OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edge of Forever

Edge of Forever és el novè àlbum d'estudi de la banda estatunidenca Lynyrd Skynyrd i fou publicat l'any 1999.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren compostes per Rick Medlocke Gary Rossington Hughie Thomasson i Johnny Van Zant excepte les indicades.
* «Workin'» − 4:53
* «Full Moon Night» − 3:44
* «Preacher Man» − 4:33
* «Mean Streets» − 4:49
* «Tomorrow's Goodbye» (Gary Burr, Medlocke, Rossington, Thomasson, Van Zant) − 5:05
* «Edge of Forever» (Medlocke, Jim Peterik, Van Zant) − 4:23
* «Gone Fishin'» − 4:22
* «Through It All» (Robert White Johnson, Peterik, Van Zant) − 5:28
* «Money Back Guarantee» − 4:01
* «G.W.T.G.G.» − 4:03
* «Rough Around the Edges» − 5:05
* «FLA» − 3:53

## Personal

* Johnny Van Zant − cantant
* Gary Rossington − guitarres solista, rítmica, slide i acústica
* Billy Powell − piano, teclats
* Leon Wilkeson − baix
* Rickey Medlocke − guitarres solista, rítmica, slide i acústica, cantant
* Hughie Thomasson − guitarres solista, rítmica, slide i acústica, cantant
* Kenny Aronoff − bateria
* Dale Krantz Rossington − veus addicionals
* Carol Chase − veus addicionals

## Enllaços externs

* Edge of Forever al web oficial del grup (anglès)
# Sòlid rígid

Un sòlid rígid és, en mecànica, un cos format per un conjunt de punts que sempre estan a la mateixa distància entre ells.
Un sòlid rígid en teoria pot tenir qualsevol dimensió, però a la pràctica el que és més interessant és estudiar els de tres dimensions i els de dues, que en realitat serien simplificacions d'objectes reals (per tant, de tres). Per definició, tots els punts que pertanyen a un sòlid rígid pertanyen a una mateixa referència, que s'anomena referència solidària. Un d'aquests punts és, a més, origen de coordenades d'aquesta referència, que en principi és mòbil. Es pot considerar que els altres punts es mouen respecte a l'origen, en aquesta referència amb velocitat d'arrossegament. Aquests punts no tenen per què tocar-se tots entre ells, poden ser, per exemple, els eixos d'una roda de bicicleta o dos cotxes que es desplacen a la mateixa velocitat en una carretera. Tampoc són necessàriament un objecte sencer, per exemple, en una bicicleta, el xassís serà sempre un sòlid rígid diferent de cadascuna de les rodes i de la cadena que les uneix, ja que cada una d'aquestes parts té moviments diferents (per exemple, el xassís no roda).
Si les distàncies fossin variables, voldria dir que el cos canvia de forma, seria com de plastilina, un fluid o es trencaria. L'estudi del sòlid rígid pren interès quan l'orientació del cos és rellevant, ja que sinó és més fàcil suposar que és un punt. L'estudi del sòlid rígid es fa a través de diversos punts individuals del cos, ja que segons on se situï cadascun d'ells ens pot donar una informació o una altra. per exemple, dos punts de cossos o superfícies diferents tenen sempre la mateixa velocitat, això vol dir que, per exemple, el punt mitjà d'una roda que toca a terra té velocitat -com el terra- nul·la.

## Sòlid-rígid (tecnologia)

Per mantenir un objecte en equilibri quan està en tensió, necesita que el sumatori de totes les forces que son aplicades sobre l'objecte sigui 0. Al igual que el sumatori de moment ha de ser 0.
∑F=0{\textstyle \sum _^F=0} ∑M=0{\textstyle \sum _^M=0}

## Vegeu també

* Dinàmica del sòlid rígid

## Bibliografia

* Mecànica de la partícula i del sòlid rígid, de Joaquim Agulló i Batlle, Publicacions OK Punt, 1995, ISBN 84-920850-0-2
# Perognathus flavus

Perognathus flavus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels heteròmids. Viu al centre-sud de les Grans Planes (Estats Units) i a Sonora i l'Altiplà Mexicà (Mèxic). Es tracta d'un animal solitari. Els seus hàbitats naturals són els herbassars i matollars àrids i semiàrids. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Perognathus flavus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 13 agost 2015.
# Connector dock

* Per a altres significats, vegeu «Dock».
El Connector dock (d'iPod) va ser la interfície utilitzada per molts iPods per connectar-se a ordinadors i sincronitzar dades en ambdós sentits, fins que a final de 2012 es va introduir el connector Lightning.
El connector dock d'iPod és un connector de 30 pins queduien els primers models d'iPod, iPhone i l'iPad. Originalment, el connector dock d'iPod comportava Usb, FireWire, alguns controls i sortides d'àudio. Tal com l'iPod s'anava desenvolupant, s'afegien senyals al connector dock. El vídeo també es va afegir al connector. FireWire va quedar fora de l'iPods.
El Connector dock es connecta a una ranura petita en el fons de l'iPod on encaixa el cable. És també la interfície utilitzada per molts perifèrics d'iPod, com ports, equipaments de cotxes, altaveus portàtils, etc. El Connector dock va ser creat, en part, per simplificar l'iPod i estava associat originalment amb portàtils, però altres mecanismes mòbils van utilitzar-ne el concepte. La popularitat de l'iPod d'Apple Inc ha dut el connector dock a ser d'ús comú. Les primeres versions de l'iPod, que era només compatible amb Mac, utilitzaven interfícies Firewire. Quan els iPods compatibles de Windows es van presentar, tenien interfícies USB, amb Firewire utilitzades per a la càrrega de bateries.
Quan Apple va introduir el Connector dock, va ser capaç de reduir el nombre de ports a l'iPod i reduir la complexitat i confusió potencial d'utilitzar l'iPod. El primer iPod que va utilitzar el Connector Dock tenia tant Firewire com cables d'USB. Així, la forma més simple del connector dock avui agafa la forma d'un senzill cable amb el connector dock en un final i un connector USB a l'altre. Aquest cable només té els senyals USB al connector dock, però és suficient per sincronitzar i carregar els aparells. A l'altra punta de l'espectre, el connector dock s'utilitza per unir completament els elements d'Apple a una gran varietat d'accessoris, tant mecànicament com elèctricament.
A causa de la popularitat dels aparells d'Apple, molts tercers han utilitzat la interfície de connectors dock per a accessoris. Això inclou moltes variants d'altaveus externs, incloent-hi sistemes estèreo i radiodespertadors. Els accessoris per cotxe per a l'iPod i iPhone són nombrosos i inclouen carregadors, transmissors FM per a reproduir àudio i un GPS per a l'iPhone.
Tant per Apple com per altres aparells, és bo que l'iPod o iPhone estigui vertical mentre s'endolla. Això és degut al fet que el connector de 30 pins pot espatllar-se quan s'encaixa. L'adaptador, una ranura que permet l'accés de connectors dock al port corresponent en l'iPhone o iPod, manté immòbil l'aparell d'Apple.

## Referències

* ↑ Johnston, Casey. «iPod classic is dead, and the 30-pin connector along with it» (en anglès), 09-09-2014. [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ Suports d'Apple
# Ötüken

Ötüken (xinès Yu-tou-kin) és una regió muntanyosa de l'Àsia central d'importància religiosa per als pobles turcs primitius. Es creu que estava a la part oriental de les muntanyes Khangai, al curs superior de l'Orkhon i del Tamir, en territori que avui dia pertany a Mongòlia (a l'oest del país).
Fou el centre del kaghan del Segon Kaganat Turc. El 742, els uigurs, els karlucs i els basmils es van rebel·lar contra el Kaganat Turc, i el 744, els basmils van capturar Ötüken matant el kagan Ozmich. Més tard aquell any es va formar una aliança de uigurs i karlucs que va derrotar els basmils, matant el seu kagan i fent desaparèixer els basmils com a poble. Les hostilitats entre els uigurs i els karluks van forçar els karlucs a emigrar cap a l'oest cap a Jetissú i a entrar en conflicte amb els türgesh, als quals van derrotar i conquerir el 766.
Al segle xiii, quan van arribar-hi els mongols, la muntanya fou considerada com Atugan o Itugan, la dea mongola de la fertilitat.

## Referències

* ↑ Sinor, Denis (1990), The Cambridge History of Early Inner Asia, Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-24304-9
* ↑ Sinor, Denis (1990), The Cambridge History of Early Inner Asia, Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-24304-9
* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 236
# Liparis tartaricus

Liparis tartaricus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 0-3 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al golf de Pere el Gran (el mar del Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Soldatov, V. K. & Lindberg, G. U., 1930. A review of the fishes of the seas of the Far East. Izvestiia Tikhookeanskogo nauchnogo instituta rybnogo khoziaistva (Bulletins of the Pacific Science Institute) v. 5: i-xlvii+1-576, Pls. 1-15.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Sokolovskii, A.S. i T.G. Sokolovskaya, 1997. New occurrences of Liparis tartaricus (Liparididae) in Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 37(9):819-820.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriàixev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nechtan II

Nechtan II, conegut habitualment amb el nom de Nectan nepos Uerb, va ser rei dels bretons de Strathclyde i rei dels pictes entre el 600 i el 621.
Apareix amb el nom de Nechtan nepos Uerd (el nebot de Uerd) a les còpies manuscrites del 971/1072 de la Crònica picta i com a Nechtan mac Ird (el fill d'Ird) a les del 1187/1317. Segons aquesta mateixa crònica va regnar durant 20 anys. En altres fonts se l'assimila amb un tal Nechtan mac Canu i hauria mort el 621.
Per altra banda, Alfred P. Smyth i James E. Fraser proposen que Nechtan hauria estat membre de la dinastia dels reis bretons de Strathclyde, ja que al manuscrit MS 3859 de les genealogies de la col·lecció Harley apareix un rei amb el nom de Neithon map Guipno (Neithon fill de Gwyddno) que va ser cosí i successor de Rhydderch Hael, mort vers el 612.
Va ser sota el regnat d'aquest rei que els prínceps de Bernícia Eanfred, Oswiu i Osvald es van haver de refugiar a la terra dels pictes després de la mort del seu pare i la pujada al tron d'Edwin. De seguida s'haurien desplaçat fins al territori dels escots, a l'illa de Iona, i haurien convertit al cristianisme els seus habitants.

## Referències

* ↑ Calise, 2002, p. 245.
* ↑ Annals de l'Ulster, AU 621.3 i Annals de Tigernach, AT 621.3
* ↑ Fraser, 2009, p. 135.
* ↑ Smyth, 1984, p. 62-65, 82 i taula.

## Bibliografia

* Anderson, Alan Orr. Early Sources of Scottish History A.D 500–1286 (llibre). vol. 1. Stamford: Paul Watkins, 1990. ISBN 1-871615-03-8.
* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087.
* Forbes Skene, William. Chronicle of the Picts and the Scots (llibre). Edimburg: H.M General Register House, 1867.
* Fraser, James E. From Caledonia to Pictland. Scotland to 795 (llibre). Edimburg: The New Edinburgh History of Scotland, 2009. ISBN 978-0748612321.
* Smyth, Alfred P. Warlords and Holy men Scotland AD 80~1000 (llibre). Edimburg: Edinburgh University Press, 1984. ISBN 0-7486-0100-7.
# Drifters

Drifters (ドリフターズ Dorifutāzu) és un manga creat per Kouta Hirano que fou adaptat el 2016 a un anime. Uns guerrers destacables de la història són transportats abans de la seua mort a un món de fantasia. Allí els Drifters lluiten contra els Ends.
El 2012 juntament amb el desè i últim volum de l'anime Hellsing Ultimate es publicà un curtmetratge de 2 minuts de Drifters.
Ryoji Nakamori dissenyà els personatges. La banda sonora de l'anime està composta per Yasushi Ishii.

## Personatges

Els personatges són majoritàriament personatges històrics d'arreu del món:
* Drifters: reclutats per Murasaki (personatge inventat). Són:
** Toyohisa Shimazu
** Oda Nobunaga: Quant a la seua personalitat és com Alucard, de Hellsing, i com l'autor del manga autoinsertat.
* Ends: reclutats per EASY (personatge inventat). Són:
** Joana d'Arc
** Rasputin
** Anastàsia Romanova
** Akechi Mitsuhide

## Rebuda

El manga nominat als quarts i cinquens Premis Taisho Manga.
Els volums 1 al 3 foren situats el quart lloc a la llista elaborada per la revista Da Vinci dels millors mangues de la primera meitat del 2013 en la categoria de títols orientats a barons.

## Referències

* ↑ «Hellsing Creator Hirano's New Manga Will Be Drifters». Anime News Network, 30-03-2009 [Consulta: 27 juliol 2017].
* 1 2 3 Surat, Daryl «Drifters is the awesome new anime from the mind of Hellsing creator Kouta Hirano». Otaku USA, 2017 [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Drifters Anime Short Included in Last Hellsing Ultimate Volume». Anime News Network, 26-12-2012 [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ Hodgkins, Crystalyn. «Funimation: Drifters Anime to Have 12 Episodes» (en anglès). Anime News Network, 12-08-2016. [Consulta: 27 setembre 2024].
* ↑ «13 Titles Nominated for 4th Manga Taisho Awards». Anime News Network, 16-01-2011 [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «15 Titles Nominated for 5th Manga Taisho Awards». Anime News Network, 16-01-2012 [Consulta: 27 juliol 2017].
* ↑ «Da Vinci Magazine Lists Top Manga in 1st Half of 2013». Anime News Network, 08-06-2013 [Consulta: 27 juliol 2017].
# Piovera (Itàlia)

Piovera (en piemontès: Piòvra) és un comune (municipi) de la província d'Alessandria, a la regió italiana del Piemont. A 31 de desembre de 2017 la seva població era de 832 habitants.

## Evolución demogràfica

* Gràfica d'evolució de Piovera entre 1861 i 2001
* Font ISTAT - elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ «Tuttoitalia.it».

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Piovera (italià)
# Colibrí guainumbí

El colibrí guainumbí (Polytmus guainumbi) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita sabanes i praderies de les terres baixes, per l'est dels Andes des de l'est de Colòmbia, Veneçuela, Trinitat i Tobago i Guaiana, cap al sud, a través de l'et del Brasil fins l'extrem sud-est del Perú, el Paraguai, nord-est de l'Argentina i nord i est de Bolívia.
# Xerraire gorjagroc

El xerraire gorjagroc (Pterorhinus galbanus) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb herba alta, vegetació espesa de pantà i bosc humid, als turons de l'Himàlaia, a l'est de l'Índia a les muntanyes Cachar, sud-est de Bangladesh, Mizoram, Manipur i Nagaland, extrem oest de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Xerraire gorjagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Llista d'unitats de longitud de Babilònia

Aquesta és una llista de les unitats de longitud emprades a l'antiga Babilònia.

## Ammatu

Ammatu (cúbit) fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 0,5 metres.

## Beru

Beru (estadi) fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 10800 metres.

## Nikkas

Nikkas fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 1,5 metres.

## Qanu

El qanu fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 3 metres.
En superfície un qanu era equivalent a 12,25 metres quadrats.

## Rod

Rod (o Nindanu) fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 3 metres.

## Rope

Rope (o aslu) fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 60 metres.
Aproximadement correspon al Schoinion grec.

## Suppu

Suppu fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 30 metres.

## Ubanu

Ubanu fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 2,083 cm.

## Uš

Uš fou una mesura de longitud babilònia equivalent a 360 metres.
# El apóstata

El apóstata és una pel·lícula uruguaiana, en coproducció amb Espanya, França i Xile, estrenada al setembre de 2015 al Festival Internacional de Cinema de Toronto. Dirigida per Federico Veiroj, és una comèdia dramàtica protagonitzada per Álvaro Ogalla, Bárbara Lennie, Vicky Peña, Marta Larralde i Kaiet Rodríguez. Per a oblidar el passat, mirar al futur i poder emancipar-se, Tamayo, un home d'uns trenta anys, decideix apostatar davant la institució eclesiàstica. Durant l'ardu procés burocràtic, recordarà la intermitent relació que manté amb una cosina, alguns actes cruels de la seva infantesa, el seu vincle amb una espiritualitat aliena i les seves dificultats per a seguir el camí patern.

## Protagonistes

* Álvaro Ogalla (Gonzalo)
* Bárbara Lennie (Maite)
* Vicky Peña (Mare)
* Marta Larralde (Pilar)
* Kaiet Rodríguez (Antonio)
* Mercedes Hoyos (Mujer en Bus)
* Juan Calot (bisbe)
* Jaime Chávarri (Pare Quirós)
* Andrés Gertrudix (Carlos)

## Premis

* 2015: esment especial del jurat i premi a millor pel·lícula atorgat per la FIPRESCI al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2015 (63a edició)

## Referències

* ↑ IMDb. «El apóstata (2015)». [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ FilmAffinity. «El apóstata». [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ Agencia EFE. «Uruguayo Veiroj realiza el estreno mundial de El apóstata en Toronto». Cultura, 12-09-2015. [Consulta: 14 setembre 2015].
* ↑ El País. «Uruguayo que vuelve con premios: El apóstata, de Federico Veiroj, consiguió dos premios en San Sebastián». Divertite, 28-09-2015. [Consulta: 28 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Entrevista de Fernán Cisnero al director de la pel·lícula a El País (16 d'octubre de 2015). Consultat el 16 de octubre de 2015.
* Entrevista de Gerogina Mayo al director de la pel·lícula < La Red 21 (22 d'octubre de 2015). Consultat el 22 de octubre de 2015.
# Taihō Kōki

Taihō Kōki, de nom real Kōki Naya (Shikuka, Prefectura de Karafuto, 29 de maig de 1940 - Tòquio, 19 de gener de 2013) va ser el 48a Yokozuna en l'esport japonès de sumo. És considerat un gran lluitador de sumo de la postguerra. Es va convertir en yokozuna el 1961 a l'edat de 21, essent el més jove de l'època, i va guanyar 32 tornejos entre 1960 i 1971. El seu domini fou tal, que conquerí sis tornejos seguits en dues ocasions diferents. És l'únic lluitador en guanyar almenys un campionat per any durant tota la seva carrera a primera divisió, i que té el major percentatge de victòries de qualsevol entre els lluitadors de l'era moderna. Després de la seua retirada esdevingué l'entrenador en cap de Taiho estable.

## Referències

* ↑ Goff, John Eric. Gold Medal Physics: The Science of Sports (en anglès). JHU Press, 2010, p. 177. ISBN 0801897939.
# Condensador de niobi

Un condensador electrolític de niobi (històricament també condensador de colombi) és un condensador electrolític l'ànode (+) del qual està fet de niobi metall passivat o monòxid de niobi, sobre el qual una capa aïllant de pentòxid de niobi actua com a dielèctric. Un electròlit sòlid a la superfície de la capa d'òxid serveix com a càtode del condensador (-).
Els condensadors de niobi estan disponibles en envasos SMD i competeixen amb els condensadors de xip de tàntal en determinades classificacions de tensió i capacitat. Estan disponibles amb un electròlit sòlid de diòxid de manganès.
Com la majoria dels condensadors electrolítics, els condensadors de niobi són components polaritzats. Les tensions inverses o els corrents d'ondulació superiors a les toleràncies especificades poden destruir el dielèctric i, per tant, el condensador; el curtcircuit resultant pot provocar un incendi o una explosió en unitats més grans.
Els condensadors de niobi es van desenvolupar als Estats Units i la Unió Soviètica a la dècada de 1960. Des del 2002 estan disponibles comercialment a Occident, aprofitant el menor cost i la millor disponibilitat del niobi respecte al tàntal.
El niobi és un metall germà del tàntal. El niobi té un punt de fusió similar (2744 °C) al tàntal i presenta propietats químiques similars. Els materials i processos utilitzats per produir condensadors dielèctrics de niobi són essencialment els mateixos que els condensadors dielèctrics de tàntal existents. Tanmateix, el niobi com a matèria primera és molt més abundant a la natura que el tàntal i és menys costós. Les característiques dels condensadors electrolítics de niobi i els condensadors electrolítics de tàntal són aproximadament comparables.
Característiques:
* Els condensadors de niobi serveixen com a reemplaçament dels condensadors de tàntal
* Els condensadors de niobi estan disponibles en estil SMD, cosa que els fa adequats per a tots els sistemes electrònics portàtils amb disseny pla
* Els condensadors de niobi no tenen limitació de corrent d'entrada
* Els condensadors de niobi estan disponibles amb electròlit sòlid per a aplicacions de baixa ESR i paràmetres elèctrics estables
* Els condensadors de niobi tenen un nombre limitat de fabricants (AVX i Vishay)

## Referències

* ↑ «Niobium | KYOCERA AVX» (en anglès). https://www.kyocera-avx.com.+[Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «StackPath» (en anglès). https://www.electronicdesign.com.+[Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ admin. «Niobium and Niobium Oxide Capacitors» (en anglès). https://passive-components.eu,+22-05-2019.+[Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «The use of niobium in capacitor applications» (en anglès). https://niobium.tech.+[Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «G. Roos, Digi-Key, Niobium Capacitors Slow to Take Hold, 2012-11-20». Arxivat de l'original el 2020-07-04. [Consulta: 14 abril 2023].
# Xerraire gorjanegre

El xerraire gorjanegre (Pterorhinus chinensis) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc, espessors de matoll, bambú i praderies dels turons de Myanmar, sud de la Xina al sud de Yunnan, sud de Kwangsi, sud-oest de Kwantung i Hainan, nord-oest, nord-est i sud-oest de Tailàndia, Laos i Vietnam.

## Taxonomia

Segons el Handbook of the Birds of the World la població de l'illa de Hainan, deu ser considerada una espècie de ple dret:
* Garrulax monachus (Swinhoe, 1870) - xerraire de Hainan.

## Referències

* ↑ «Xerraire gorjanegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ xerraire de Hainan«Xerraire gorjanegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Liptovský Hrádok

Liptovský Hrádok és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Žilina.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1341.

## Ciutats agermanades

* Česká Skalice, República Txeca
* Hradec nad Moravicí, República Txeca
* Nowy Targ, Polònia
* Stary Sącz, Polònia
# Nwal-Endéné Miyem

Endéné Miyem (nascuda el 15 de maig de 1988 a Reims, França) és una jugadora francesa de bàsquet professional. Ella juga en l'equip de bàsquet nacional femení de França. Ella ha competit als Jocs Olímpics de 2012.
Miyem també és compatible amb el grup d'hip-hop Eklectik en la seva iniciativa "Face Cancer", un projecte destinat a crear consciència sobre el càncer a través de la música.

## Referències

* ↑ Endéné Miyem
* ↑ «Women's Basketball». London2012.com. Arxivat de l'original el 2012-12-04. [Consulta: 30 juliol 2012].
* ↑ «Women's League - Godmothers Heart Endy Miyem supports "Face Cancer"». Arxivat de l'original el 2012-01-08. [Consulta: 16 març 2017].

## Enllaços externs

* Perfil en Mundial 2010
# El Economista

El Economista és un diari econòmic espanyol fundat el 28 de febrer de 2006. Va ser fundat per tres dels impulsors del diari El Mundo: Alfonso de Salas, Juan González i Gregorio Peña.

## Referències

* ↑ «El Economista». Semantix. Arxivat de l'original el 2 de gener 2014. [Consulta: 6 octubre 2013].
* ↑ PlanetadeLibros, ©. El Economista. Más de 160 años de la economía de España | Planeta de Libros (en castellà). Arxivat 2018-06-25 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial