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ TVE censura una canción de Las Niñas crítica con la guerra de Irak, El País, 1 de juliol de 2003

## Enllaços externs

* Biografía
* Críticas de sus dos discos
* Entrevista en la Cadena Ser i interpretació en directe del seu tema "Quiéreme a mi na má"
# La Masuca (Torrefeta i Florejacs)

La Masuca és una masia de Florejacs, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un conjunt d'edificis, un de principal que tenia funció d'habitatge, i tres que tenien funció agrícola i ramadera, i un de més petit de funcions diverses. S'hi arriba pel camí de Florejacs a les Pallargues, a uns 4km de Florejacs, passant pel mas Gravat.

## Descripció

L'edifici principal, consta de quatre façanes i tres plantes. A la façana principal(Est), a la planta baixa, hi ha una entrada amb llinda de pedra, i porta rudimentària de fusta. A la seva dreta, hi ha una petita espitllera. A la planta següent, hi ha tres finestres amb llinda de pedra, i a la darrera planta, hi ha tres petites finestres.
A la façana nord, hi ha una finestra a la segona planta, i una a la darrera. La façana oest, es troba quasi coberta per un edifici annex. Te dues petites finestres a la darrera planta.
A la façana sud, a la planta baixa a la dreta, hi ha un petit edifici annex. A l'esquerra, hi ha una petita finestra. A la planta següent, hi ha dues finestres, i al darrer pis una altra. La coberta és de dues vessants(Nord-Sud), acabada en teules.
Adjunt a la façana oest de l'edifici principal, hi ha un altre que tenia funció ramadera, te dues plantes. A la façana nord, hi ha una entrada estreta a la planta baixa. A la planta següent, hi ha quatre obertures de diferents mides.
Adjunt amb aquest edifici, n'hi ha un altre, amb dos façanes visibles, la façana nord, i la oest. A la façana nord, hi ha dues petites obertures, a la part superior de la façana. A la façana oest, hi ha també dos obertures a la part superior. La coberta és d'una vessant(Oest), acabada en teules.
El darrer gran edifici que tenia funció ramadera i agrícola, es troba adjunt a la façana sud d'aquest darrer. S'ha reconstruït amb totxo. A la façana oest, té una entrada amb llinda de formigó i porta metàl·lica. A la façana sud, hi ha dues obertures a la part superior.
L'últim edifici a descriure, és de petites dimensions, es troba adjunt a la façana sud de l'edifici principal, te només una entrada a la façana est.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «La Masuca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# La meva dona i els meus fills

La meva dona i els meus fills és un quadre realitzat entre 1897 i 1898 pel pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida.

## Descripció

Es tracta d'una obra experimental, on va recollir com és d'essencial l'escena, deixant el quadre sense acabar. Mostra als seus tres fills caminant sota l'atenció per la seva mare, Clotilde. Aquesta apareix gairebé esbossada i vesteix vestit blanc, amb baga negra a la cintura, i fa gest de subjectar la petita Elena, mig nua, que agafa la bata del seu germà Joaquim. Mentre, a l'esquerra, Maria està avançant.

## Referències

* ↑ «Red Digital de Colecciones de Museos de España - Mi mujer y mis hijos» (en castellà). ceres.mcu.es. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Mi mujer y mis hijos - Mis Museos» (en castellà). mismuseos.net. [Consulta: 25 novembre 2018].
# La meva dona favorita

La meva dona favorita (original: My Favorite Wife) és una pel·lícula estatunidenca de Garson Kanin, estrenada el 1940 i doblada al català.

## Argument

Després de set anys, l'advocat Nick Arden (Cary Grant) té la seva dona Ellen (Irene Dunne) declarada morta legalment, desapareguda des que el seu vaixell es va perdre, i així es pot casar amb Bianca (Gail Patrick). Resulta tanmateix que Ellen havia naufragat en una illa deserta, i ha estat rescatada. Quan retorna a casa, s'assabenta que Nick acaba de marxar a la seva lluna de mel amb la seva segona muller. Quan Ellen el persegueix abans de la seva nit de lluna de mel, està desconcertat: com donar-li les notícies a Bianca. Continua posposant el moment desagradable. Mentrestant, Bianca està frustrada pel comportament estrany de Nick (especialment la no-consumació del seu matrimoni) i crida un psiquiatre, el Dr. Kohlmar (Pedro de Cordoba). Apareixen més complicacions quan un perit d'assegurances (Hugh O'Connell) esmenta a Nick un rumor que diu que Ellen no estava sola a l'illa, ja que tenia la companyia de Stephen Burkett (Randolph Scott) i que s'anomenaven entre ells "Adam" i "Eva".

## Repartiment

* Irene Dunne: Ellen Wagstaff Arden
* Cary Grant: Nick Arden
* Randolph Scott: Stephen Burkett
* Gail Patrick: Bianca Bates
* Ann Shoemaker: Ma
* Scotty Beckett: Tim
* Mary Lou Harrington: Chinch Arden
* Donald MacBride: El director de l'hotel
* Hugh O'Connell: Johnson
* Granville Bates: El jutge Brisson
* Pedro de Cordoba: El doctor Kohlmar

## Nominacions

* Oscar al millor guió original per Leo McCarey, Bella Spewack i Sam Spewack
* Oscar a la millor cançó original Roy Webb
* Oscar a la millor direcció artística per Van Nest Polglase i Mark-Lee Kirk

## Al voltant de la pel·lícula

* El 1962, La 20th Century Fox va produir un remake d'aquesta pel·lícula amb Marilyn Monroe, Dean Martin i Cyd Charisse, sota el títol de Something’s Got to Give. La pel·lícula que havia de ser dirigida per George Cukor va quedar inacabada per la defunció de Marilyn Monroe.
* Una nova versió Move Over, Darling va ser dirigida per Michael Gordon el 1963, amb Doris Day i James Garner com a protagonistes.

## Referències

* ↑ La meva dona favorita
# Lepidotrigla russelli

Lepidotrigla russelli és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu a la plataforma continental.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: nord-est de l'illa Goulburn (Territori del Nord, Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Del Cerro, L. & Lloris, D., 1995. A new species of Lepidotrigla (Scorpaeniformes: Triglidae) from the waters off northern Australia. The Beagle, Records of the Museums and Art Galleries of the Northern Territory v. 12: 177-184.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Richards, W.J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bull. Mar. Sci. 51(1):45-65.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sokolovka (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Sokolovka».
Sokolovka (en rus: Соколовка) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 70 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Petrovka». GeoNames. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Zutkerque

Zutkerque és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 1.713 habitants.

## Situació

Zutkerque es troba al nord del departament del Pas de Calais. Està a prop del departament del Nord i de la ciutat d'Audruicq.

## Administració

Zutkerque es troba al cantó d'Audruicq, que al seu torn forma part del districte de Saint-Omer. L'alcaldessa de la ciutat és Amédée Ledoux (2001-2008).

## Història

Es diu que a Zutkerque hi va haver una mansió dels Templaris.
El poble posseïa un castell que datava dels temps de Juli Cèsar que rebia el nom de le Promontoire. El 1396, Philippe le Hardi, duc de Borgonya, es va allotjar al castell. Els anglesos el prengueren el 1405, però més tard va passar a mans primer de Lluís XI i després del rei anglès Enric VII.
Finalment, el 1542 va ser completament destruït pels francesos, que el 1595 van saquejar l'església del poble. El 7 d'agost del 1635, un regiment de tropes espanyoles vingudes de Saint-Omer prengué el poble, que els francesos van recuperar tres anys més tard.
El seu nom és mencionat per primera vegada el 1084, i ve del flamenc: significa "església del sud" (en contrast amb Nortkerque, "església del nord").

## Enllaços externs

* Zutkerque - Lloc web oficial
# Dècada del 1530
## Esdeveniments

* Presentació del sistema heliocèntric de Copèrnic
* 1531 - Gran terratrèmol a Lisboa
* Publicació d'El Príncep de Maquiavel
* Neix l'anglicanisme

## Personatges destacats

* Francisco Pizarro, militar i explorador
* Atahualpa, líder dels inques
* Sant Ignasi de Loiola
* Tomàs Moro
# Alan Harper

Alan Jerome Harper és un personatge fictici de la sèrie de la CBS Two and a Half Men. És interpretat per l'actor Jon Cryer, Alan és el pare orgullós de Jake Harper i germà del difunt Charlie Harper, que és fill d'Evelyn Harper i el millor amic de Walden Schmidt.

## Història

El tema central del show, es basa en les relacions dels dos germans Harper. N'Alan és bastant vergonyós pel que fa a les dones. Les seues relacions sentimentals acostumen a acabar bastant malament i tot plegat fan d'ell un pol oposat del seu germà en Charlie.
N'Alan estava casat amb na Judith (Marin Hinkle), que és la mare del seu fill Jake i que rep una pensió mensual de 3.875$ al mes.
La segona esposa de n'Alan va ser na Kandi (April Bowlby, que mantenia relacions ocasionals amb en Charlie.
N'Alan condueix una camioneta Volvo i posseeix la seua pròpia clínica de quiropràctic. Un dels seus majors tics que més el fan enfadar és que hom li recordi que realment no és pas doctor. N'Alan viu a l'habitació de convidats de la casa del seu germà.

## Referències

* ↑ «Enllaç».. Trivia. The Internet Movie Database
# Zuunmod

Zuunmod (en mongol: Зуунмод) és la capital de la Província de Töv (aimag de Töv), està a 30 km al sud d'Ulan Bator. L'any 2006 tenia 14.660 habitants i una superfície de 19,18 km². Zuunmod es troba al costat sud del Bogd Khan Uul.
Zuunmod va passar a ser la capital del seu aimag l'any 1942. Fins aleshores la capital de l'aimag era Ulaanbaatar.

## Referències

Төв аймаг - Зуунмод
* ↑ "Төв аймгийн төв Зуунмод хот нь 1918 га газартай": Töv aimag official site
# Faye (Loir i Cher)

Faye és un municipi francès, situat al departament del Loir i Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 190 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Faye era de 190 persones. Hi havia 75 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 7 dones vivint soles), 32 parelles sense fills i 32 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 91 habitatges, 75 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 91 habitatges eren cases. Dels 75 habitatges principals, 68 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 9 en tenien tres, 22 en tenien quatre i 43 en tenien cinc o més. 72 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 48 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Faye el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 12 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 12 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 12 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 12 | 15 a 19 | 4 |
| 16 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 120 persones, 91 eren actives i 29 eren inactives. De les 91 persones actives 84 estaven ocupades (45 homes i 39 dones) i 8 estaven aturades (4 homes i 4 dones). De les 29 persones inactives 13 estaven jubilades, 12 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Faye hi havia 82 unitats fiscals que integraven 208 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 19.458 €.

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Faye hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Faye a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Faye a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Fenc bord

El fenc bord (Trifolium angustifolium) és una planta herbàcia teròfita de la família de les fabàcies.

## Descripció

Planta anual pubescent, amb tiges de fins a 40 a 50 centímetres, ramosos i escassos. Les fulles són peciolades, trifoliades amb folíols de 2 a 8 centímetres de llarg i de 2 a 4 mil·límetres d'amplada, linears aguts, dentats a l'extrem i pubescents per les dues cares. Les superiors no tenen pecíol. Estípules lanceolades agudes, clarament nervades i tubulars per la base. Les flors són rosades, d'uns 10 a 12 mil·límetres, estretament ovalades, gruixudes i pedunculades. Aquestes estan aïllades en una inflorescència cilíndrica. El calze amb 10 nervis, densament pubescent per l'exterior i glabres per l'interior; presenta sèpals aguts i ciliats, soldats en la seua part inferior en forma de tub, que en la maduresa, queda tancat per dos sortints. L'obertura de les flors es produeix pràcticament a l'uníson. El fruit està envoltat pel calze. Floreix des d'abril fins a juliol.

## Distribució

En general, mediterrània. Es troba en garrigues i voreres de camins i es presenta en comunitats terofítiques. Li agraden els sòls arenosos i secs.
La trobem a les províncies d'Alacant, Barcelona, Castelló, Girona, Illes Balears, Tarragona i València.

## Referències

* http://herbarivirtual.uib.es/cat-med/especie/4023.html
# Fabrizio Lori

Fabrizio Lori (Roma, 1946) és un director i productor de cinema italià.

## Biografia

Del 1966 al 1970 va assistir a cursos d'actuació i direcció teatral a l'estudi Alessandro Fersen de Roma. Va començar la seva carrera com a productor l'any 1973 amb la pel·lícula per a televisió La città del sole dirigida per Gianni Amelio. Posteriorment va produir per al cinema les pel·lícules Principe di Homburg de Gabriele Lavia, Quando finiranno le zanzare de Giorgio Pandolfi i Donna di cuori de Lina Mangiacapre.
El 1981 va ser el director i guionista de la pel·lícula Il falco e la colomba, per la qual va rebre el Premi Rizzoli a la millor primera pel·lícula de 1981.
El 1989 va dirigir i produir la pel·lícula Bangkok solo... andata l'any següent el llargmetratge Un metro all'alba.
L'any 2001 va dirigir i produir la pel·lícula Lo strano caso del signor Kappa.

## Filmografia
### Director

* Il falco e la colomba (1981)
* Bangkok... solo andata (1989)
* Un metro all'alba (1990)
* Lo strano caso del signor Kappa (2001)

### Productor

* La città del sole, de Gianni Amelio (1973) - telefilm
* Principe di Homburg, de Gabriele Lavia (1983)
* La via dei Garamanti, de Vito Bruschini (1987) - documental
* Donna di cuori, de Lina Mangiacapre (1994)

## Referències

* ↑ Roberto Poppi: Dizionario del cinema italiano. I Registi. Gremese Editore, Rom 2002, S. 247/248
# Fidelitat (Josep Maria de Sagarra)

Fidelitat és un poema dramàtic, en tres actes i en vers, original de Josep Maria de Sagarra, estrenat al teatre Romea de Barcelona, la vetlla del 14 de novembre de 1924.

## Repartiment de l'estrena

* Antònia, mare de Valentí: Maria Morera.
* Valentí: Pius Daví.
* Elvira, muller de Valentí: Maria Vila.
* Jeroni, pare d'Elvira: Domènec Aymerich.
* Francina, mare d'elvira: Matilde Xatart.
* Segimon: Enric Lluelles.
* Moscatell: August Barbosa
* Jep: Evelí Galceran.
* Miquelet: Delfí Biosca.
* L'Ermità de Sant Ramon: Lluís Teixidor
* Rosa: Maria Redó
* La Delicada: Lluïsa Rodríguez.
* Clara: Teresa Gay.
* Veïna primera: Elvira Jofre.
* Veïna segona: M. Arroyo.
Viccionari