OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# LVR

LVR té els següents significats:
* Lliga Vèneta República, partit polític d'Itàlia
* Associació Regional de Renània (del seu nom en alemany LandschaftsVerband Rheinland), associació de municipis de l'estat federat de Renània del Nord-Westfàlia, a Alemanya
* Força de Defensa Territorial Lituana (del seu nom en lituà Lietuvos Vietinė Rinktinė), força armada col·laboracionista durant l'ocupació de Lituània per l'Alemanya nazi
* Las Vegas Raiders, equip de futbol americà de Las Vegas, als Estats Units
* Lyon-Villeurbanne Rhône XIII, club de rugbi a 13 de Villeurbanne, a França
* Relació préstec-valor (del seu nom en anglès Loan-to-Value Ratio), proporció entre un préstec i el valor del bé adquirit amb ell
* Enregistrament de vídeo longitudinal (del seu nom en anglès Longitudinal Video Recording), sistema d'enregistrament de vídeo en cinta magnètica desenvolupat per BASF
* LVR també és el codi ISO 4217 del ruble letó, moneda oficial històrica de Letònia
* Lvr també és l'abreviatura de la lavrentievita, mineral que forma una sèrie amb l'arzakita
# Levico Terme

Levico Terme és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 7.191 habitants. Limita amb els municipis d'Asiago (VI), Borgo Valsugana, Caldonazzo, Frassilongo, Luserna, Novaledo, Pergine Valsugana, Rotzo (VI), Tenna, Vignola-Falesina

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Carlo Stefenelli | Llista cívica |
* Levico Terme Online Arxivat 2017-09-13 a Wayback Machine.
# Tap del Darién

El Tap del Darién és una regió selvàtica que abasta la província del Darién, les comarques indígenes de Kuna Yala, Emberá-Wounaan, Madugandí i Wargandí, i els districtes de Chimán i Chepo de la província de Panamà, a més del nord del departament del Chocó a Colòmbia. Abraça el que antigament es va conèixer com el territori del Darién a l'antiga República de la Nova Granada.
La regió del Darién és una àrea de 6.000 quilòmetres quadrats de selva tropical ubicada al límit d'Amèrica Central (Panamà) i Amèrica del Sud (Colòmbia), que històricament ha estat una barrera natural en la comunicació per carretera entre ambdós subcontinents. En no existir vies terrestres de transport que travessin la zona i ser on s'interromp la carretera Panamericana, se l'ha denominat el Tap del Darién.
És conegut internacionalment per ser un lloc de pas de migrants de Sud-amèrica que van rumb cap als Estats Units d'Amèrica.

## Referències

* ↑ Licitación de la tranversal de las Américas - Diario El espectador
* ↑ «La Prensa de Panamá en relación a la apertura del Tapón del Darien». Arxivat de l'original el 21 de marzo de 2013. [Consulta: 12 enero 2012].
* ↑ Bernal, Mauricio. «El tap del Darién, una trampa mortal entre Colòmbia i Panamà». El Periódico, 14-10-2022. [Consulta: 3 desembre 2022].
# LXC

LXC (Linux Containers) és una tecnologia de virtualizació en el nivell de sistema operatiu (SO) per a Linux. OpenVZ permet que un servidor físic executi múltiples instàncies de sistemes operatius aïllats, coneguts com a Servidors Privats Virtuals (SPV o VPS en anglès) o Entorns Virtuals (EV). LXC no proveeix d'una màquina virtual, més aviat proveeix d'un entorn virtual que té el seu propi espai de processos i xarxes.
És similar a altres tecnologies de virtualizació al nivell de SO com OpenVZ i Linux-VServer, així mateix s'assembla a altres eines de sistemes operatius com FreeBSD jail i Solaris Containers.
LXC es basa en la funcionalitat de cgroups del Linux que està disponible des de la versió 2.6.29, desenvolupada com a part de LXC. També es basa en altres funcionalitats d'aïllament d'espai de nombres, que van ser desenvolupades i integrades dins de la línia principal del nucli de Linux.

## Vegeu també

* OpenVZ
* Virtualització

## Enllaços externs

* LXC - Lloc web oficial
* IBM developerworks article about LXC (anglès)
* LXC HOWTO (anglès) Arxivat 2011-08-20 a Wayback Machine.
* Otro HOWTO (anglès) Arxivat 2013-10-23 a Wayback Machine.
* Configuración de LXC en Debian Squeeze (anglès) Arxivat 2011-12-20 a Wayback Machine.
# Leviatán

Leviatán, subtitulada «revista mensual de hechos e ideas», fou una revista en castellà publicada a Espanya entre maig de 1934 i juliol de 1936. Difusora d'idees del socialisme, va ser dirigida per Luis Araquistáin; l'esclat de la Guerra Civil Espanyola va posar punt final a la publicació. Propera a posicions caballeristes i, en general, als sectors més esquerrans i revolucionaris del socialisme durant la Segona República, en el seu recorregut la revista va experimentar una radicalització en el contingut. Considerada una de les publicacions marxistes més importants d'Espanya, des de les seves pàgines es van dirigir crítiques a Julián Besteiro i José Ortega y Gasset. Anys més tard el mateix Araquistáin recordaria negativament el seu pas per la revista. El 1976 va ser publicada per l'editorial Turner una selecció de texts de la revista, prologada per Paul Preston.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Bizcarrondo, 1974, p. 52-56.
* ↑ Luis Martín, 1988, p. 23.
* 1 2 Tierno Galván, 1976, p. 121-122.
* ↑ Heywood, 2003, p. 161-162.
* ↑ Rivera García, 2009.
* ↑ González Cuevas, 2009.

## Bibliografia

* Bizcarrondo, Marta «"Leviatán" y el socialismo español en la II República». Triunfo, 639, 28-12-1974, pàg. 52-56.
* González Cuevas, Pedro Carlos «En torno a la obra del hispanista Paul Preston». El Catoblepas, 91, 01-09-2009.
* Heywood, Paul. Marxism and the Failure of Organised Socialism in Spain, 1879-1936 (en anglès). Cambridge University Press, 2003. ISBN 9780521530569.
* Luis Martín, Francisco de «Fuentes para el estudio de la educación del obrero en el socialismo español (1879-1936)». Studia Historica. Historia Contemporánea. Universidad de Salamanca, 6, 1988, pàg. 17-42. ISSN: 0213-2087.
* Rivera García, Antonio «Regeneracionismo, socialismo y escepticismo en Luis Araquistáin». Arbor. Consell Superior d'Investigacions Científiques, 185, 739, 2009, pàg. 1019-1034. DOI: 10.3989/arbor.2009.739n1070. ISSN: 0210-1963.
* Tierno Galván, Enrique «Araquistain y la izquierda socialista». Tiempo de Historia, 16, 01-03-1976, pàg. 121-122.
# Loachapoka

Loachapoka és una població del Comtat de Lee a l'estat d'Alabama (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Loachapoka tenia 165 habitants, 69 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 54 habitants/km².
Dels 69 habitatges en un 20,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,7% hi vivien parelles casades, en un 18,8% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 14,5% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 91,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.938 $ i la renda mediana per família de 33.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 28.500 $. La renda per capita de la població era de 14.477 $. Aproximadament el 9,5% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Guillem II de Wittelsbach

Guillem II de Baviera-Straubing (La Haia ?, 5 d'abril del 1365 - Bouchain (Nord), 30 de maig del 1417) també comte Guillem VI d'Holanda, comte Guillem IV d'Hainaut i comte Guillem V de Zelanda, fou un duc de Baviera i comte als Països Baixos, que va governar des 1404 a 1417, quan va morir d'una mossegada de gos. Guillem era fill d'Albert I i Margarida de Brieg.

## Biografia

Guillem, aliat al partit dels Hooks, va estar en conflicte amb el seu pare fins a 1394. El 1404 el va succeir com a comte d'Holanda, Zelanda i Hainaut i com a duc de Baviera-Straubing.
El 1408 al camp de la Othée, Guillem i el seu cunyat Joan I de Borgonya van derrotar (juntament amb Lluís VII, duc de Baviera), als ciutadans de Lieja que s'havien rebel·lar contra el germà de Guillem, Joan de Baviera, el bisbe de Lieja. Com a resultat, després d'això, en la seva qualitat de comte d'Hainaut ja no va tenir més l'obligació de retre homenatge al bisbe. El regnat de Guillem va estar marcat per les lluites internes dins del comtat d'Holanda. En particular el senyor Joan V d'Arkel que recolzava als enemics de Guillem. Guillem va conquerir Arkel el 1412, moment en què Joan V va acceptar la derrota i Arkel va ser annexada al dominis comtals d'Holanda.
Guillem va reclamar Frísia com a comte d'Holanda. El duc Guillem I de Baviera-Straubing havia enviat prèviament cinc expedicions per conquerir Frísia. Només Stavoren va ser capturada el 1398. Guillem II també va enviar expedicions a la regió, però Stavoren va ser recuperat pels frisons el 1414. Abans de la seva mort, Guillem va obligar els seus nobles a jurar lleialtat a la seva única filla, Jacquelina, l'única que havia tingut amb la seva esposa Margarida de Borgonya Dampierre, filla de Felip II de Borgonya amb qui es va casar el 1385, en el doble casament amb la casa de Borgonya a Cambrai, ja que alhora la seva germana, Margarida de Baviera-Straubing es va casar amb Joan sense Por.
No obstant això, a la mort de Guillem el 1417, una guerra de successió es va desencadenar entre el seu germà Joan, el bisbe de Lieja (proclamat Joan III) i la seva filla Jacquelina de Baviera. Aquest seria l'últim episodi de les guerres entre els Ganxos i els Bacallans i que finalment va col·locar Holanda i Hainaut en mans dels borgonyons. El ducat de Baviera-Straubing es va dividir entre els altres ducs de Baviera, si bé la major part va anar a Baviera-Múnic, el 1429.

## Referències

* Pieter Lodewijk Muller: Wilhelm II. (Herzog von Bayern) a: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Duncker & Humblot, Leipzig 1898
# Kassapa V

Kassapa V fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 929 al 939. Era fill de Kassapa IV i de Tissa, germana de Mahinda, el rei rebel de Ruhunu en el regnat precedent.
Era un home de notables habilitats administratives i de grans coneixements. Va escriure el Dampiya Getapada, un glossari del Dhammapada. Va construir nombroses pirivenes (escoles) entre els quals el de Ganthakara al parc de Mahamegha, el de Bhandika a l'Abhayagiri, el Sakka Senapati (construït pel comandant en cap) i el Vijira (construït per la seva esposa Vajira).
Va purgar una vegada més el budisme de normes massa rígides de disciplina (Dhamma Kamma) pels monjos, treien els hàbits a molts monjos dissoluts i nomenant d'altres al seu lloc. Va restaurar el temple Mirisvetiya Vihara (construüt per Gamani i que estava en ruïnes). També va celebrar diversos festivals. A la capacital hi va construir també un hospital.
En aquest temps va esclatar la guerra entre dos dels regnes del sud de l'Índia, el de Cola i el de Pandya i el rei del darrer va demanar ajut al rei d'Anuradhapura. El rei hi va enviar una força dirigida per Sakka Senapati, fill de Kassapa V. El rei els va acompanyar fins al port de Mantotta i els va desitjar bona sort. Tot i que el rei de Pandya es va omplir de coratge a la vista de la força de singalesos i va decidir atacar, a la vista de les forces enemigues el coratge li va fallar, i va fugir del camp de batalla amb les forces Pandyes, deixant l'exèrcit singalès darrere per donar batalla a l'enemic; valentament els singalesos van mantenir la lluita, que va durar diversos dies, però la pesta es va estendre entre els invasors i el comandant va morir igual que bona part de l'exèrcit; quan el rei Kassapa ho va saber va ordenar el retorn. A Anuradhapura es van fer festivals per allunyar la pesta.
El topògraf àrab Abon Zeyd, informat per Ibn Wahhab, un àrab que havia visita l'illa en aquest regnat, esmenta les perles de l'illa i diu que pedres precioses s'obtenien del sòl però més fàcilment de les platges prop d'on desaiguaven rius, ja que les gemmes eren portades pels torrents procedents del turons; descriu les convencions dels caps religiosos i la participació d'escribes per recollir les doctrines, les llegendes i les lleis. Deixa constància de la riquesa dels temples i de la colossal dimensió de les estàtues i s'estranya de la gran tolerància de sectes religioses que inclouen una secta maniquea i una comunitat de jueus. Ibn Wahhab havia gaudit els seus viatges per canals d'aigua de la zona costanera; els mariners quedaven sorpresos per la quantitat de flors, fusta, menjar i de l'arrack amb mel; els singalesos dedicaven la vida al plaer, la lluita de galls i els jocs de fortuna.
A la mort de Kassapa V el va succeir el seu fill Dappula IV

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Índies Orientals

Índies Orientals va ser un terme utilitzat el 1600 endavant per al que avui és conegut com a Sud-est asiàtic. Es va fer servir predominantment per a les illes marítimes de l'Àsia Sud-oriental, és a dir l'Arxipèlag Malai, per contrast amb les Índies Occidentals.
El terme està associat amb l'era colonial, especialment amb les activitats de les diverses companyies de les Índies Orientals.

## Referències

* ↑ William Dampier. A New Voyage Round the World, publicat el 1697
* ↑ «Oxford English Dictionary»: Un terme geogràfic, incloent Indostán, Índia més llunyana, i les illes més enllà - amb primer ús trobat el 1598.

## Vegeu també

* Companyia Britànica de les Índies Orientals
* Índia Oriental
* Insulíndia

## Enllaços externs

* Colonització
# Løten

Løten és un municipi situat al comtat d'Innlandet, Noruega. Té 7.588 habitants (2016) i la seva superfície és de 369 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim. És part de la regió tradicional de Hedmarken.

## Informació general

La parròquia de Løten va ser establerta com a municipi l'1 de gener de 1838.

### Nom

El municipi (originalment la parròquia) és el nom d'una antiga granja (en nòrdic antic: Lautvin). El primer element és Laut, que significa "depressió" (hi ha una llarga depressió al municipi). L'últim element és vin que significa "prat" o "pastura".
Des de l'any 1500 al 1838 el nom fou escrit "Leuten". Des del 1838 al 1918 el nom fou escrit "Løiten". S'ha escrit Løten des de 1918 .

### Escut d'armes

L'escut d'armes és modern. Se'ls va concedir el 7 de setembre de 1984. L'escut mostra una banya beguda de daurada de l'edat mitjana en un fons vermell. Representa la importància històrica del cultiu de blat i també els productes de la moderna Løten Brænderi (fàbrica de cervesa de Løten).

## Geografia

Løten està situat pràcticament al centre de Hedmark, enmig d'una gran depressió. Limita amb Hamar al nord-oest, amb Stange al sud-oest i amb Elverum a l'est.
Løten es troba la "frontera" entre els camps de blat de la part baixa de Noruega oriental i el sud del llac Mjøsa, on comença la taigà: els boscos de coníferes boreals que s'estén des de l'est de Noruega fins a Sibèria. Aquesta situació fronterera entre la terra agrícola conreada i el començament de la taigà feu que el poeta Rolf Jacobsen, ciutadà de la veïna ciutat de Hamar, dediqués un poema a aquest fet anomenat "Tanker ved Ånestadkrysset " (Pensaments a la cruïlla d'Ånestad).

## Residents notables

* L'artista Edvard Munch va néixer a Løten el 12 de desembre de 1863 .
* Kristoffer Nilsen Svartbækken Grindalen (1804-1876) fou l'última persona a Noruega condemnada a mort per assassinats. Ell era d'Elverum, però va cometre un assassinat a Løten i també va ser executat allí.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
# İrem Karamete

İrem Karamete (Istanbul, 20 de juny de 1993) és una esgrimista turca que competeix en floret. Karamete s'ha guanyat el dret de participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 i es va convertir en la primera esgrimista turca en competir als Jocs Olímpics des de 1984.

## Referències

* ↑ http://onedio.com/haber/tarihi-basari-ulkemizi-olimpiyat-oyunlari-nda-temsil-edecek-muthis-yetenek-irem-karamete-706211
# Lúcia Mas Garcia

Lúcia Mas Garcia (Vilanova i la Geltrú, 26 de novembre de 1954) és una cantautora i professora de música aranesa. La seva filla, Alidé Sans, és també una cantautora occitana.
Estudià al col·legi de les Mares Escolàpies de Figueres i, un cop acabats els estudis, va començar a treballar de mestra d'adults a Vilanova. Va descobrir la Vall d'Aran el 1976 i a partir del 1985 va començar a cantar en occità. És considerada una de les primeres cantants en aranès. El 1989, va guanyar el premi de la Cançó Occitana de les Valls Occitanes. Ha participar també a recitals en diversos llocs de Catalunya i d'Occitània, com ara Barcelona, Lleida, Perpinyà, Bordeus, Tolosa de Llenguadoc i Nimes. Durant l'estiu del 1998, va fer un curs de música aranesa a la Universitat Catalana d'Estiu de Prada. Està casada amb Jusèp Loís Sans Socasau, que ha ocupat diversos càrrecs importants pel desenvolupament de l'occità a la Vall d'Aran i a Catalunya, i juntament han tingut dos fills. El 2010 va participar en el concert Canto sense vergonya, que va reunir a Lleida cantants en català i en occità.
El 2022 la seva obra fou replantejada, entre d'altres dels primers temps, per cantants actuals en un disc homenatge d'OC Brigada Internacional, una coproducció de Barnasants i Convergència Occitana, amb col·laboració del Centre Artesà Tradicionàrius, editada per micromecenatge en dos discos, que ret homenatge a la Nova Cançó occitana des dels anys 1970 fins al 2021.

## Discografia

* Ena Antara (1998), primer CD editat en aranès

## Referències

* 1 2 3 4 «Lucia Mas Garcia... un rossinyol a la Val d'Aran - Pirineu | Connectant comarques». La Borrufa, 01-02-2000. [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «La Nova Cançó a ritme de house, rumba i reggae busca finançament». El Temps, 06-06-2022. [Consulta: 13 maig 2023].
* 1 2 3 «Ena Antara, ei eth prumèr disc compacte en aranés e eth mèn prumèr enregistrament» (en occità) p. 2. Aué (Avui), 05-12-1998. [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «ÒC Brigada Internacional avança el primer senzill del nou llibre-disc 'Guida de viatge pel cançonièr occitan'». Vilaweb, 06-07-2022. [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «Música en occità per arribar als joves dels dos costats dels Pirineus». La República, 16-12-2022. [Consulta: 13 maig 2023].
# İrem Naz Topuz

İrem Naz Topuz (İzmir, 3 de febrer de 1997) és una jugadora professional de bàsquet turca que va jugar pel Galatasaray SK des dels inicis de la seva carrera fins al 2019. El 2017 va ser guardonada com a la estrella jove de bàsquet turca.

## Referències

* ↑ https://www.galatasaray.org/haber/basketbol/kadin-basketbol/irem-naz-topuz-ile-sozlesme-yenilendi/40207
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/sporarena/galatasarayda-2-imza-2-ayrilik-41260960
* ↑ https://www.galatasaray.org/haber/basketbol/kadin-basketbol/irem-naz-topuz-a-odul/37422

## Enllaços externs

* El meu major anhel és convertir-me en una llegenda de Galatasaray (Entrevista amb Topuz) (turc)
* Em sento afortunada (Entrevista amb Topuz) (turc)
# Zmory

Zmory (en polonès Malsons) és una pel·lícula polonesa del 1978 dirigida per Wojciech Marczewski amb un guió basat en la novel·la homònima d'Emil Zegadłowicz.

## Sinopsi

Mikołaj Srebrny, anomenat Mik pels seus parents, viu amb el seu pare, un professor jubilat, a la casa pairal de Poręba Murowana. La mare, la jove i bella Zofia que pateix, viu separada. Quan Mik és admès a una escola secundària, viu amb el seu oncle comandant i és testimoni de les bromes de borratxera del seu oncle diàriament. A l'escola, el noi no s'hi sent bé. Els professors sàdics maltracten els nens físicament i mentalment. sobretot a Mik, sensible i autodidacta.

## Repartiment

* Piotr Łysak (Mikołaj Srebrny)
* Tomasz Hudziec (Mikołaj Srebrny de petit)
* Bronisław Pawlik (pare)
* Teresa Marczewska (mare)
* Hanna Skarżanka (àvia)
* Maria Chwalibóg (tia)
* Janusz Michałowski (oncle)

## Recepció

Fou exhibida com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1979.

## Referències

* ↑ Znory a filmpolski.pl
* ↑ Zmory a filmweb.pl
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1979 al web del Festival

## Enllaços externs

* Imatges de Zmory a la Fototeka
* Zmory a YouTube
# Zygmunt Gloger

Zygmunt Gloger (3 de novembre de 1845, Kàmianets-Podilski, Confederació de Polònia i Lituània - 16 d'agost de 1910, Varsòvia, Polònia) fou un historiador, arqueòleg, geògraf i etnògraf polonès, portador de l'escut d'armes de Wilczekosy II de Prússia. Fou el fundador de la Societat Turística de Polònia (PTTK).
Gloger estigué sota la influència professional d'historiadors i geògrafs com Julian Bartoszewicz, Józef Ignacy Krasicki i Wincenty Pol. Durant els últims anys de la Confederació de Polònia i Lituània, viatjà al llarg del país, on coincidí amb diversos acadèmics europeus. Com a fundador de la PTTK, en la seva última voluntat donà el seu treball a l'organització etnogràfica, a la biblioteca pública de Varsòvia i al Museu d'Indústria i Agricultura.
Entre les seves obres més destacades hi ha l’Encyklopedia staropolska ilustrowana (1900-1903) considerada avui dia el llibre més important de la cultura polonesolituana. El 1869 escrigué Obchody weselne i el 1892 Pieśni ludu, Księga rzeczy polskich.

## Notes

* ↑ Zygmunt Gloger - Starożytnik z Jeżewa. Internet Archive. (polonès)
* ↑ Dr Marek Adamiec (2003), Geografia historyczna ziem dawnej Polski by Zygmunt Gloger. Uniwersytet Gdański, Instytut Filologii Polskiej, Gdańsk.
# Àcid racèmic

Àcid racèmic és la denominació vulgar de la varietat òpticament inactiva de l'àcid tàrtric, que és una mescla equimolecular dels àcids tàrtrics dextrogir i levogir o (2R,3R)-2,3-hidroxibutandioic i (2S,3S)-2,3-hidroxibutandioic, respectivament.
L'àcid racèmic fou descobert l'any 1820 per Paul Kestner, que produïa industrialment àcid tàrtric a Thann, al departament dels Vosges, en una partida degut a algun canvi accidental en el procés seguit i que no fou capaç de descobrir i repetir. L'anomenà àcid thànnic. El químic suec Jöns Jacob Berzelius (1779-1848) descobrí que té la mateixa composició que l'àcid tàrtric i l'anomenà àcid paratàrtric. L'alemany Leopold Gmelin (1788-1853) l'anomenà àcid úvic i el químic francès Joseph-Louis Gay-Lussac (1778-1850) àcid racèmic, del mot llatí racēmu, 'raïm', perquè s'obté d'ell.
El 1849 el químic francès Louis Pasteur (1822-1895) analitzà l'àcid racèmic que li proporcionà Kestner, perquè s'havia descobert que no presentava activitat òptica mentre que l'àcid tàrtric obtingut del most del raïm sí que en presentava i ambdós tenien la mateixa composició. Pasteur neutralitzà una part d'àcid amb hidròxid d'amoni i una altra part amb hidròxid de sodi, mesclà ambdues dissolucions i evaporà l'aigua obtenint una sal doble, el tartrat d'amoni i sodi, que forma cristalls més grossos que els d'altres tartrats. Així pogué separar amb unes pinces els dos tipus de cristalls que es formaren. Descobrí que aquests cristalls no es podien superposar i que eren una imatge especular de l'altre. Cada tipus de cristall corresponia a un enantiòmer diferent, imatge especular l'un de l'altre, un que girava la llum polaritzada cap a la dreta i l'altra cap a l'esquerra.
A les mescles de qualsevol parella d'enantiòmers en proporcions equimoleculars se'ls anomena mescla racèmica. I al procés d'obtenció d'una mescla racèmica a partir de només un enantiòmer racemització.

## Referències

* ↑ «àcid racèmic | enciclopèdia.cat». [Consulta: 2 octubre 2019].
* 1 2 Pasteur, L. «Recherches sur les propriétés spécifiques des deux acides qui composent l'acide racémique». Annales de chimie et de physique. ser. 3, 28, 1850, pàg. 56-99.
* 1 2 «Racemic Acid». Pharmaceutical Journal. Pharmaceutical Society of Great Britain, XIII, 1854, pàg. 110.
* ↑ Partington, J. R.. History of Chemistry. Londres: Macmillan Education, Limited, 1964. ISBN 9781349005543.