OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rebel·lions hugonots

Les rebel·lions hugonots, igualment anomenades Guerres del Senyor de Rohan, nom del duc Enric II de Rohan, són una successió de sollevaments populars de les poblacions protestants de França, els hugonots, que van organitzar-se contra l'autoritat reial catòlica sota la regència de Lluís XIII de França i Borbó. Regència ocupada per la seva mare, Maria de Mèdicis, italiana i catòlica. Les rebel·lions van esclatar entre el 1621 i el 1629 a causa de l'assassinat del rei Enric IV. El duc Enric II de Rohan va finint sent malgrat ell el cap de la resistència protestant en una reacció contra la seua expulsió de la Cort per part de la regenta.

## Referències

* ↑ http://www.museeprotestant.org/notice/henri-de-rohan-1574-1638/
# Resolució 2199 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2199 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 de febrer de 2015 per combatre el terrorisme. Redactada per Rússia, les seves disposicions d'obligat compliment donen als quinze estats del Consell de Seguretat de les Nacions Unides autoritat per fer complir les decisions amb les sancions econòmiques. La resolució, en particular, va destacar "la necessitat de combatre per tots els mitjans, de conformitat amb laCarta de les Nacions Unides i el dret internacional [. ..] amenaces a la pau internacional i seguretat provocades per actes terroristes".

## Provisions

La resolució 2199 ressalta diverses mesures financeres per combatre el terrorisme, com la congelació d'actius i el tancament de totes les fonts financeres de terrorisme, com el narcotràfic i extracció de recursos naturals pels terroristes. La resolució també va assenyalar que les disposicions de la Resolució 2161 prohibeixen incondicionalment el pagament del rescat a grups terroristes a canvi d'ostatges. La resolució també va condemnar la destrucció de patrimoni per part d'Estat Islàmic i el Front Al-Nusra.
En virtut de la resolució 2199, els Estats membres de l'ONU havien d'informar en el termini de 120 dies al Comitè de Sancions d'Al Qaeda sobre el compliment de la resolució. La resolució també va demanar als cossos antiterroristes de les Nacions Unides que supervisessin el progrés en la implementació del document.

## Referències

* ↑ «UN Security Council votes yes to cutting off ISIL funding». Euronews, 12-02-2015. [Consulta: 28 febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 6 «Unanimously Adopting Resolution 2199 (2015), Security Council Condemns Trade with Al-Qaida Associated Groups, Threatens Further Targeted Sanctions». United Nations, 12-02-2015. [Consulta: 28 febrer 2015].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Renato Olmi

Renato Olmi (Trezzo sull'Adda, 12 de juliol de 1914 - Crema, 15 de maig de 1985) fou un futbolista italià de les dècades de 1930 i 1940.
Pel que fa a clubs, destacà a l'Ambrosiana-Inter i a la Juventus FC a primera divisió, i a l'AC Crema, US Cremonese, i Brescia Calcio en categories inferiors.
Fou internacional amb Itàlia, amb la qual disputà 3 partits i participà en el Mundial de 1938 on es proclamà campió.

## Referències

* ↑ Olmi, Renato Perfil a Enciclopediadelcalcio.it
* ↑ Italy - International Matches 1940-1949 - RSSSF.com
# Reserva Natural integral del Mont Nimba

La Reserva Natural Integral de la muntanya Nimba va ser fundada el 1943 a Costa d'Ivori i el 1944 a Guinea. El cantó guineà va ser internacionalment reconegut com a Reserva de la Biosfera el 1980 i, el 1981, va ser inscrit per la UNESCO en la llista dels llocs que són Patrimoni de la Humanitat; el lloc va ser ampliat el 1982 per incloure el sector ivorià. Contigua a aquestes reserves, està la de Libèria, que va ser proposada per a ser igualment inclosa.
La reserva va ser inscrita el 1992 a la Llista del Patrimoni de la Humanitat en perill com a resultat de dos factors: la proposta de concessió d'una mina de ferro a un consorci internacional i la instal·lació d'un gran nombre de refugiats a la part guineana.Tot i que el govern de Guinea va crear un "Centre de Gestió Ambiental de la Muntanya Nimba" i va haver de redefinir els límits de la zona, el 1999 continuava encara en marxa el projecte de mina, fora de la regió protegida. Assegurant, tant el govern, com els inversors, a la comunitat internacional que faran tots els esforços per mantenir la integritat ecològica del lloc.

## Muntanya Nimba

La muntanya Nimba, localitzada a la frontera entre Guinea, Libèria i Costa d'Ivori, amb una altitud de 1.752 m, està coberta per densos boscos, i té en les seves vessants pastures de muntanya.
Aquests hàbitats són especialment rics en flora i fauna, amb diverses espècies endèmiques, com el gripau vivípar i els ximpanzés que fan servir pedres com a instruments.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Mount Nimba Strict Nature Reserve» (en anglès). [Consulta: 20 febrer 2021].

## Enllaços externs

* APES MAPPER Arxivat 2010-07-16 a Wayback Machine..
* UNESCO Mount Nimba Strict Nature Reserve Site.
* WCMC Natural Site Data Sheet.
* Act Establishing East Nimba Nature Reserve - Republic of Liberia.
# Resolució 1048 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1048 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de febrer de 1996. Després de recordar resolucions 841 (1993), 861 (1993), 862 (1993), 867 (1993), 873 (1993), 875 (1993), 905 (1994), 917 (1994), 933 (1994), 940 (1994), 944 (1994), 948 (1994), 964 (1994), 975 (1995) i 1007 (1995), sobre Haití, el Consell va prorrogar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Haití (UNMIH) durant quatre mesos fins al 30 de juny de 1996, i reduir la seva grandària.
El Consell de Seguretat va recordar l'acord de Governors Island i el Pacte de Nova York i va subratllar que el poder a Haití va ser transferit pacíficament al nou president elegit democràticament. Es van acollir els esforços de l'Organització d'Estats Americans (OEA) i es va avançar en l'establiment d'una força policial nacional i la recuperació del sistema legal.
La resolució va donar la benvinguda a l'elecció de René Préval i la transferència pacífica del poder el 7 de febrer de 1996. El secretari general Boutros Boutros-Ghali va recomanar que les Nacions Unides seguissin prestant assistència al Govern d'Haití i emfatitzà la importància d'una força policial que funcioni plenament. A efectes d'ajudar el govern, mantenir un entorn segur i la formació de la Policia Nacional d'Haití, el mandat de la UNMIH es va estendre durant quatre mesos. Els efectius i el nivell de policia de la UNMIH es va reduir a 1.200 i 300 respectivament.
Finalment, el Secretari General va considerar els plans per a la retirada de la UNMIH, i informar al Consell abans del 15 de juny de 1996 sobre les activitats de les Nacions Unides per promoure el desenvolupament a Haití.

## Referències

* ↑ Fishel, John T. Capacity building for peacekeeping: the case of Haiti. Center for Hemispheric Defense Studies, National Defense University Press, 2007. ISBN 978-1-59797-123-2.
* ↑ «Embarking on a 'road to peace, tolerance and prosperity.'». UN Chronicle, 1996.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Història d'Haití
* Eleccions a Haití

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1046 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1046 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 de febrer de 1996. Després de recordar les resolucions anteriors, inclosa la resolució 1027 (1995) sobre l'extensió de la Força de Desplegament Preventiu de les Nacions Unides (UNPREDEP) fins al 30 de maig de 1996, el Consell va autoritzar un augment de la força de la UNPREDEP d'un addicional de 50 militars per recolzar en les seves operacions.
El Consell també va autoritzar l'establiment del Comandant de la Força de la UNPREDEP i va demanar al Secretari General de les Nacions Unides que informés el 20 de maig de 1996 sobre la situació a la regió i qüestions relacionades amb la UNPREDEP.

## Referències

* ↑ United Nations, Dept. of Public Information. The Blue helmets: a review of United Nations peace-keeping. United Nations, Dept. of Public Information, 1996, p. 565. ISBN 978-92-1-100611-7.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Dissolució de Iugoslàvia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1324 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1324 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 30 d'octubre de 2000 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, en particular la resolució 1108 (1997), 1292, 1301, 1308 i 1324 el Consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 28 de febrer de 2001.
El Consell de Seguretat va acollir amb beneplàcit els esforços de l'Enviat Personal del Secretari General de les Nacions Unides i de la MINURSO per implementar el Pla de Regularització i els acords adoptats per Marroc i el Front Polisario per celebrar un referèndum lliure i just per la lliure autodeterminació pels habitants del Sàhara Occidental. Al mateix temps, va observar que encara hi havia diferències fonamentals entre les parts.
El mandat de la MINURSO es va ampliar per resoldre àrees de desacord i trobar una solució mútuament acceptable. Es va demanar al secretari general Kofi Annan que avalués la situació abans del final del mandat de la MINURSO el 28 de febrer de 2001.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 – 2002)

## Referències

* ↑ «Security Council extends MINURSO mandate until 28 February 2001». United Nations, 30-10-2000.
* ↑ Fischer, H.; McDonald, A.; Dugard, J.; Fenrick, W.; Gasser, H. P.; Greenwood, Christopher; Posse, H. Gutierrez Yearbook of International Humanitarian Law:, Volume 3; Volume 2000. Cambridge University Press, 2000, p. 213. ISBN 978-90-6704-140-9.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1326 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1326 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada sense votació el 31 d'octubre de 2000 després d'haver examinat la petició de la República Federal de Iugoslàvia per poder ser membre de les Nacions Unides. En aquesta resolució, el Consell va recomanar a l'Assemblea General l'acceptació de República Federal de Iugoslàvia com a membre.
L'any 2003, la República Federal de Iugoslàvia va passar a ser Sèrbia i Montenegro. Després que Montenegro es convertís en estat independent l'any 2006, la participació va continuar dins de les Nacions Unides, coneguda com a República de Sèrbia. En conseqüència, Sèrbia és l'estat successor de la República Federal de Iugoslàvia en les Nacions Unides.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 – 2002)

## Referències

* ↑ «Security Council recommends Federal Republic of Yugoslavia for membership of United Nations». , 31-10-2000.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 1328 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1328 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de novembre de 2000. Després de considerar un informe del Secretari General Kofi Annan sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va prorrogar el seu mandat durant sis mesos més fins al 31 de maig de 2001.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin immediatament la Resolució 338 (1973) i demanava que el Secretari General presentés un informe sobre la situació al final d'aquest període.
L'informe del Secretari General, de conformitat amb la resolució anterior sobre la UNDOF, va dir que la situació entre Israel i Síria havia romàs tranquil·la i sense incidents greus, tot i que la situació a l'Orient Mitjà es va mantenir com a perillosa fins que no s'assolís un acord. Les restriccions a la llibertat de circulació de la UNDOF es van mantenir i els dos països van negar l'accés de la Força a algunes de les seves posicions.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UNDOF mandate for further six months». United Nations, 27-11-2000.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force». United Nations, 17-11-2000.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Alts del Golan
* Conflicte araboisraelià

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Uwe Muegge

Uwe Muegge (Stuttgart, 1960) és un terminòleg i educador en el camp de la traducció. Ha desenvolupat diversos llenguatges controlats, un nombre d'eines i processos per a l'extracció automàtica de terminologia i creació de diccionaris. És pioner en l'àmbit d'implementació d'eines automatitzades per a escriure documents originals en un ambient controlat, utilitzant eines de traducció mecanitzada i la comprovació automàtica de destinació dels documents.

## Biografia

Muegge va néixer a Stuttgart, i es va graduar en Llengua Anglesa, Lingüística, Estudis Americans i Ciències Polítiques a la Universiat Eberhard Karls de Tübingen. Va obtenir un Mestratge de grau acadèmic en Telecomunicacions i Cinema a la Universitat d'Oregon i un Mestratge en Traducció Alemanya a l'Institut d'Estudis Internacionals de Monterey. Muegge també ha realitzat estudis de doctorat en lingüística aplicada a la Universitat de Leipzig.
Està casat amb Christine Muegge, una educadora en obstetrícia i autora publicada, amb qui té tres filles.

## Contribucions

Muegge ha desenvolupat una sèrie de processos i eines per millorar la productivitat i la qualitat dels diversos passos en el flux de treball d'escriure una traducció:

### Treball de terminologia

Uwe Muegge ha desenvolupat una sèrie de solucions d'extracció automàtica de terminologia. Una d'aquestes solucions va ser avaluada per la Cancelleria Federal Suïssa.

### Llenguatge controlat

Muegge ha desenvolupat un conjunt de normes de llenguatge controlat optimitzat per a una traducció uniforme, un llenguatge controlat que va dissenyar per a l'escriptura de documents que són apropiats per a la traducció amb sistemes de traducció automàtica.

### Traducció automàtica

Muegge va dissenyar un procés per a la integració de qualsevol eina de traducció automàtica en eines de memòries de traducció compatibles amb TMX.

### Traducció

Muegge és membre de l'Associació Alemanya de Comunicadors Tècnics (tekom), que va desenvolupar l'eina de garantia de qualitat de la traducció anomenada QualiAssistent.

## Honors

* Membre de la delegació dels Estats Units a l'Organització Internacional per a l'Estandardització (ISO).
* Membre de la llista de Marquis Who's Who in America.
# Semedo

Semedo és el nom dels següents personatges:
* Rúben Semedo, (Amadora, 4 d'abril de 1994), futbolista portuguès
* Nélson Semedo, (Lisboa, 16 de novembre de 1993), futbolista portuguès
* Yola Semedo, (Lobito, 8 de maig de 1978), cantant angolesa
* Odete Semedo, (Bissau, 7 de novembre de 1959), escriptora, política i investigadora de Guinea Bissau.
* Gil Semedo, (Santa Catarina, 25 d'octubre de 1974), cantant, compositor i productor musical capverdià.
# Cossos de Policia Local (Espanya)

Els Cossos de Policia Local espanyola són el cos de policia espanyol d'àmbit local. Són "instituts armats, de naturalesa civil" i estan organitzats jeràrquicament.

## Regulació

Els principis del seu règim estatutari es troben en la Llei Orgànica de Forces i Cossos de Seguretat (LOFCS). La LOFCS estableix en l'art. 53 les funciones d'aquest cos de policia.
La seua regulació segueix les disposicions dictades per les comunitats autònomes i els reglaments específics i altres normes que provenen dels ajuntaments.
Les lleis autonòmiques de coordinació de la policia local són: llei andalusa 1/1989 de 8 de maig, llei aragonesa 7/1987 de 15 d'abril, llei asturiana 6/1988 de 5 de desembre, llei balear 10/1988 de 26 d'octubre, decret de 18 de gener de 1985 de Canàries, llei de Castella-La Manxa 2/1987 de 7 d'abril, llei de Castella i Lleó de 28 de novembre de 1990, llei catalana 10/1984 de 5 de març, llei extremenya de 26 d'abril de 1990, llei navarresa 1/1987 de 13 de febrer, llei murciana 5/1988 d'11 de juliol i llei valenciana de 4 d'abril de 1990.

## Funcionament

Les comunitats autònomes coordinen l'actuació dels policies locals dins del seu àmbit territorial (art. 39 LOFCS) mitjançant: normes-marc que desenvolupen els reglaments de policies locals, homogeneïtzar els distints cossos de policia local en mitjans tècnics, uniformes i retribucions, fixar criteris de gestió de recursos humans (selecció, formació, promoció i mobilitat) i crear Escoles de Formació de Comandaments i de Formació Bàsica.
El nivell educatiu certificat mínim exigible per llei és el Graduat Escolar.
Els municipis amb cos de policia pròpia, poden constituir un òrgan competent per a establir formes i procediments de col·laboració entre membres de les Forces i Cossos de Seguretat de l'àmbit territorial, la Junta Local de Seguretat.
La Llei Reguladora de Bases del Règim Local atribueix a l'alcalde la competència en la direcció de la policia municipal i a nomenar i sancionar els funcionaris que porten armes. El Text Refòs de les Disposicions legals vigents en matèria de règim local estableix que aquest cos de policia formen part de "l'escala d'administració especial, subescala de serveis especials, classe de policia local i els seus auxiliars" (art. 172). També estableix que solament pot establir-se'n a municipis de més de 5.000 habitants excepte si l'administració estatal estableix el contrari.

## Referències

* 1 2 Ballesteros Fernández, 1992, p. 267.
* 1 2 3 Ballesteros Fernández, 1992, p. 269.
* 1 2 Ballesteros Fernández, 1992, p. 268.
* ↑ Ballesteros Fernández, 1992, p. 268-269.

## Bibliografia

* Ballesteros Fernández, Ángel. Manual de administración local. 2a ed. ampliada i actualitzada. Granada: Comares, 1992. ISBN 84-87708-33-1.
# Serrat de Curan

El Serrat de Curan és una serra de l'Alta Ribagorça que fa de termenal entre els termes municipals del Pont de Suert, a l'Alta Ribagorça, Sopeira, a la comarca aragonesa de Ribagorça, i de Tremp, municipi del Pallars Jussà. Aquest darrer terme municipal absorbí el 1970 l'antic municipi ribagorçà d'Espluga de Serra, que incloïa l'enclavament d'Enrens i Trepadús, el límit sud del qual és el Serrat de Curan.
Aquesta serra té l'inici, al costat de ponent, en el serrat de l'Esquena d'Ase, del qual és la continuïtat cap a llevant. En uns 2 quilòmetres, el serrat es va enfilant cap a llevant fins a arribar al Pla de la Picorra, a 1.442,8 m. alt.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Bovet

La Serra de Bovet és una serra situada als municipis de Baix Pallars i Soriguera al Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 1.755,7 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Bàlius

La Serra de Bàlius és una serra situada als municipis de Cardona a la comarca de Bages i de Clariana de Cardener i de Riner a la del Solsonès, amb una elevació màxima de 752 metres.
La serra transcorre pràcticament d'oest a est, a la confluència dels municipis de Riner, Clariana de Cardener i Cardona. Una mica més al sud hi trobem la masia de Bàlius.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Serra de Bàlius». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Savèra

Savèra (francès Savères) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Savònia del Sud

Savònia del Sud (Etelä Savo en finès i Södra Savolax en suec) és una regió (maakunta/landskap) de Finlàndia compresa a l'antiga província de Finlàndia Oriental. La ciutat més important és Mikkeli.

## Municipis

La regió de Savònia del Sud està dividida en 17 municipis, en negreta es marquen les ciutats.
| Enonkoski Heinävesi Hirvensalmi Joroinen Juva Kangasniemi Mikkeli Mäntyharju | Pertunmaa Pieksämäki Puumala Rantasalmi Savonlinna Sulkava |

## Vegeu també

* Punkaharju

## Enllaços externs

* http://www.esavo.fi
# Creu de terme (Foixà)

La Creu de terme és una obra gòtica de Foixà (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada entre els nuclis que formen el poble de Foixà, prop del barri de la Vila, és un element de pedra, amb base esglaonada, peanya i fust de secció poligonal i coronament cilíndric amb figures en relleu, molt desgastades.

## Història

Va ser col·locada ja en època gòtica, com a record de la mort del rei Joan I, sobrevinguda l'any 1396, mentre caçava en aquella zona.
Va ser restaurada l'any 1955, segons la inscripció que hi figura.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Crisi financera del sud-est asiàtic

La Crisi financera del sud-est asiàtic fou una crisi que començà el juliol de 1997 a Tailàndia i afectà les divises, mercats borsaris i els altres actius de diversos països asiàtics.
Les economies més afectades foren Indonèsia, Corea del Sud i Tailàndia. Hong Kong, Malàisia, Laos i Filipines també resultaren afectats mentre que la Xina, Taiwan i Singapur restaren relativament inafectades. Japó no fou afectat per la crisi, si bé estava submergit en el seu propi llarg període de recessió.

## Tailàndia

De 1985 a 1995, l'economia de Tailàndia cresqué a un ritme anual del 9%. El 14 i 15 de maig de 1997, la moneda local, el baht, rebé un atac especulatiu massiu. El 30 de juny el primer ministre Chavalit Yongchaiyudh declarà que no devaluaria el baht, però les autoritats tailandeses acabaren deixant flotar el baht el 2 de juliol.
El 1996, un fons nord-americà ja havia venut 400 milions de dòlars en bahts. De 1985 fins al 2 de juliol de 1997, el baht tenia un tipus de canvi fix respecte al dòlar (1 USD = 25 bahts). La corrupta administració de Chavalit Yongchaiyudh, amb un deute exterior que va fer fallida el país va alliberar el canvi del baht, que caigué ràpidament i perdé la meitat del seu valor que va provocar el col·lapse de diverses institucions financeres. El baht arribà al seu valor mínim (56 bahts per dòlar) el gener de 1998. El mercat de valors tailandès caigué un 75% el 1997 i Finance One, l'empresa financera més important del país feu fallida. L'11 d'agost, l'FMI aprovà un paquet de rescat per valor de més de 16 bilions de dòlars que es completà amb un altre paquet per valor de 3,9 bilions de dòlars més aprovat el 20 d'agost.

## Filipines

El banc central de les Filipines apujà el tipus d'interès 1,75 punts el maig de 1997 i 2 punts més el 19 de juny. El 3 de juliol, només un dia després d'esclatar la crisi a Tailàndia, el banc central hagué d'intervenir fortament per defensar el Peso filipí. El Peso caigué de 26 pesos per dòlar al començament de la crisi fins a 38 pesos per dòlar l'any 2000 arribant a un punt mínim de 40 pesos per dòlar.

## Referències

* ↑ «The lowdown on the 1997 financial crisis» (en anglès). Bankgok Post, 12-02-2024. [Consulta: 29 agost 2024].

## Enllaços externs

* Michael Pettis, The Volatility Machine: Emerging Economies and the Threat of Financial Collapse Oxford University Press 2001 ISBN 0-19-514330-2