OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# U-988

El submarí alemany U-988 fou un submarí de tipus VIIC de la marina alemanya nazi (Kriegsmarine) i que serví durant la Segona Guerra Mundial. La seva construcció va començar el 2 d'octubre de 1942 a les drassanes Blohm & Voss d'Hamburg, es va avarar el 3 de juny de 1943 i va entrar en servei el 15 de juliol de 1943 sota el comandament de l'Oberleutnant zur See Erich Dobberstein.

## Disseny

Els submarins del tipus VIIC van ser precedits pels submarins de tipus VIIB, més curts. L'U-988 tenia un desplaçament de 769 tones en superfície i 871 tones submergit. Tenia una eslora total de 67,1 metres amb un casc de pressió de 50,5 metres, la mànega era de 6,2 metres i l'alçada, de 9,6 metres, amb un calat de 4,74 metres. El submarí estava alimentat per dos motors dièsel sobrealimentats Germaniawerft F46 de quatre temps i sis cilindres, que generaven un total de 2.800 a 3.200 CV en superfície; en immersió, l'alimentació anava a càrrec de dos motors-generadors elèctrics Brown, Boveri & Cie GG UB 720/8 que produïen 750 CV. Tenia dos eixos i dos hèlixs d'1,23 metres. Podia arribar a una profunditat de 230 metres.
La velocitat màxima en superfície era de 17,7 nusos (32,8 km/h) i en immersió de 7,6 nusos (14,1 km/h). En immersió, tenia una autonomia de 80 milles nàutiques (150 km) a 4 nusos; en superfície, l'autonomia era de 8.500 milles nàutiques (15.700 km) a 10 nusos. L'U-988 estava equipat amb cinc tubs llançatorpedes de 53,3 cm (quatre a proa i un a popa), catorze torpedes, un canó de 8,8 cm SK C/35 amb 220 obusos i un canó antiaeri de 2 cm C/30. La tripulació era d'entre 44 i 60 persones.

## Historial de servei

La carrera de l'U-988 va començar el 15 de juliol de 1943 amb l'entrenament com a part de la 5a flotilla d'U-boote. El 8 de setembre de 1943, va xocar amb l'U-983 al Mar Bàltic al nord de Loba (54° 46′ N, 17° 14′ E﻿ / ﻿54.767°N,17.233°E﻿ / 54.767; 17.233); com a conseqüència de la col·lisió, l'U-983 es va enfonsar amb la pèrdua de cinc dels seus 43 tripulants. L'U-988 va començar el servei actiu l'1 de juny de 1944 com a part del 7a flotilla d'U-boote. Va enfonsar i danyar un total de tres vaixells mercants aliats durant juny de 1944, amb un total d'unes 10.000 tones.

### Enfonsament

L'U-988 va ser enfonsat a la matinada del 29 al 30 de juny de 1944 al canal de la Mànega a l'oest de Guernsey a 49° 37′ N, 03° 41′ O﻿ / ﻿49.617°N,3.683°O﻿ / 49.617; -3.683 per les fragates de la Royal Navy HMS Essington, HMS Cooke, HMS Duckworth i HMS Domett, després de ser danyat per uns Liberator de la Royal Air Force de l'esquadró 244.

## Resum d'enfonsaments

| Data | Nom | Nacionalitat | Tonatge | Resultat |
| 27 juny 1944 | HMS Pink | Royal Navy | 925 | Pèrdua total |
| 28 juny 1944 | HMS Maid of Orleans | Royal Navy | 2.385 | Enfonsat |
| 29 juny 1944 | Empire Portia | Regne Unit | 7,058 | Pèrdua total |

## Referències

* 1 2 Gröner, 1991, p. 43-46.
* ↑ «U-983». Uboat. [Consulta: 25 abril 2012].
* ↑ «Clearing The Channel: Air Force, Part 33». Legion, 25-06-2009. Arxivat de l'original el 31 de juliol 2019. [Consulta: 31 juliol 2019].
* ↑ Helgason, Guðmundur. «Ships hit by U-988». [Consulta: 30 març 2015].
# Josep Erra i Mirabet

Josep Erra i Mirabet (Barcelona, 14 de desembre de 1896 - Mollet del Vallès, 16 de juliol de 1965) fou un atleta català especialitzat en curses de fons.
Pertanyia al Futbol Club Barcelona. Fou un dels atletes especialistes en fons més destacat de la dècada de 1910, juntament amb Pere Prat. Fou dos cops campió d'Espanya de cros per equips, representant Catalunya, els anys 1916 i 1917, així com segon (1916) i quart (1917) en categoria individual. A nivell català guanyà el Campionat de Catalunya en 5 000 metres el 1916. Fou segon en el rànquing espanyol de 5. 000 m llisos l'any 1915, i dels 10. 000 el 1917.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* 5 000 m: 1916

### Campió d'Espanya

* cros per equips: 1916, 1917

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Josep Erra Mirabet». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-09-2012. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Júlia Flàvia

Júlia Flàvia (en llatí Julia Flavia) va ser una dama romana, única filla de l'emperador Tit i de Màrcia Furnil·la.
Els seus pares es van divorciar quan era molt petita, perquè la mare, Màrcia, provenia d'una família que havia conspirat contra l'emperador Neró. L'any 65, descoberta la conspiració de Pisó, la família de Màrcia Furnil·la va caure en desgràcia. Júlia va ser educada a Roma pel seu pare. Quan Tit va conquerir Jerusalem a la Primera Guerra Judeoromana, ella tenia sis anys.
Tit la va oferir en matrimoni al seu germà Domicià, però aquest no ho va acceptar perquè estava enamorat de Domícia Longina, amb la que es va casar. Més tard, Júlia es va casar amb Tit Flavi Sabí, cònsol l'any 82, encara que ja havia estat seduïda pel seu oncle Domicià.
Quan van morir el seu pare i el seu marit, Domicià va conviure amb ella com si fossin casats. Més tard, Domicià es va reconciliar amb Domícia Longina, però va seguir amb les relacions que mantenia amb Júlia. Quan Júlia va quedar embarassada, va avortar i va morir. Algunes fonts diuen que l'avortament va ser provocat per Domicià. Júlia va ser deïficada i les seves cendres es van barrejar més tard amb les de Domicià.

## Referències

* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Domicià XVII,3; XXII,2.
# Frixuelu

El frixuelu, fayuelu o frisuelo és un dolç típic d'Astúries, Lleó i Cantàbria fet a base de farina, llet i ou. És similar als creps i es menja típicament pel Carnaval i pel dijous gras, festa que a Astúries és coneguda com a Comadres.

## Degustació

La forma tradicional de menjar-los és enrotllant-los i omplint-los de mel o melmelada, nata, compota de poma o xocolata desfeta.

## Variants

El frixuelu és també una de les postres típiques de la cuina lleonesa, on es coneix amb el nom de frigüelu, i a més de la forma típica de cuinar-los n'hi ha una altra de pròpia del centre de Lleó, a la zona de l'Alfoz, que s'anomena frigüelu de paella. Tot i que la recepta és la mateixa, sí que canvia la manera de cuinar-los, perquè es fregeix amb molt d'oli i formant petites boles.
Una altra varietat lleonesa del frixuelu és la fiyuela, que substitueix la llet per sang i hi afegeix pruna, poma o panses.
També a Lleó s'acostuma a menjar durant tot l'any com a berenar acompanyat de cafè amb llet o xocolata, no amb begudes alcohòliques.

## Referències

* ↑ «Frixuelos asturianos típicos durante el Antroxu» (en castellà). El Sabrosista, 20-02-2018. [Consulta: 12 gener 2019].

## Enllaços externs

* Recepta dels frixuelus a Viquillibres
# Les Touches

Les Touches (en bretó An Dosenneg) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament va formar part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 3.269 habitants. Limita amb Joué-sur-Erdre, Trans-sur-Erdre, Ligné, Petit-Mars i Nort-sur-Erdre.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 1876 | 1808 | 1961 | 2013 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | 2134 | 2119 | 2122 | 2149 | 2088 | 2088 | 2094 | 2056 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1922 | - | 1815 | 1645 | 1562 | 1473 | 1439 | 1364 | 1376 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1306 | 1326 | 1359 | 1633 | 1935 | 1950 | 2071 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1959-1977 | Pierre Baron |
| 1977-1995 | Michel Pentecouteau |
| 1995-2008 | Colette Macé |
| 2008- | Gilles Guinouet |
# Sokolovce

Sokolovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. Fou fundat el 1293.

## Referències

* ↑ «Hustota obyvateľstva - obce [om7014rr_ukaz: Rozloha (Štvorcový meter)]» (en eslovac). Statistical Office of the Slovak Republic, 31-03-2022. [Consulta: 31 març 2022].
* ↑ «Základná charakteristika» (en eslovac). Statistical Office of the Slovak Republic, 17-04-2015. [Consulta: 31 març 2022].
* ↑ «Hustota obyvateľstva - obce» (en eslovac). Statistical Office of the Slovak Republic, 31-03-2022. [Consulta: 31 març 2022].
# Riu Algar

* No s'ha de confondre amb Algars.
El riu Algar és un riu de curt recorregut (12,2 km) situat en el sud-est de la península Ibèrica, en la província d'Alacant. Neix en la Serra del Ferrer, en el terme de Callosa d'en Sarrià, formant les Fonts de l'Algar en un terreny càrstic als peus de la serra de Bèrnia, que constituïxen una zona recreativa i de bany amb nombrosos salts i petites basses d'aigua freda, tot envoltat d'una exuberant vegetació mediterrània. L'espai ha estat catalogat com a zona humida per la Generalitat Valenciana el 2002.
Rep com afluents el riu Bolulla i el riu Guadalest. No obstant això, a partir de la incorporació al Castell de Guadalest, les aigües de la llera es reduïxen considerablement a causa de la sostracció d'aigua per a reg. Finalment, el riu desemboca en la mar Mediterrània, en la Badia d'Altea. El tram final del riu té una conformació de típica rambla mediterrània.
El Riuet de Sacos es forma per la unió del barranc des Bancal-Llarg i el Riuet de sa Falzia, al terme de Tàrbena. Transcorre per l'estret i profunda vall de Sacos, que li dona nom. Poc després d'iniciar el seu recorregut rep les aigües que baixen de Coll de Rates pel Barranc de l'Om. A la meitat del recorregut se li uneix, per la dreta, el Barranc de sa Foia Església. Finalment, poc després d'entrar al terme municipal de Callosa d'en Sarrià rep les aigües del Barranc des Regall o Curt. A partir d'aquest punt comença a ser denominat com a riu Algar.

## Referències

* ↑ «Cartoweb». Arxivat de l'original el 2015-06-10. [Consulta: 4 novembre 2015].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Riu Algar
* Confederació Hidrogràfica del Xúquer - Sistema Marina Baixa
# U-Boot tipus I

l' U-boot Tipus I va ser un intent de la Kriegsmarine Alemanya per produir un U-boot oceànic. Només se'n van produir dos (U-25 i U-26), botats el 1936, per les drassanes AG Weser de Bremen. Es va trobar que tenien una pobra estabilitat, un temps d'immersió lent, una pobra maniobrabilitat sota l'aigua i una mecànica poc fidel.
No gens menys, ambdós van tenir cert èxit en els primers mesos de la Segona Guerra Mundial. L'U-25 va enfonsar vuit vaixells i en danyà un; L'U-26 en va enfonsar onze i en danyà dos.
L'U-25 va topar amb una mina britànica en el Mar del Nord l'1 d'agost de 1940. Tota la tripulació es va perdre. L'U-26 va ser enfonsat per la seva tripulació l'1 de juliol de 1940, en ser inutilitzat per les càrregues de profunditat llençades des de la corbeta britànica Gladiolus i un Sunderland flying boat australià, i no va poder submergir-se. La totalitat de la tripulació va ser rescatada.

## Característiques generals

Desplaçament: 862 tones (en superfície); 920 tones (submergit) llarg: 72,39 m ample: 6,21 m calat: 4,3 m propulsió en superfície: 2 motors dièsel MAN de 8-cilindres; màxima potència 3.080 shp (2.300 MW), 18,6 nusos (34,4 km/h) propulsió submergit: 2 motors elèctrics BBC; màxima potència 1.060 ehp (790 kw), 8,3 nusos (15,4 km/h) Bateries: 2 de 62 cel·les (9.620 ampers-hora) Armament: un canó de coberta de 105 mm, un canó antiaeri de 20 mm, sis tubs llança torpedes de 533 mm torpede (quatre a proa, dos a popa), 14 torpedes o 28 mines TMA tripulació: 44-46 Màxima profunditat d'immersió: 200 m

## Referències

* 1 2 3 Gröner, Erich; Jung, Dieter; Maass, Martin. U-boats and Mine Warfare Vessels. German Warships 1815–1945 (en anglès). Londres: Conway Maritime Press, 1991, p. 39. ISBN 1841768723.
* ↑ «Tipo I» (en castellà). U-historia. [Consulta: 2 març 2020].
# Johan Andersson (programador)

Johan Andersson (28 d'agost de 1974) és el principal programador de videojocs i fundador de Paradox Interactive, la companyia de videojocs sueca responsable de les sèries Europa Universalis, Victoria, an empire under the sun, Crusader Kings, i Hearts of Iron.
Abans de treballar a Paradox, va ser un empleat de Funcom on va treballar com a programador al desenvolupament de jocs com Nightmare Circus i NBA Hangtime per a Sega Genesis.

## Referències

* Entrevista a Nordic Gamers Arxivat 2008-04-18 a Wayback Machine. (suec)
* Entrevista a Gamer Cruixent Arxivat 2012-02-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Perfil a Mobygames
* Biografia corporativa Arxivat 2009-02-16 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Paradox Interactive Forums
# Fritzscheïta

La fritzscheïta és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la francevillita. Va ser anomenada en honor de Carl Julius Fritsche (1808-1871), químic alemany.

## Característiques

La fritzscheïta és un fosfat-vanadat de fórmula química Mn$^{2+}$(UO₂)₂(VO₄,PO₄)₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2 a 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fritzscheïta pertany a «04.HB - V[$^{5+}$, $^{6+}$] Vanadats: uranil Sorovanadats» juntament amb els següents minerals: carnotita, margaritasita, sengierita, curienita, francevillita, metavanuralita, vanuralita, metatyuyamunita, tyuyamunita, strelkinita, uvanita i rauvita.

## Formació i jaciments

La fritzscheïta va ser descoberta a partir de mostres trobades en dues localitats diferents: la mina Georg Wagsfort, a Johanngeorgenstadt (Districte d'Erzgebirge, Saxònia, Alemanya) i a Nejdek (Districte de Karlovy Vary, Regió de Karlovy Vary, República Txeca). També ha estat descrita a Autun, a Saona i Loira (Borgonya-Franc Comtat, França).

## Referències

* 1 2 «Fritzscheite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 desembre 2019].
# Llar d'infants El Mar

La Llar d'Infants El Mar és una escola bressol situada a Sant Andreu de Palomar, antic poble i avui barri de Barcelona, que acull infants d'1 a 3 anys. Depèn del Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya i el gestiona el Consorci d’Educació de Barcelona. Ofereix als infants un context educatiu que respon al moment evolutiu que estan vivint: la construcció de la identitat, la creació de les bases de la seva pròpia personalitat i la diferenciació respecte de les persones que els envolten.

## Història

Es va inaugurar el 16 d'abril de 1934 amb l'assistència, entre altres personalitats, del conseller de Cultura, Bonaventura Gassol, el conseller de Sanitat i Assistència Social, Josep Dencàs i l'alcalde de Barcelona Carles Pi i Sunyer. Les despeses de construcció es varen eixugar amb fons recaptats per les successives campanyes del Segell pro Infància.
Va ser la primera escola bressol pública de Catalunya i les encarregades eren un equip d'infermeres professionals i qualificades. La seva primera directora fou Teresa Puigdollers i Gili, activista pels drets humans i feminista.
En acabar la Guerra Civil (1939) l'edifici fou confiscat per la Falange i destinat a ser la seu de l'Auxilio social a Sant Andreu. Després de quaranta anys se li retornà l'ús original i des d'aleshores torna a funcionar com a Llar d'infants pública.
En l'actualitat continua estant al mateix lloc on fou fundada i l'edifici conserva encara l'estructura original i molts elements arquitectònics, com ara finestres, radiadors, etc.

## Referències

* ↑ «Hemeroteca - La Vanguardia - Home». [Consulta: 20 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Llar d'infants El Mar - Lloc web oficial
# Semotilus corporalis

Semotilus corporalis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 51 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vittorio Giardino

Vittorio Giardino (Bolonya, 24 de desembre de 1946) és un dibuixant de còmic italià, considerat un dels mestres del gènere policíac (Sam Pezzo, Max Fridman), tot i que també n'ha cultivat d'altres, com l'eròtic (Little Ego). Tot i que el 1969 es va graduar en enginyeria electrònica, als 31 anys va abandonar la seva professió per dedicar-se al còmic.

## Obres

* Pax Romana (1978)
* Da territori sconosciuti (1978)
* Ritorno felice (1978)
* La Predella di Urbino (1978)
* Encomiendero (1978)
* Un cattivo affare (1978)
* Sam Pezzo: Piombo di mancia (1979)
* Sam Pezzo: Nessuno ti rimpiangerà (1979)
* Sam Pezzo: Risveglio amaro (1980)
* Sam Pezzo: La trappola (1979)
* Sam Pezzo: Merry Christmas (1980)
* Sam Pezzo: L'ultimo colpo (1980)
* Sam Pezzo: Juke box (1981)
* Max Fridman: Rapsodia Ungherese (1982)
* Sam Pezzo: Shit City (1982)
* Sam Pezzo: Nightlife (1983)
* L'ultimatum (1983)
* C'era una volta in America (1984)
* A Carnevale... (1984)
* Circus (1984)
* A Nord-Est di Bamba Issa (1984)
* Max Fridman: La Porta d'Oriente (1985)
* Little Ego (1985-1989)
* Umido e Lontano (1987)
* Sotto falso nome (1987)
* Candidi segreti (1988)
* Safari (1988)
* Fuori stagione (1988)
* Quel brivido sottile (1988)
* Il ritrovamento di Paride (1988)
* Little Ego: Beduini (1989)
* La terza verità (1990)
* Jonas Fink: L'infanzia (1991)
* Vecchie volpi (1993)
* La rotta dei sogni (1993)
* Troppo onore (1993)
* Restauri (1992)
* Il maestro
* Isola del mito (2000)
* Jonas Fink: L'adolescenza (1998)
* Max Fridman: No Pasaràn (1999)
* Max Fridman: Rio de Sangre (2002)
* Max Fridman: Sin ilusión (2008)

## Referències

* ↑ Aguilera, Ricardo i Díaz, Lorenzo (1989), p. 93.
* ↑ "Biografía", en www.giardino.com-

## Bibliografia

* AGUILERA, Ricardo i DÍAZ, Lorenzo. Gente de comic: De Flash Gordon a Torpedo. Madrid: Diario 16, suplemento de Gente, 1989.
* VIDAL-FOLCH, Ignacio i ESPAÑA, Ramón de. El canón de los cómics. Ediciones Glénat (Biblioteca del Dr. Vértigo), 12/1996. ISBN 84-88574-82-7.
* PALMER, Óscar i FRATTINI, Eric. Guía básica del cómic. Nuer Ediciones, 1998. ISBN 84-8068-054-7.
# Revolta polonesa del 1830

La Revolta polonesa del 1830, també coneguda com a Revolució dels cadets o Revolta de novembre, va ser una rebel·lió armada contra el domini rus a Polònia. S'inclou dins el cicle revolucionari europeu, iniciat en les tres jornades de juliol a França, que es coneix com a revolució de 1830.
La revolució polonesa va començar el 29 de novembre de 1830 a Varsòvia, protagonitzada per un grup de joves conspiradors de l'escola d'oficials de l'exèrcit que aviat van ser recolzats per bona part de la societat polonesa. Tot i aconseguir algunes victòries locals (batalla de Stoczek, 14 de febrer de 1831, batalla d'Olszynkę Grochowską, 25 de febrer), l'aixecament, convertit en una veritable guerra russpolonesa, va ser finalment esclafat per l'exèrcit rus, numèricament superior, a les ordres d'Ivan Paskévitx. El 5 octubre 1831 uns 20.000 polonesos creuaven la frontera prussiana per no ser capturats, i començaven així una gran emigració que els va portar en petits grups cap a França. Pel camí, en creuar pels diferents territoris alemanys, van ser rebuts amb mostres de simpatia.

## Referències

* ↑ Wandycz, Piotr Stefan. [978-0295953588 The lands of partitioned Poland, 1795–1918] (en anglès), 1974, p. 106.
# Josep Mercadé Martí

Josep Mercadé Martí (Reus, 8 de juliol de 1871 - 4 d'abril de 1902) va ser un mestre i periodista reusenc.
Fill de petits botiguers de Reus, els seus pares tenien una drogueria. Va estudiar magisteri a Tarragona i va exercir a la seva ciutat. D'ideologia republicana federal, el 1887 va ser un dels membres fundadors de la Societat de Lliurepensadors de Reus que integrava republicans federals, maçons i anarquistes. Publicà poemes i articles de caràcter federal a revistes reusenques: a La Autonomía, El Federal, La República Federal i El Eco del Centro de Lectura, on col·laborà en diverses èpoques de la revista d'aquesta entitat, i a El Pandemonium, un periòdic de discussió d'idees, i el 1901 va ser director del setmanari La Discusión, de tendència republicana federal, direcció que exercí fins a la seva mort el 1902. Estrenà també algunes obres de teatre en català que no s'arribaren a publicar.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 449.
* ↑ Duarte, Àngel. Possibilistes i federals: política i cultura republicanes a Reus (1874-1899). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1992, p. 206. ISBN 8460418499.
# Kalibugan

Els Kalibugan (o Kolibugan) són un poble musulmà de les Filipines, de l'illa de Mindanao. Viuen en petits poblats de la costa occidental, a la península de Zamboanga i són uns quinze mil. El seu nom significa "casta barrejada" i fa referència al fet que el poble va sorgir dels matrimonis entre els subanum i els tausug i samal (grup dels sama bangingi); els nou nats esdevenien musulmans i es mantenien separats dels subanum no musulmans. Els principals pobles són Siocon (més de dos mil habitants), Sirawai (més de dos mil habitants) i Sibuco (prop de dos mil habitants).
Le seva cultura i llenguatge està emparentat amb els subanum, amb aportacions dels tausug i samal. La llengua més propera és el subanum però els dos pobles tenen dificultats per entendre la llengua de l'altra. Els kalibugan conserven la mateixa organització social que els subanum amb els clans però amb menys inclinacions polítiques. El nom Kalibugan s'aplica actualment també a tots els subanum que es casen amb musulmans.

## Enllaços externs

* Informació sobre l'ètnia al web de Joshuaproject
# Francolí de Natal

El francolí de Natal (Pternistis natalensis) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita praderies, sabanes i boscos d'Àfrica Meridional, des de Zàmbia i Moçambic, cap al sud, a través de Zimbàbue i Botswana fins al nord de Sud-àfrica.