OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Cala Figuera

La Torre de Cala Figuera és una torre de guaita del terme de Calvià (Mallorca) situada al cap de Cala Figuera, a 20 metres sobre el nivell del mar. Està declarada Bé d'Interès Cultural, malgrat que es troba en estat de ruïna parcial.
Formava part d'un extens sistema de vigilància i senyalització de tota la costa mallorquina per combatre la pirateria, en el qual contribuïa com a torre de senyals, connectada amb la torre de Rafalbeig i la d'Illetes.

## Descripció

És una torre d'un 8,5 metres d'alt i de planta circular amb alçat troncocònic i un repeu de diverses filades de peces de marès. El primer cos és massís i ple, i la cambra principal se situa a uns quatre metres d'alçada; s'hi accedia per mitjà d'una escala de braó. La cambra té coberta de cúpula semiesfèrica i una sola fornícula. La volta té un buit que permet l'accés al terrat, que era protegit amb un matacà i el terrat, voltat d'un parapet simple. Està construïda amb la tècnica de pedra en verd, combinant pedra calcària i blocs de marès.

## Història

Va ser construïda a instàncies dels Jurats l'any 1579, i aquell mateix estiu ja es nomenaren els primers torrers. El 1597 ja va haver de menester reparacions, i el 1643 es tornaren a fer obres, en les quals es construí una barraca pels torrers; seguiren noves restauracions el 1672 i el 1750. Posteriorment, no consten noves actuacions, per bé que ja el 1793 es diu que tenia una esquerda «de prou consideració», i el 1824 s'indica que calia reforçar el parament.
El 1876, l'Estat la subhastà, i la comprà el marquès de Bellpuig, propietari de la Porrassa. Més endavant, acabada la Guerra, l'exèrcit espanyol expropià els terrenys per instal·lar-hi una bateria de costa, i es feren obres a la torre per fer-la servir com a observatori: es col·locaren uns escalons metàl·lics al parament per pujar-hi amb facilitat, i s'habilità la barraca dels torrers per noves funcions. El 1998, el Ministeri de Defensa desafectà els terrenys i desmantellà els canons de la bateria.
En època recent, s'enderrocà la barraca dels torrers, i el llenç oest de la torre s'ha esbaldregat, amb perill d'esfondrament imminent. A despit que el 2016 el Consell aprovà un programa de conservació patrimonial específic per torres i talaies, no s'ha materialitzat res i la seva integritat no està garantida.

## Referències

* ↑ «Declaració de Bé d'Interès Cultural» (en castellà). Boletín Oficial del Estado, 22-06-2015.
* 1 2 «La torre de Cala Figuera agoniza». Diario de Mallorca, 07-05-2018.
* 1 2 3 4 5 Aparicio, Àngel; Sastre, Vicenç. Mallorca. Torres i talaies costaneres. Palma: Institut d'Estudis Baleàrics, 2019, p. 185. ISBN 84-17389-98-7.
* ↑ «Torre de Cala Figuera». +Calvià.
* ↑ «Un halo de esperanza para las viejas torres». Diario de Mallorca, 28-07-2016.
# Torre del Fanal (Cotlliure)

La Torre del Fanal, o Torre d'Avall, és una torre de vigilància costanera de la vila de Cotlliure, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada al bell mig del Passeig de Voramar, al Port d'Avall.
Formava part d'una xarxa de dispositius de vigilància (com també la Torre de la Maçana i la de Madaloc) de la mar que es poden retrobar a tota la costa dels Països Catalans i fins i tot a tota la conca mediterrània i, segles més tard, de la de defensa de la vila i port de Cotlliure.
Aquesta torre ha tingut diversos usos, al llarg dels segles. De primer, torre de vigilància i de guia per als vaixells que entraven en el port, mercès al fanal que li donà el nom. Més tard fou utilitzada de duana.

## Referències

* ↑ «La Torre del Fanal en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-05-31. [Consulta: 1r maig 2016].

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan; Rieu, Bernat. «Cotlliure: Castell de Sant Elm». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
# Tàntal blanc

El tàntal blanc és un ocell camallarg de la família dels cicònids (Ciconiidae) que habita zones d'aiguamolls, llacs i manglars del sud-est asiàtic, a Cambodja, sud del Vietnam, Malaia, Sumatra, Borneo i Sulawesi. És un gran ocell que pot arribar a la llargària de 97 cm, amb color general blanc, que contrasta amb la pell vermella de la cara i les plomes de vol d'ales i cua, de color negre verdós brillant.
# Tàntal (novel·la)

Tàntal és una novel·la catalana de 1928 escrita per Miquel Llor. Es tracta d'una novel·la iniciàtica, de construcció de personatge, un Bildungsroman. És una novel·la psicològica que té una clara influència dels autors europeus moderns: Freud, Marcel Proust, Dostoievski i Virginia Woolf. És una de les primeres novel·les catalanes modernes que intentaven donar embranzida a una nova novel·la més moderna per competir amb el realisme i dotar-la de nous temes, tècniques i horitzons.

## Vegeu també

* Laura a la ciutat dels sants

## Referències

* ↑ «Tàntal (novel·la)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ L'autor: Miquel Llor
* ↑ Miquel Llor a xtec.cat
Viccionari
# Toquí capnegre

El toquí capnegre (Arremon atricapillus) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció

La majoria de la família Arremon tenen una cella prominent, però el toquí capnegre té el cap completament negre que contrasta amb la gola blanca i l'esquena verd oliva. No presenta dimorfisme sexual. Es desplaça sol o en parella a prop del sòl al bosc humit.

## Hàbitat i distribució

Viu al sotabosc dels boscos humits, especialment a prop de les vores, en altituds entre els 300 i 1.200 metres a Colòmbia i Panamà.

## Taxonomia

Fins poc entrat el segle XXI, el toquí capnegre es col·locava en el gènere Buarremon.
En un principi es considerava una subespècie (Arremon torquatus atricapillus) del toquí cap-ratllat (A. torquatus). A partir de les diferències de vocalització, plomatge i genètica, es va determinar separar-la i tractar-la com espècie diferent. El SACC va dividir el grup el 2010.
A més, el toquí de Costa Rica (A. costaricensis), sovint s'ha tractat com una subespècie del toquí cap-ratllat (A. torquatus), o una subespècie del toquí capnegre, però basant-se en l'ecologia, la morfologia, el cant i el treball molecular, recentment s'ha suggerit que A. costaricensis era digne de tractament com a espècie. En aquest cas, el toquí capnegre només inclouria dues subespècies:
* A. a. atricapillus (Lawrence, 1874) localitzat al nord de Colòmbia.
* A. a. tacarcunae (Chapman, 1923) est de Panamà.

## Referències

* ↑ «Toquí capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* ↑ «Black-headed Brushfinch». eBird. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «Gorrión-montés Cabecinegra/Black-headed Brush-Finch/Arremon atricapillus» (en castellà). Birds of Colombia, 26-06-2020. [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ Cadena, Carlos Daniel; Klicka, John; Ricklefs, Robert E. «Evolutionary differentiation in the Neotropical montane region: Molecular phylogenetics and phylogeography of Buarremon brush-finches (Aves, Emberizidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 44, 3, 01-09-2007, pàg. 993–1016. DOI: 10.1016/j.ympev.2006.12.012.
* 1 2 Cadena, Carlos Daniel; Cuervo, AndréS M. «Molecules, ecology, morphology, and songs in concert: how many species is Arremon torquatus (Aves: Emberizidae)?: HOW MANY SPECIES IS A. TORQUATUS» (en anglès). Biological Journal of the Linnean Society, 99, 1, 18-12-2009, pàg. 152–176. DOI: 10.1111/j.1095-8312.2009.01333.x.
* ↑ «Species limits in Arremon torquatus». [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ Ridgely, Robert S.; Tudor, Guy. The birds of South America. Vol. 1: The Oscine passerines. 1. 2. print. Oxford: Oxford Univ. Press, 1994. ISBN 978-0-19-857217-6.
# Tàngara blanc-i-negra

La tàngara blanc-i-negra (Conothraupis speculigera) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els matolls del sotabosc i vegetació secundària de les terres baixes al centre i sud de l'Equador, nord i est del Perú, nord de Bolívia i oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tàngara blanc-i-negra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tàngara bruna

La tàngara bruna (Orchesticus abeillei) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) i única espècie del gènere Orchesticus Cabanis, 1851.

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos del sud-est de Brasil.

## Referències

* ↑ «Tàngara bruna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tsukasa Umesaki

Tsukasa Umesaki (Isahaya, Prefectura de Nagasaki, Japó, 23 de febrer de 1987) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tsukasa Umesaki va disputar un partit amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Tucows

Tucows és una empresa canadenca creada el 1994 que proporciona serveis de registre de dominis a través d'una xarxa de distribució de més de 6.000 proveïdors de serveis. A més de dominis, la companyia també ofereix, entre d'altres, allotjament de correu electrònic, protecció contra correu brossa i virus, programari per a blocs, eines de creació de pàgines web i certificats digitals. La biblioteca de programari de Tucows és una de les més importants al món en programari gratuït i programari de prova amb més de 40.000 referències.

## Referències

* ↑ «El registrador Tucows ja ofereix dominis .cat». Arxivat de l'original el 2014-09-10. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Umbo

«Umbo» té aquests significats:
* Umbo (bivalve), part d'un bivalve que va ser formada quan l'animal era jove
* Umbo (ull), depressió minúscula en el centre de la foveòla corresponent al reflex foveal
* Umbo (de membrana timpànica), porció del timpà de l'orella més central i invertida
* Umbo (micologia), part superior d'alguns bolets
* Otto Umbehr (1902–1980), fotògraf alemany conegut com a "Umbo"
* Umbo (d'un escut), peça rodona, convexa o cònica al centre d'un escut
* El creixement del primer any d'una escata de llavor en una pinya de Pi, que apareix com a protuberància a l'escala al cap de dos anys
# Trece badaladas

Trece badaladas (castellà: Trece campanadas) és una pel·lícula gallega dirigida per Xavier Villaverde que va ser estrenada el 2002 i fou rodada originalment en castellà. Está basat lliurement en la novel·la Trece badaladas de Suso de Toro.

## Argument

Xacobe, un jpbr escultor, torna a Santiago de Compostel·la, la seva ciutat natal, després de quinze anys d'absència. A causa del seu retorn descobreix que la seva mare, a la que creia morta, en realitat era viva i tancada en un psiquiàtric. Però aquest gir l'obligarà a enfrontar-se a un esdeveniment del que porta fugint la meitat de la seva vida. La trobada amb el seu passat el portarà al centre d'un carreró sense sortida, en què descobrirà quelcom terrible: És la peça fonamental en un pla laberíntic.

## Repartiment

* Juan Diego Botto - Xacobe
* Luís Tosar - Mateo
* Marta Etura - María
* Elvira Mínguez - Carmen
* Laura Mañá - Claudia
* Rosa Álvarez - Aura
* Diego Infante - Raúl
* Gonzalo Uriarte - Sacerdot
* David Álvarez - Xacobe de nen
* Ernesto Chao - Inspector

## Premis i nominacions

    Premis Mestre Mateo
| Any | Categoria | Receptor | Resultat |
| 2a edició | Millor pel·lícula | Xavier Villaverde | Guanyador |
| 2a edició | Millor director | Xavier Villaverde | Nominat |
| 2a edició | Millor actor | Luis Tosar | Guanyador |
| 2a edició | Millor actriu secundària | Rosa Álvarez | Nominat |
| 2a edició | Millor guió | Xavier Villaverde | Nominat |
    Nominada al Goya al millor maquillatge i perruqueria
    Nominada a millor pel·lícula al Fantasporto
    Nominada a la millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges.

## Referències

* ↑ Xavier Villaverde presenta '13 campanadas' una història de fantasmes basada en un llibre de Suso del Toro, vilaweb, 11 de gener de 2002
* ↑ «Trece campanadas», una pesadilla entre los mitos de Fausto y Hamlet, ABC, 13 de gener de 2003
* ↑ Trece campanadas a Fotogramas
* ↑ II Premios Mestre Mateo
* ↑ Trece Campanadas al web dels Goya
* ↑ La película gallega «Trece campanadas» marca la apertura de Fantasporto 2003, La Voz de Galicia, 20 de febrer de 2003
* ↑ "Trece Campanadas" cerrará la sección oficial del Festival de Sitges 2002, Europa Press, 13 d'octubre de 2003

## Bibliografia

* González Herrán, José Manuel e Tarrío Varela, Anxo (2002). “Encontro en Compostela con Xabier Villaverde e Suso de Toro”, Boletín Galego de Literatura, 27, 237-261.
* López López, Yolanda (2003). “Trece badaladas: falseando as pedras de Compostela baixo a chuvia”, Madrygal, 6, 69-73.
* Royo, Curro, Pozuelo, Juan Vicente & Villaverde, Xavier (2003). Trece campanadas: Guión cinema- tográfico. Madrid: Ocho y Medio.

## Enllaços externs

* Fitxa al Consello da Cultura Galega
# Trechalea

Trechalea és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels traquèlids (Trachelidae). Fou descrit per primera vegada per Tord Tamerlan Teodor Thorell l'any 1869.
Les espècies d'aquest gènere es troben a Amèrica del Sud, Amèrica central i al sud d'Amèrica del Nord.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data de 20 de gener de 2019 hi ha les següents espècies reconegudes:
* Trechalea amazonica F. O. Pickard-Cambridge, 1903 – Trinidad, Colòmbia, Brasil
* Trechalea bucculenta (Simon, 1898) – Colòmbia, Brasil, Argentina, Bolívia
* Trechalea connexa (O. Pickard-Cambridge, 1898) – Mèxic
* Trechalea extensa (O. Pickard-Cambridge, 1896) – Mèxic a Panamà
* Trechalea gertschi Carico & Minch, 1981 – EUA, Mèxic
* Trechalea longitarsis (C. L. Koch, 1847) (espècie tipus) – Colòmbia, Equador, Perú
* Trechalea macconnelli Pocock, 1900 – Equador, Perú, Brasil, Guyana, Surinam
* Trechalea paucispina Caporiacco, 1947 – Perú, Brasil, Guyana
* Trechalea tirimbina Silva & Lapinski, 2012 – Costa Rica

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Trechalea Thorell, 1869 en la família Trachelidae +base de dades. Accés el 19 de gener de 2019.
* ↑ Thorell, T. (1869). On European spiders. Part I. Review of the European genera of spiders, preceded by some observations on zoological nomenclature. Nova Acta Regiae Societatis Scientiarum Upsaliensis (3) 7: 1-108.
# Tour dels Aeroports

El Tour dels Aeroports (oficialment Tour des aéroports) és una cursa ciclista per etapes que es disputa a Tunísia. La primera edició es disputà el 1997 i ha tingut diversos parèntesis en què no s'ha disputat, el 2004 i 2005, de 2011 a 2016 i de 2020 a 2022. El 2006 i 2007 formà part del calendari UCI Àfrica Tour amb una categoria 2.2.
La cursa és organitzada per l'Oficina d'Aviació Civil i Aeroports i la Federació de Tunísia de Ciclisme, en col·laboració amb l'Agrupació Constitucional Democràtica.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1997 | Lemjed Belkadhi | | |
| 1998 | Omar Slimane Zitoune | | |
| 1999 | Sayed Mohammed | | |
| 2000 | Yvonnick Bolgiani | | |
| 2001 | Jean-Charles Fabien | | |
| 2002 | Jérôme Bouchet | | |
| 2003 | Aurélien Passeron | | |
| 2004-2005 | ? | ? | ? |
| 2006 | Hassen Ben Nasser | Olivier Lefrancois | Benjamin Cantournet |
| 2007 | Ahmed Mohammed Ali | Abdelkader Belmokhtar | Redouane Chabaane |
| 2008 | Cherif Merabet | | |
| 2009 | Abdelati Saadoune | Ahmed Mraihi | Adil Jelloul |
| 2010 | Adil Jelloul | | |
| 2011-2016 | No disputada | No disputada | No disputada |
| 2017 | Matthias Legley | Hassen Ben Nasser | Abdelraouf Bengayou |
| 2018 · | Hamza Mansouri | Youcef Reguigui | Vincent Louiche |
| 2019 | Yacine Hamza | Ismail Lallouchi | Abdellah Ben Youcef |

## Referències

* ↑ Archives, Cycling. «Tour des Aéroports» (en anglès). [Consulta: 22 desembre 2022].
* ↑ «Abdelbasset Hannachi s’impose, Azzedine Lagab Plantilla:2e» (en francès). Le Midi libre, 05-10-2009. ISSN: 1112-7449 [Consulta: 20 agost 2012]..
* ↑ «L'Algérien Abdelkader Benmokhtar remporte la Plantilla:1re étape» (en francès). Le Midi libre, 03-10-2007. ISSN: 1112-7449 [Consulta: 20 agost 2012]..
* ↑ «Cyclisme – Tour international des aéroports : le Belge Mathias Legley remporte la Plantilla:15e édition», 08-10-2017. [Consulta: 19 octubre 2018]..
* ↑ Mohamed Kermia. «Tour des aéroports de Tunisie : victoire finale de Hamza Mansouri», 13-10-2018. [Consulta: 19 octubre 2018]..
* ↑ «Tour cycliste international des aéroports de Tunisie : l’AS militaire de Tunis termine à la troisième place», 13-10-2018. [Consulta: 19 octubre 2018]..
* ↑ «Tour des Aéroports : Yacine Hamza remporte la 17e édition | Radio Algérienne» (en francès). [Consulta: 22 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Universitat de Califòrnia a San Diego

La Universitat de Califòrnia a San Diego (UCSD) és una universitat pública co-educacional localitzada a La Jolla, un suburbi de San Diego, Califòrnia. És part del sistema de la Universitat de Califòrnia des de 1959 i va ser construïda al voltant del Scripps Institution of Oceanography.
UCSD, com és comunament coneguda, generalment és considerada la tercera millor de les universitats del sistema al qual pertany. La universitat en si es troba entre les millors universitats del país en matèries relacionades amb la medicina i les ciències, en singular el programa de biotecnologia, que és tercer en la nació. La Universitat també destaca en altres camps tals com teatre i dansa (el tercer lloc segons l'informe d'OS News and World) i enginyeria.

## Història

La universitat es va integrar al sistema de la Universitat de Califòrnia el 1959 després d'haver servit com l'estació marítima de la universitat des de 1912. Clark Kerr, expresident del sistema, va incloure a UCSD com un dels nous campus construïts per solucionar l'explosió demogràfica i els seus efectes en les institucions educatives públiques de l'estat.
Des de la seva creació, la universitat ha servit com la més prestigiosa de les universitats que funcionen al Comtat de Sant Diego. Actualment serveix a 25,000 estudiants encara que la quantitat varia amb any.

## Escoles i facultats

* Earl Warren College
* Eleanor Roosevelt College
* John Muir College
* Revelle College
* Sixth College
* Thurgood Marshall College
# Uta lemuroide

L'uta lemuroide (Hemibelideus lemuroides) és un dels membres més únics del grup dels pseudoquírids. De fet, és més proper al petaure gegant meridional (Petauroides volans) que a la resta d'utes. Aquest pòssum viu en una petita àrea entre Ingham i Cairns, a Queensland (Austràlia). També n'existeix una població aïllada a Carbine Tableland.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 50-51. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 98.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Valentín Pizarro Gómez

Valentín Pizarro Gómez (Ciudad Real, Castella-la Manxa, 14 d'agost de 1981) és un àrbitre de futbol espanyol de la Primera Divisió d'Espanya. Pertany al Comitè d'Àrbitres de la Comunitat de Madrid.

## Trajectòria

Després de cinc temporades en Segona Divisió aconsegueix l'ascens a Primera Divisió d'Espanya conjuntament amb el col·legiat de La Rioja César Soto Grado.

## Temporades

| Categoria | País | Any | Partits |
| Segona Divisió "B" | Espanya | 2007-2014 | 102 |
| Segona Divisió | Espanya | 2014-2019 | 99 |
| Primera Divisió | Espanya | 2019- | |

## Premis

* Trofeu Guruceta Primera Divisió (1): 2020

## Referències

* ↑ «Pizarro Gómez: Valentín Pizarro Gómez - Árbitro». www.bdfutbol.com. [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ «Soto Grado y Pizarro Gómez, nuevos árbitros de Primera División para la temporada 2019/2020» (en castellà). Marca.com, 02-07-2019. [Consulta: 2 juliol 2019].
# Esquí aquàtic als Jocs Mediterranis de 2018

La competició d'esquí aquàtic dels Jocs del Mediterrani de 2018 de Tarragona es va celebrar entre el 23 i el 24 de juny al Marina Port Tarraco de Tarragona. La primera aparició d'aquest esport en els Jocs del Mediterrani va ser a Pescara 2009 a Itàlia.
La competició es va centrar en dues modalitats, slalom masculí i slalom femení.

## Medaller per categoria

| Categoria | Or | Plata | Bronze |
| Slalom masculí | Brando Caruso | Carlo Allais | Tanguy Dailland |
| Slalom femení | Camille Poulain-Ferarios | Manon Costard | Laura Martin |

## Medaller per país

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 2 | Itàlia | 1 | 1 | - | 2 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* ↑ «Esquí nàutic - Jocs Mediterranis 2018». Arxivat de l'original el 2018-05-26. [Consulta: 25 maig 2018].
# Villa Grimaldi

El Parc per la Pau Villa Grimaldi és un museu de Santiago de Xile que obrí les portes el 1997 i ofereix un espai públic dedicat a recordar les víctimes de les violacions dels drets humans. Els antics presoners de la Villa Grimaldi guien els visitants per les instal·lacions del que fou un important centre de detenció i tortura de la policia secreta del general colpista Augusto Pinochet, la DINA. Es visiten els ciments originals de la casa, on hi ha un petit model arquitectònic del que fou el quarter Terranova, el Patio Deseado fet de mosaics creats amb el paviment original, la reconstrucció de les antigues cel·les de detenció i tortura, i diferents espais que recorden les víctimes de la dictadura militar xilena. Membre de la Coalició Internacional d'Espais de Consciència (www.sitesofconscience.org).
L'11 de setembre de 1973 un cop d'Estat acabava amb la presidència i la vida de Salvador Allende i s'instaurava una dictadura militar sota les ordres del general Augusto Pinochet. S'eliminaren les institucions democràtiques en tot el país i foren substituïdes per cúpules militars que dugueren a terme una campanya de terror i eliminació sistemàtica dels qui s'oposaven al nou govern. Milers de ciutadans foren detinguts i "desapareguts", mentre que d'altres sobrevisqueren en centres de detenció i tortura durant els 17 anys de terrorisme d'estat. Després del cop d'Estat, els soldats de la Dirección de Inteligencia Nacional (DINA) s'apropiaren de la finca "Villa Grimaldi" i la van convertir en un dels epicentres de crueltat i violència de la dictadura militar.

## Referències

* 1 2 «Corporació Parc per la Pau "Villa Grimaldi"». Memorial Democràtic. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 7 gener 2017].
# Et-Taous

Et-Taous (en àrab الطاوس, aṭ-Ṭāwus; en amazic ⵟⴰⵡⵙ) és una comuna rural de la província d'Errachidia, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.792 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].