OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pularda

Una pularda és una gallina castrada. La paraula pularda prové del francès poularde, de 'poule' gallina + -arde (augmentatiu) o de l'occità polarda. Es tracta d'una carn molt apreciada, puix que és delicada, rica en greix infiltrat que es diposita sota la musculatura, cosa que la fa especial com a aliment que va al forn.
Les gallines castrades no produeixen ous i la seva carn resulta diferent.
Per a la producció de pulardes és preferible fer servir races de gallina clàssiques com la Pota blava (del Prat) i Castellana Negra.
El procediment tradicional per a obtenir pulardes consistia a criar-les en la foscor i sense permetre que es moguessin gaire. La manca de llum facilitava l'engreixament.
El mètode modern és d'extirpar un dels ovaris de la gallina jove, és una operació delicada i gràcies al fet de mantenir l'animal amb poca llum es redueix la regeneració de l'ovari.
Alguns productors crien les pulardes en semillibertat i la carn produïda és diferent de les que no es mouen.

## Alimentació

Amb un alt contingut de cereals, generalment entre 70 i 80% de les fórmules del pinso. També han de tenir derivats lactis, lleguminoses i vegetals en una proporció mínima de 5%.

## Sacrifici

Hom les mata quan arriben a 3 quilos de pes viu (el doble que una gallina normal), hi arriben al cap de sis o set mesos.

## Vegeu també

* Capó
* Gall
# Catedral Antiga de Salamanca

La Catedral de Santa Maria, coneguda com a Catedral Antiga és una de les dues catedrals de Salamanca. Fundada pel bisbe Jeroni de Perigord, es va començar a construir en el primer terç del segle xii i es va acabar a la fi del segle xiv, en estil romànic i gòtic. Es va acabar gràcies a l'impuls que va donar a les obres el bisbe Alfonso Barasaque. Està dedicada a Santa Maria de la Seu.

## Bibliografia

* Brasas Egido, José Carlos. «Catedral de Salamanca». A: Las Catedrales de Castilla y León. Lleó: Edilesa, 1992.
* Casaseca Casaseca, Antonio. Las Catedrales de Salamanca. Salamanca: Edilesa, 2008.
* Gómez González, Pedro José; Vicente Baz, Raúl. Guía del Archivo y Biblioteca de la Catedral de Salamanca. Salamanca: Publicaciones del Archivo Catedral de Salamanca, 2007 (Colección Instrumentos del Archivo Catedral de Salamanca). ISBN 978-84-612-2887-4.
* IERONIMUS 900 años de arte y de historia [catálogo de exposición]. Salamanca: Catedral de Salamanca, 2002.

## Vegeu també

* Catedral Nova de Salamanca

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la S. I. B. Catedral de Salamanca
# Etah

Etah (urdú ایٹا, hindi एटा) és una ciutat d'Uttar Pradesh, Índia, capital del districte d'Etah.
Està situada a 27° 38′ N, 78° 40′ E﻿ / ﻿27.63°N,78.67°E﻿ / 27.63; 78.67. La població segons el cens de 2001 era de 107.098 habitants. La població el 1881 era de 8.054 habitants i el 1901 de 8.796.
La ciutat hauria estat fundada al segle xiv per Sangram Singh, un rajput chauhan descendent de Prithwi Raj de Delhi. Els seus descendents van ocupar el territori fins al 1857. Raja Singh es va revoltar aleshores i el seu domini fou confiscat el 1858. Pocs anys després la ciutat fou erigida en municipalitat.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Éclair

Un éclair, de vegades també dit pas, palo, llampec o bastó de Jacob (al País Valencià és habitual dir-ne «palo català»), és un congret fi fet amb pasta de lioneses, a la qual es dona una forma allargada i es forneja fins que és cruixent i buit, i que habitualment es farceix.
Cal no confondre aquest congret amb l'abisinio de Valladolid o amb el xuixo de Girona; tots dos són elaborats amb una altra pasta i tècnica.

## Origen

L'éclair es va crear durant el segle xix a França, on va ser anomenat «pain à la Duchesse» o «petite duchesse» fins al 1850. El primer testimoniatge escrit en francès va ser en la dècada del 1860. Alguns historiadors del menjar especulen que els éclairs van ser fets per la primera vegada pel famós cap de cuina francès Marie-Antoine Carême (1784–1833).

### Etimologia

Éclair (en francès) significa ‘llampec’. Es creu que va rebre aquest nom per la forma en la qual brilla quan és cobert amb el glaçat.

## Característiques

Es fa de la mateixa pasta que les lioneses, la diferència amb les quals és que aquestes són rodones. Quan aquestes són farcides de crema de llet i cobertes amb salsa de xocolata són profiteroles. Si les boletes de pasta es fregeixen en comptes de coure's en el forn, s'obtenen bunyols dolços en comptes de lioneses, molt habituals en la cuina catalana i altres cuines. Amb aquesta mateixa pasta i farciment es poden fer uns cercles grans, de talla familiar, que a Catalunya es diuen tortells.
Tradicionalment l'éclair es farceix de crema pastissera de vainilla o xocolata, o bé amb nata, i sol cobrir-se amb xocolata setinada. Altres farciments inclouen crema de llet aromatitzada amb cafè soluble, cacau, rom, fruita o puré de castanyes. A Catalunya no se sol glaçar sinó que s'empolsa de sucre de llustre.

### Variants

A Catalunya sol emplenar-se de crema catalana, normalment amb canyella i no vainilla.

## Referències

* ↑ Fàbrega i Colom, Jaume. Cuina i cultura del gust al País Valencià. El patrimoni culinari.
* ↑ Bustíos de Sanguineti, María Luisa. Recetas económicas y prácticas de cocina y repostería (en castellà), circa 1960.
* ↑ Montagné, Prosper. Larousse gastronomique; the encyclopedia of food, wine & cookery.. Crown Publishers, 1961, p. 357. OCLC 1035893283.
* ↑ Oxford English Dictionary, 1861. Petit Larousse, 1863.
* ↑ Gouffé, Jules. «Entremets détachés». A: Le Livre de Pâtisserie (PDF) (en francès). París: Hachette, 1873, p. 288.

## Enllaços externs

* About eclairs (anglès)
* Pourquoi la pâtisserie l'éclair porte ce nom ? (francès)
* Recepta de llampecs de crema (Espanya)
# Quinta da Graça

Quinta da Graça és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Mé-Zóchi, al nord-est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 98 (2008 est.). Està connectada gràcies a l'EN-3 amb la capital del país, vora de les localitats de Batepá a l'est i Monte Café a l'oest.

## Evolució de la població

Població de Quinta da Graça (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 86 | 98 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Massa solar

La massa solar és una unitat de mesura de massa que equival a la massa del Sol, i que val 1,9885·10³⁰ kg.
La massa solar és un sistema usual emprat a astronomia per a descriure les masses de les estrelles i galàxies. Equival aproximadament a unes 332.950 vegades la massa de la Terra o 1.047,5 vegades la massa de Júpiter, i representa al voltant del 99,86% de la massa de tot el nostre sistema solar. El seu símbol convencional i valor són:
    $M_{\bigodot }=1.9885\times 10^{30}{\hbox{ kg}}$
La massa solar pot ser determinada a partir de la llargària dels anys, la distància de la Terra al Sol (la Unitat astronòmica, abreujada: UA), i la constant gravitacional (G), aplicant la tercera llei de Kepler, segons la qual:
    $T^{2}={\frac {4\pi ^{2}}{G(M+m)}}\cdot r^{3},$
a causa del fet que, al sistema solar, tots els planetes són de massa molt menor a la massa del Sol, la tercera llei de Kepler es pot simplificar d'aquesta manera:
    $T^{2}\approx {\frac {4\pi ^{2}}{GM}}\cdot r^{3},$.
on m i M representen la massa d'un planeta i d'una estrella la voltant la qual orbita, T és el període orbital del planeta, r és la distància mitjana del planeta a l'estrella i G la constant gravitacional.
En el cas de la Terra i el Sol, tenim que r val una UA i la durada de T és d'un any, i la massa solar serà $M_{\bigodot }$, per tant:
    $M_{\bigodot }={\frac {4\pi ^{2}\times (1{\rm {AU}})^{3}}{G\times (1{\rm {T}})^{2}}}$,
fins fa poc no es coneixia el valor de la UA ni la constant gravitacional amb precisió. Sigui com sigui, una determinació de la massa relativa d'un altre planeta dins el sistema solar o d'una estrella binària en unitats de massa solar no depèn d'aquestes constants poc conegudes. Per tant, és usual expressar aquestes masses en unitats de masses solars (vegeu constant gaussiana gravitacional. Avui en dia, la UA ha estat molt ben mesurada usant el radar interplanetari i G ha estat també ben mesurada, però la massa solar persisteix com una convenció històrica dels arcans astronòmics.

## Vegeu també

* Ordres de magnitud de massa.
* Límit de Chandrasekhar.

## Bibliografia

* I.-J. Sackmann, A. I. Boothroyd «Our Sun. V. A Bright Young Sun Consistent with Helioseismology and Warm Temperatures on Ancient Earth and Mars». The Astrophysical Journal, 583, 2, 2003, pàg. 1024-1039.
# Pulap

Pulap és un atol de corall format per tres illes situat al grup de les illes Pattiw de les illes Carolines, a l'oceà Pacífic. La seva superfície terrestre és de poc menys d'1 km², però si tenim en compte la llacuna interior la superfície augmenta fins als 31,321 km². Es troba uns 230 km a l'oest de l'atol de Chuuk.
Políticament l'atol pertany a l'estat de Chuuk, un dels Estats Federats de Micronèsia i està format per dos municipis, Pollap (al nord) i Tamatam (al sud). La població total, segons el cens de la població l'any 2000 era de 1.270, dels quals 905 eren a Pollap i 365 a Tamatam.
El primer albirament registrat de l'atol Pulap va ser realitzat pel navegant espanyol Alonso de Arellano el 17 de gener de 1565 a bord del patatxo San Lucas. En una carta espanyola de 1879 aquest atol apareix anomenat Los Martires.

## Referències

* ↑ «Oceandots - Pulap». Arxivat de l'original el 23 desembre 2010. [Consulta: 7 setembre 2012].
* ↑ Statoids.com, retrieved December 8, 2010
* ↑ Chuuk State Census Report, 2000 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (englisch; PDF; 3,42 MB) (Abgerufen am 17. August 2010)
* ↑ Sharp, Andrew The discovery of the Pacific Islands Oxford, 1960, p.35-36.
* ↑ Chart of J. Noguera, Naval Museum of Madrid, LXIX-25.
# Casa Aixelà

La Casa Aixelà és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres i tres crugies, format per planta baixa i tres pisos, amb coberta de teula àrab. A cada planta apareixen tres obertures que disminueixen en altura en sentit ascendent. La casa correspon a les característiques formals de l'eclecticisme, i la seva inclusió com a edifici singular únicament respon al seu valor tipològic.

## Referències

* 1 2 «Casa Aixelà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Ethelbald de Wessex

Ethelbald, fill d'Ethelwulf de Wessex fou rei de Wessex i avantpassat dels reis d'Anglaterra. Va començar les seves tasques com a regent del seu pare quan ell estava de viatge després de la mort del seu germà gran. Quan el seu pare va casar-se amb una jove princesa carolíngia, Ethelbald va aliar-se amb els seus germans petits per apartar-lo del tron. El pare va cedir-li llavors el control de Wessex com a monarca legítim l'any 858. Veient el carisma que Judith, la jove princesa, tenia entre els seus súbdits, quan el seu pare va morir va casar-se amb ella malgrat l'oposició religiosa, però el seu regnat conjunt va durar únicament fins al 860, quan Ethelbald va morir deixant el país en mans d'Ethelbert, el seu germà.

## Referències

* ↑ Gwatkin et al., Brooke, p. 349.
* ↑ Keynes i Lapidge, 1999, p. 231—232.
* ↑ Stenton, 1971, p. 245.
* 1 2 Earenfight, 2013, p. 105.
* ↑ Rollanson, Leyser i Williams, 2010, p. 211–212.

## Bibliografia

* Gwatkin, H M; Whitney, J P; Tanner, J R; Previté-Orton, C W; Brooke, Z N. The Cambridge Medieval History, Volum 3. Macmillan, 1957.
* Earenfight, Theresa. Queenship in Medieval Europe. Palgrave Macmillan, 2013.
* Keynes, Simon; Lapidge1nom2= Michael. Alfred the Great: Asser's Life of King Alfred & Other Contemporary Sources. Penguin Classics, 1983. ISBN 978-0-14-044409-4.
* Lapidge, Michael. The Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England. Oxford: Blackwell Publishing, 1999. ISBN 0-631-22492-0.
* Stenton, Frank M. Anglo-Saxon England. Oxford: Clarendon Press, 1971. ISBN 0-19-821716-1.
* Rollanson, D; Leyser, C; Williams, H. England and the Continent in the Tenth Century : Studies in honour of Wilhelm Levison (1876-1947). Turnhout: Brepols, 2010. ISBN 9782503532080.
# Ígor Diàkonov

Ígor Mikhàilovitx Diàkonov (rus: И́горь Миха́йлович Дья́конов - Leningrad, 30 de desembre del 1914 – Sant Petersburg, 12 de maig del 1999) fou un historiador, lingüista i traductor rus. Fou una gran autoritat en llenguatges de l'antic Orient Mitjà.

## Enllaços externs

* http://www.vekperevoda.com/1900/idjakonov.htm (rus)
# Ptychohyla erythromma

Ptychohyla erythromma és una espècie de granota que es troba a Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Ptychohyla erythromma. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Orgeish

Orgeish (en francès Orgeix) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Matilde de Lerma

Matilde de Lerma (Borja (Aragó), 12 de setembre de 1875 - Madrid, 16 de febrer de 1956) fou una soprano.
Era filla de Buenaventura Lajusticia, natural d'Ambel, i de Luisa Sánchez, natural de Borja. Li va ser imposat el nom de Diega. Es deia, per tant, Diega Lajusticia Sánchez. Sent nena, els seus pares es van traslladar a Madrid, on va poder iniciar els estudis de cant, sota el mestratge del gran baríton italià Napoleone Verger. De seguida es revelà com una gran artista, que molt aviat va triomfar als escenaris de tot el món. Va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.
Va contraure matrimoni a la parròquia de Sant Jerónimo el Real de Madrid, el 15 de juliol de 1916. Des d'aquell moment, la seva carrera artística es va interrompre, quan amb 41 anys encara collia grans èxits.

## Referències

* ↑ Kutsch, Karl-Josef; Leo Riemens. Großes Sängerlexikon (en alemany). München: Walter de Gruyter, 2004, vol. 4, p. 4873. ISBN 9783598440885.
* ↑ Biografia al Centro de Estudios Borjanos
# Casa Francesc Vilardell

La Casa Francesc Vilardell és un edifici del municipi de Moià (Moianès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de planta quadrada amb tres tribunes adossades amb la planta baixa i dos terrats (que corresponen a dues tribunes), un d'ells cobert. La teulada és a dues vessants, asimètrica, amb un llop a la teulada curta per a donar llum a les golfes. Té adossat un entorn eclèctic neoromànic, formant una falsa capella, un claustre obert amb vuit arcs i una torre que imita un campanar romànic de quatre pisos. L'interior és modernista i ha estat molt reformat. Té d'interessant dos vitralls amb temes florals, la fusteria de les baranes, portals, arrambadors i els voltants de les xemeneies.

## Història

L'edifici fou construït amb la intenció de ser casa d'estiueig de la família Vilardell, originària de Moià. La construcció data de les dues primeres dècades del segle xx. La part neoromànica, una mica posterior, és feta amb blocs de ciment a cara vista de la casa Bein de Barcelona, aprofitant el motllatge del Poble Espanyol de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Casa Francesc Vilardell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Etienne Salaberry

Etienne Salaberry també conegut com a So Egilea (Heleta, Baixa Navarra, 1903 - 1981) va ser un sacerdot i escriptor en èuscar.

## Obres
### Assaig

* Ene sinestea (1978, Egilea editore)
* Beñat adiskidea, agur! (1981, Egilea editore)

### Antologia

* Etienne Salaberry (1903-2003) (2003, Egan)

### Teatre

* Iruñxeme. Iru ekitaldiko antzerkia (1936, López Mendizabal)

## Enllaços externs

* (basc) Etienne Salaberri literaturaren zubitegian
# Àcid catàlpic

L'àcid catàlpic, i de nom sistemàtic àcid (9E,11E,13Z)-octadecatri-9,11,13-enoic, és un àcid carboxílic polinsaturat de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H30O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras ω-5, ja que té un doble enllaç C=C situat entre el carboni 5 i el 6 començant per l'extrem oposat al grup carboxil, i se simbolitza per C18:3 9t,11t,13c, que fa referència al fet que té en total tres enllaços dobles C=C, dos d'ells en conformació trans i l'altre en cis, disposats de forma alternada.
S'ha aïllat principalment en l'oli de llavors d'arbres i arbres ornamentals i medicinals de la família de les bignoniàcies. L'espècie Catalpa bignonioides conté un 27,08 % d'àcid catàlpic del total dels àcids grassos que conté l'oli de les seves llavors. Fou en aquesta planta on el 1884 l'italià S. Sardo aïllà una substància que anomenà àcid catàlpic. Posteriors estudis indicaren que es tractava d'una mescla de diversos composts. El 1946 M.M. Chollet l'identificà correctament.
Forma part del grup d'àcids grassos isòmers geomètrics i de posició de l'àcid linolènic, amb tres enllaços dobles conjugats i amb un total de devuit àtoms de carboni disposats en una cadena lineal. Sovint se'ls anomena CLN i a més d'ell formen el grup l'àcid α-eleoesteàric, l'àcid jacàric, l'àcid punícic i l'àcid calèndic. Tots ells presenten propietats citotòxiques contra les cèl·lules canceroses.
També s'ha observat que disminueix l'acumulació de teixit adipós en l'abdomen i millora l'homeòstasi de la glucosa en la sang.

## Referències

* 1 2 Hontecillas, Raquel; Diguardo, Maggie; Duran, Elisa; Orpi, Marcel; Bassaganya-Riera, Josep «Catalpic acid decreases abdominal fat deposition, improves glucose homeostasis and upregulates PPAR α expression in adipose tissue». Clinical Nutrition, 27, 5, pàg. 764–772. DOI: 10.1016/j.clnu.2008.07.007.
* ↑ Ahmadzadeh, S; Goli, A.H. «Catalpa seed (Catalpa bignonioides), rich source of conjugated linolenic acid» (en anglès). IRANIAN JOURNAL OF FOOD SCIENCE AND TECHNOLOGY, 8, 33, 01-01-2012, pàg. 87–93.
* ↑ Sardo, S. «Prime ricerche sulla Bignonia Catalpa. Acido catalpico». Gazz. chim. ital., 14, 1884, pàg. 134-139.
* ↑ Chollet, M.M. «Sur quelques constituants du Catalpa bignonioides. I. Catalposide et acide catalpique». Bull. Soc. Chim. biol., 28, 1946, pàg. 668-671.
* ↑ Schwab, Manfred. Encyclopedia of Cancer (en anglès). Springer Science & Business Media, 2011-10-14. ISBN 9783642164828.
# Rakaposhi

Rakaposhi (Räkapoşi) (en urdú: راکاپوشی) és una muntanya que s'eleva fins als 7.788 m d'altura. Es troba a les muntanyes Rakaposhi-Haramosh, un subgrup de la gran serralada del Karakoram, a la Vall de Nagar, a uns 100 km al nord de la ciutat de Gilgit, Pakistan. Rakaposhi significa "Cobert de neu" en l'idioma de la zona. És la 27a muntanya més alta del món i la 12a més alta del Pakistan. Des de la base al cim hi ha una vertical de 6.000 m. Té una prominència de 2.818 m.
Rakaposhi va ser escalada per primera vegada el 1958 per Mike Banks i Tom Patey, membres d'una expedició britànica. un dels membres de l'expedició va morir durant el descens nocturn.

## Parc natural

Hi viuen espècies en perill com l'ovella de Marco Polo, la pantera de les neus, l'os bru, els llops i altres espècies.

## Galeria

* Rakaposhi des del camp base
* Matinada al Rakaposhi Volker Thewalt
* Vista de prop del Rakaposhi. Volker Thewalt
* Vista panoràmica de Diran (a l'esquerra 7.257m) i Rakaposhi (a la dreta, 7.788m) des de Taghafari.
* Rakaposhi Pic des de KKH

## Referències

* 1 2 «Rakaposhi - Peakbagger.com». [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «Karakoram ultras». peaklist.org. [Consulta: 25 setembre 2011].
* ↑ «Climbing details». summitpost.org. [Consulta: 25 setembre 2011].

## Fonts

* Jill Neate, High Asia: An Illustrated History of the 7000 Metre Peaks, ISBN 0-89886-238-8.
* Andy Fanshawe and Stephen Venables, Himalaya Alpine-Style, Hodder and Stoughton, 1995 ISBN 0-89886-456-9.
* Himalayan Index
* DEM files for the Himalaya/Karakoram (Corrected versions of SRTM data)

## Enllaços externs

* Rakaposhi on Summitpost.org
* A list of mountains by local relief and steepness showing Rakaposhi as the world #3.
* Northern Pakistan - highly detailed place marks of towns, villages, peaks, glaciers, rivers and minor tributaries in Google Earth Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* A Quick approach through lovely meadows leads to the base camp of RAKAPOSHI
# Orgaz

Orgaz és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Chueca i Villaminaya al nord, Mascaraque, Mora i Manzaneque a l'est, Los Yébenes i Marjaliza al sud, i Mazarambroz, Sonseca i Ajofrín a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.670 | 2.664 | 2.668 | 2.672 | 2.666 | 2.671 | 2.720 | 2.739 | 2.762 | 2.732 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Enrique Cano Torres | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Manuel Romero-Salazar García-Aranda | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Manuel Romero-Salazar García-Aranda (16/01/1989) Emiliano Peces Carbonell | PP PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Lucas Sánchez Calvo | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Manuel Romero-Salazar García-Aranda | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Lucas Sánchez Calvo | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Lucas Sánchez Calvo | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Tomás Villarrubia Lázaro | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Massarró

Massarró (castellà: Mazarrón) és una ciutat i municipi de la Regió de Múrcia, comarca del Baix Guadalentí, amb 32.718 habitants (2014) i una extensió de 318,7 km². Té una densitat de població de 84,71 hab/km², el qual li dona la condició de municipi més populós de la seva comarca i amb una major densitat de població.

## Història

Territori poblat des de temps antiquíssims. A la pedania de Ifre-Pastrana es troba el jaciment arqueològic d'Ifre, corresponent a la cultura argàrica. A la platja de l'illa, van ser trobats els denominats vaixells fenicis de Massarró, que demostren la presència dels fenicis a la localitat. En 1243, el rei Alfons X el Savi, integra aquest territori a la Corona de Castella en virtut del Tractat d'Alcaraz.

## Política

Resultat de les eleccions locals 2015.
Resultats electorals 2015 :
| Partit polític | Vots | Percentatge de vots | Regidors |
| PP | 3429 | 29.88 | 7 |
| UIDM | 1957 | 17.05 | 4 |
| PSOE | 1587 | 13.83 | 3 |
| CLI-AS | 1380 | 12.03 | 3 |
| C's | 656 | 5.72 | 1 |
| CCD | 605 | 5.27 | 1 |
| IUV-RM | 587 | 5.12 | 1 |
| PIXM | 577 | 5.03 | 1 |

## Pedanies

* Bolnuevo
* Cañada de Gallego
* Cañadas del Romero
* El Garrobo
* El Margajón
* El Mingrano
* El Saladillo
* Gañuelas
* Ifre-Pastrana
* La Atalaya
* La Majada
* Las Balsicas
* Las Moreras
* Los Rincones
* Leiva
* Puerto de Mazarrón

## Referències

* ↑ Pere Anglès, Ramon. Onomàstica de Vallclara. Institut d'Estudis Catalans, 2017-10-15. ISBN 978-84-9965-369-3.
* ↑ David, Paloma Sanllehí. Tot un món en català. Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2024-04-24. ISBN 978-84-19333-95-7.
* ↑ Llorca Ibi, Francesc X. «Llengua i cultura marineres de la comarca de la Marina». Sarrià: Revista d'investigació i assaig de la Marina Baixa, 3, 2010, pàg. 110–121. ISSN: 1138-7793.
* ↑ «Mazarrón». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Resultados Electorales en Mazarrón: Elecciones Municipales 2011» (en castellà). El País. [Consulta: 11 maig 2024].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Massarró (castellà)