OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jasmonat

El jasmonat (JA) i els seus derivats són hormones senyalitzadores amb base lípidica que regulen un ampli ventall de processos en les plantes que van des del creixement i la fotosíntesi al desenvolupament reproductiu. En particular els jasmonats són crítics per a la defensa de les plantes contra els herbívors i les respostes de les plantes davant les males condicions medioambientals i altres tipus de reptes biòtics i abiòtics. Els jasmonats també es poden alliberar en la forma de compostos orgànics volàtils (VOCs) per permetre la comunicació entre les plantes en anticipació a perills entre elles.
El nom de jasmonat prové del nom científic del gessamí (Jasminum), de l'oli essencial d'aquesta planta, en concret de l'espècie Jasminum grandiflorum, es va aïllar químicament el metil jasmonat i es va poder determinar l'estructura molecular dels jasmonats.

## Estructura dels jasmonats i els seus derivats

Els jasmonats (JA) són oxilipins, o àcids grassos oxigenats, sintetitzats a partir de l'àcid linolènic de les membranes del cloroplast.
El mateix jasmonat pot ser posteriorment metabolitzat en derivats actius o inactius.

## Jasmonat i patogènesi

Pseudomonas syringae causa malalties bacterianes en les tomaqueres bloquejant la via de senyalament del jasmonat injectant una sèrie de compostos químics entre ells la fitotoxina coronatina
Encara que la via del jasmonat és crítica en la resposta a les ferides no és l'única via de senyalament que es troba en la defensa de les plantes. Un exemple ben estudiat és l'àcid salicílic que indueix tant l'expressió de gens relacionats amb la patogènesi com la resistència adquirida sistèmica.

## Referències

* ↑ Farmer, E. E.; Ryan, C. A. «Interplant communication: airborne methyl jasmonate induces synthesis of proteinase inhibitors in plant leaves». Proc Natl Acad Sci U S A, vol. 87, 19, 1990, pàg. 7713–7716. DOI: 10.1073/pnas.87.19.7713. PMC: 54818. PMID: 11607107.
* ↑ Baldwin, I. T.; Halitschke, R., Paschold, A., von Dahl, C. C., Preston, C. A. «Volatile signaling in plant-plant interactions: "talking trees" in the genomics era». Science, vol. 311, 2006, pàg. 812–815. DOI: 10.1126/science.1118446.
* ↑ Demole E; Lederer, E.; Mercier, D. «Isolement et détermination de la structure du jasmonate de méthyle, constituant odorant caractéristique de l'essence de jasmin». Helv Chim Acta, vol. 45, 1962, pàg. 675–85. DOI: 10.1002/hlca.19620450233.
* 1 2 Katsir, L.; Chung, H. S., Koo, A. J. K., Howe, G. A. «Jasmonate signaling: a conserved mechanism of hormone sensing». Curr Bio, vol. 11, 2008, pàg. 428–435. DOI: 10.1016/j.pbi.2008.05.004.
* ↑ Zhao, Y; Thilmony, R, Bender, CL, Schaller, A, He, SY, Howe, GA «Virulence systems of Pseudomonas syringae pv. tomato promote bacterial speck disease in tomato by targeting the jasmonate signaling pathway.». The Plant journal : for cell and molecular biology, vol. 36, 4, 2003 Nov, pàg. 485–99. PMID: 14617079.
# Thallomys shortridgei

Thallomys shortridgei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del Cap Septentrional (Sud-àfrica). Probablement es tracta d'un animal arborícola que viu als matollars amb acàcies. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg britànic Guy Chester Shortridge.

## Referències

* ↑ Boitani, L.; Taylor, P. J. Thallomys shortridgei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 gener 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 378-379. ISBN 978-0801893049.
# Salsa caçadora

La salsa chasseur o salsa caçadora és una salsa típica de la cuina francesa que conté entre els seus ingredients xampinyons tallats en làmines i saltats en mantega juntament amb unes rodelles de ceba. El nom prové del seu ús per a acompanyar carns de caça.

## Característiques

La salsa s'elabora amb xampinyó i cansalada salada saltada amb mantega i ceba picada. Se sol emprar com a espessant una mica de farina barrejada amb mantega (50/50) després s'hi afegeix vi negre i brou de carn, i herbes aromàtiques (estragó, farigola i julivert). A vegades s'hi sol afegir fetges de pollastre, o trossos de la carn del mateix pollastre.

## Referències

* ↑ Teodoro Bardají Mas, (1936), «La cocina de ellas», Madrid, receta:104

## Vegeu també

* Gastronomia de França
* Salsa La Vallière
# Isoperla katmaiensis

Isoperla katmaiensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Alaska (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Szczytko & Stewart, 1979. Mem. Am. Entomol. Soc. 32:36.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stewart, K.W. i M.W. Oswood, 2006. The Stoneflies (Plecoptera) of Alaska and Western Canada. The Caddis Press: Columbus, Ohio. 325 pp.
* ↑ Szczytko, S.W. i K.W. Stewart, 1979. The genus Isoperla (Plecoptera) of western North America; holomorphology and systematics, and a new stonefly genus Cascadoperla. Memoirs of the American Entomological Society, 32: 1-120.
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Szczytko & Stewart, 2002. Trans.Amer.Ent.Soc. 128(1):7.
# Turania (arna)

Turania és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Turania pentodontalis (Erschoff, 1874)
* Turania russulalis (Christoph, 1877)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 abril 2019].
# Josep Clofent i Rosique

Josep Clofent i Rosique (Barcelona, 12 de gener de 1948) és un polític català.

## Biografia

Graduat en enginyeria tècnica industrial a l'Escola Tècnica Universitària de Canet de Mar (Maresme). Treballà a diverses empreses del sector tèxtil i milità al PSUC de 1969 a 1973. Va ser membre de l'escoltisme de 1952-1957 i promotor de l'agrupament escolta de Caldes d'Estrac. Es va integrar a Convergència Socialista de Catalunya (CSC) i després en el PSC, del que en fou primer secretari de la Federació del Maresme i conseller nacional. També ha estat secretari general del Maresme de la UGT de Catalunya de 1978 a 1991.
A les eleccions municipals de 1987 fou escollit regidor de l'ajuntament d'Argentona i primer tinent d'alcalde a les les de 1991. També ha estat membre del Consell Comarcal del Maresme (1987-1995) i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1988, 1992, 1995 i 1999 pel PSC-PSOE. Ha estat vicepresident de la Comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme del Parlament de Catalunya el 1992.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 82

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament de Catalunya a La Vanguardia, 31 de maig de 1988.
* Web del Parlament de Catalunya: Biografies diputats legislatura 1992-1995
# Jean-Louis Leconte

Jean-Louis Leconte (París, 17 de maig de 1948) és un actor, guionista i director de cinema francès.

## Filmografia
### Director de cinema

* 1976 : Chaleurs d'été (curtmetratge)
* 1978 : L'Ombre et la Nuit
* 1983 : Une pierre dans la bouche
* 1990 : Bienvenue à bord !
* 2003 : Portrait caché

### Guionista

* 1983 : Une pierre dans la bouche
* 1986 : Les Longs Manteaux
* 1990 : Bienvenue à bord !
* 1997 : Tenue correcte exigée
* 2003 : Portrait caché
* 2006 : Serko

### Actor

* 1975 : Allégorie

## Distincions

* Césars 1977 : nominació a César al millor curtmetratge de ficció per Chaleur d'été
* 1977 : Al Festival de Canes, Chaleurs d'été, fou nominat al millor curtmetratge de ficció.

## Referències

* ↑ Jean-Louis Leconte a unifrance.org
* ↑ Jean-Louis Leconte al web del festival de Canes
# Terrassola (Lladurs)

* Aquest article tracta sobre aquesta entitat de població del municipi de Lladurs. Vegeu-ne altres significats a «Terrassola».
Terrassola és una de les set entitats de població del municipi de Lladurs (Solsonès). Està situada al vessant oriental de la Ribera Salada entre el riu i La Llena. El nucli a l'entorn de l'església de Sant Pau és despoblat. Els seus 19 habitants viuen en cases disperses. El castell i les seves dependències van ser abandonats a la primera meitat del segle xx i es troben en estat de ruïnes. La primera menció és a l'Acta de consagració i dotació de la catedral d'Urgell (819 o 839). Figura també en les confrontacions d'una venda feta el 1052. La parròquia de Sant Pau va ser suprimida el 1909 i repartida entre Timoneda, la Llena, Castellar i Montpol.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 12 | 13 | 25 | 25 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 12 | 10 | 22 | 22 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 11 | 9 | 20 | 20 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 11 | 9 | 20 | 20 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 10 | 9 | 19 | 19 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 10 | 9 | 19 | 19 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 9 | 9 | 18 | 18 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 10 | 9 | 19 | 19 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 10 | 7 | 17 | 17 |
| Font: INE ||||||||

## Referències

* ↑ «Terrassola (Lladurs)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sant Pau de Terrassola». Ajuntament de Lladurs, s.d. [Consulta: 27 maig 2018].
* ↑ «Terrassola». Bisbat de Solsona, 2016. Arxivat de l'original el 2016-11-16. [Consulta: 26 maig 2018].
# Santa Margarida de Vinyoles

Santa Margarida de Vinyoles és una església del municipi de les Llosses inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular, molt modificat, d'una nau sobrealçada i coberta amb volta de canó, amb l'interior en disposició abarrocada i amb motllures de guix, i un campanar de torre posterior. Té afegit a una banda la sagristia i l'altra l'antiga casa d'ermitans. De l'edificació que el precedí, d'època romànica tardana, en resta el cos que s'allarga per darrere al santuari actual, amb un portal de dovelles mitjanes i una finestreta d'arc de mig punt. A principis del segle XXI la casa d'ermitans resta abandonada i l'església es troba en estat ruïnós.

## Història

El santuari de Santa Margarita de Vinyoles, situat més amunt del castell de la Guàrdia de Ripoll i documentat des del segle xiii, correspon a l'antiga capella del castell. L'edifici actual fou bastit el 1854 amb motiu d'un vot popular fet durant una epidèmia de còlera.

## Referències

* 1 2 «Santa Margarida de Vinyoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Ignazio Gardella

Ignazio Gardella (Milà, 30 de març de 1905 - Oleggio, 15 de març de 1999) fou un arquitecte, enginyer i dissenyador italià.
Gardella és una de les figures més importants de l'arquitectura italiana del segle xx. Fill de l'arquitecte homònim, es va graduar en enginyeria a la Politècnica de Milà el 1928 i en arquitectura el 1949 a la IUAV. Va col·laborar de forma activa a la creació del Moviment Modern italià ja a la seva etapa universitària.
La seva obra és força extensa; es pot destacar el Dispensari Antituberculós d'Alessandria (1934-38), la casa Borsalino (també a Alessandria, del 1952), o el nou Palau de Justícia de la Spezia. Va prendre part en diversos CIAM (com el de 1952 i el de 1959).

## Enllaços externs

En italià:
* Pàgina monogràfica del site del Liceu Berchet Arxivat 2005-12-17 a Wayback Machine., on Gardella va estudiar.
* Pàgina del Museu Virtual d'Arquitectura Moderna d'Ivrea
* Biografia del site Olivari Arxivat 2009-03-26 a Wayback Machine.
* Aurelio Cortesi, Ricordo di Ignazio Gardella, in "Area" n. 44, maig/juny de 1999, pp. 130-131 Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
En anglès:
* Pàgina monogràfica del site Vitruvio Arxivat 2007-10-06 a Wayback Machine.
# Portal i finestra gòtica de Cal Pastor

El portal i finestra gòtica de Cal Pastor és una obra de Seva (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La pedra del portal és més fosca que el de la finestra. Dita finestra té desaigües i ampits, i en les bases del desaigües, formes geomètriques esculturades, si bé no gaire definides per l'erosió.
El portal consta de pedres de grans dimensions, amb guardapols, que envolten la llinda superior on podem veure diferents rosetons esculturats amb línies corbes.

## Referències

* 1 2 «Portal i finestra gòtica de l'habitatge al carrer de Dalt, 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Falmouth

«Falmouth» té aquests significats:
* Falmouth (Cornualla), localitat britànica de Cornualla
* Falmouth (Kentucky), localitat estatunidenca de Kentucky
* Falmouth (Maine), localitat estatunidenca de Maine
* Falmouth (Massachusetts), localitat estatunidenca de Massachusetts
* Falmouth (Virgínia), localitat estatunidenca de Virgínia
# UBIGEO

UBIGEO és el sistema de codificació per a localitzacions geogràfiques (Código Ubicación Geografica) al Perú utilitzat per l'Institut d'Estadística Nacional (Instituto Nacional de Estadística e Informática) per codificar la subdivisió administrativa de primer nivell: regions, la de segon nivell: províncies i de tercer nivell: districtes.

## Sintaxi

El sistema de codificació utilitza números de dos dígits per a cada nivell de subdivisió. El primer nivell comença a numerar a 01 per a la Regió de l'Amazones i continua en alfabètic ordre fins a 25 fins a la Regió d'Ucayali. Les regions addicionals s'afegiran al final de la llista, començant amb el primer número disponible.
El segon nivell comença amb 0101 per la primera província a la Regió d'Amazonas: La província de Chachapoyas i continua fins a 2504 per a l'última província (Purus) a la Regió d'Ucayali. Les províncies es numeren per regió amb la primera província que sempre és aquell en el qual la capital de regions està situada. Les províncies restants es codifiquen en alfabètic ordre. Les províncies addicionals s'afegiran per regió al final de la llista, començant amb el primer número de província disponible.
El tercer nivell; comença amb 010101 per al primer districte a la primera província a la regió d'Amazonas: Districte de Chachapoyas i continua fins a 250401 per a l'últim districte a l'última província de la regió Ucayali: Districte de Purus. Els districtes es numeren per província amb el primer districte que sempre és on es troba la capital. Els districtes restants es codifiquen en ordre alfabètic ordre. Els districtes addicionals s'afegiran per província al final de la llista, començant amb el primer número de districte disponible.

## Exemples
### Regions

* 01 Regió d'Amazonas
* 02 Regió d'Ancash

### Províncies

* 0101 Província de Chachapoyas a la regió d'Amazonas.
* 0102 Província de Bagua a la regió d'Amazonas.
* 0201 Província de Huaraz a la regió d'Ancash.

### Districtes

* 010101 Districte de Chachapoyas a la província de Chachapoyas.
* 010102 Districte d'Asunción a la província Chachapoyas.
# Jurisdicción de Lara

Jurisdicción de Lara és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda. Inclou les pedanies de La Aceña, Lara, Paúles i Vega de Lara.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 61 | 84 | 62 | 59 |
# Tatia perugiae

Tatia perugiae és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja insectes, principalment formigues i escarabats.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 086622131X
# Santa Fe (Granada)

Santa Fe és un municipi de la província de Granada, a la comunitat autònoma d'Andalusia. Situat a la Vega de Granada i travessat pel riu Genil d'est a oest, el terme municipal és gairebé totalment pla i manca d'elevacions muntanyenques. Comprèn tres nuclis de població: Santa Fe, El Jau (uns 800 hab.) i Pedro Ruiz (250 hab.).

## Demografia

Evolució demogràfica de Santa Fe :
| 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 12.730 | 12.812 | 13.015 | 13.476 | 13.803 | 14.301 | 14.599 |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la localitat.
* Microweb turística de Santa Fe Arxivat 2013-01-14 a Wayback Machine. pel Patronat de Turisme de Granada.
* Dades socioeconòmiques de Santa Fe Arxivat 2007-10-23 a Wayback Machine. en el Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia.
* Situació de Santa Fe Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine. en el Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia.
# Prionop front-rogenc

El prionop front-rogenc (Prionops scopifrons) és un ocell de la família dels vàngids (Vangidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones forestals a l'extrem sud de Somàlia i nord i sud-est de Kenya, cap al sud, a través de l'est de Tanzània i l'extrem est de Zimbabwe fins al sud de Moçambic i l'extrem est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Prionop front-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Expedició Erebus i Terror

L'expedició Erebus i Terror o expedició Ross va ser una rellevant expedició britànica a l'Antàrtida. Dirigida entre 1839 i 1843 per James Clark Ross, la missió tenia per objecte l'exploració i la recerca científica -particularment sobre el magnetisme- cap a una regió inexplorada que posteriorment seria la dependència de Ross. Aquesta expedició deu el seu nom als bucs de l'expedició HMS Erebus i HMS Terror. Nombrosos llocs van ser descoberts i nomenats, com l'estret de McMurdo, la barrera de gel de Ross, mar de Ross i illa de Ross.
El 4 de setembre de 1843 Ross va tornar a Anglaterra, sent nomenat cavaller un any més tard nominat per a la Legió d'Honor francesa. El 1847 va publicar les seves anotacions sobre l'expedició amb el títol A Voyage of Discovery and Research to Southern and Antarctic Regions.

## Referències

* ↑ Mills, William J. Exploring Polar Frontiers: A Historical Encyclopedia (en anglès). volum 1. ABC-CLIO, 2003, p. 561-562. ISBN 1576074226.

## Bibliografia

* James Clark Ross, A voyage of discovery and research in the southern and Antarctic regions during the years 1839–43, 2v., Londres, 1847.
* J.E. Gray et John Richardson, The Zoology of the Antartic Voyage of HM Ships Erebus and Terror, 1843.

## Enllaços externs

* Erebus and Terror, coolantarctica.com
# UBV

UBV té els següents significats:
* Un acrònim relacionat amb la fotometria i l'astronomia: UBV (astronomia).
* Una universitat de Veneçuela: Universitat Bolivariana de Veneçuela.
# Jonathan (pel·lícula de 1970)

Jonathan és una pel·lícula de terror de vampirs del 1970 dirigida per Hans W. Geißendörfer. amb Jürgen Jung i Paul Albert Krumm als papers principals. El guió va ser escrit pel mateix director, basat lliurement en la novel·la Dràcula (1897) de Bram Stoker. A la República Federal d'Alemanya es va estrenar als cinemes per primera vegada el 15 de maig de 1970.

## Sinopsi

En un país imaginari, en un temps imaginari, els vampirs regnen en un castell. La constant incursió d'aquests "no-morts" al món dels vius impulsa la població a l'acció. Es decideix enviar com a explorador un jove anomenat Jonathan. L'esperen experiències espantoses i terribles: el seu cotxe és atacat, un vagabund és atacat, pobles destruïts amb cadàvers horriblement mutilats, tota vida íntima, privada i comunitària sucumbeix per por de les invasions dels xucladors de sang, al capdavant de la qual s'alça el rigorós senyor del castell, el comte.
Però aleshores la situació canvia. La resta de pagesos i ciutadans es posen a l'acció. En un atac important, el castell és assaltat, els vampirs són caçats sense pietat, es torturen a ells mateixos i, finalment, els vampirs restants són expulsats al mar.

## Repartiment

* Jürgen Jung: Jonathan
* Hans-Dieter Jendreyko: Joseph
* Paul Albert Krumm: Comte
* Thomas Astan: Thomas
* Hertha von Walther: Mare de Thomas
* Oskar von Schab: Professor
* Ilona Grübel: Eleonore
* Sofie Strehlow: Dona gran
* Henry Liposca: Gnom
* Christine Ratej: Elisabeth
* Arthur Brauss: Adolf
* Dietrich Kerky: Eberhard
* Wilfried Klaus: Pastor
* Eleonore Schminke: Lena
* Walter Feuchtenberg: Pare de Lena
* Ilse Künkele: mare de Lena

## Recepció

El director Hans W. Geißendörfer va guanyar el premi de cinema d'or al Deutscher Filmpreis a la millor direcció novell pel seu treball a Jonathan. També fou exhibida com a part de la secció oficial a la IV Setmana Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror, però no va obtenir cap premi.

## Referències

* ↑ Browning, John Edgar; Picart, Caroline Joan. Dracula in Visual Media:Film, Television, Comic Book and Electronic Game Appearances, 1921–2010. McFarland, 2010. ISBN 978-0-7864-3365-0.
* ↑ Ressenya a l'Evangelischen Film-Beobachter, Evangelischer Presseverband München, Kritik Nr. 119/1970, S. 124
* ↑ «Jonathan». filmportal.de. [Consulta: 25 desembre 2012].
* ↑ Edició de 1971 al web del Festival de Sitges

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a Vimeo
# Tatiana Busto Garcia

Tatiana Busto Garcia (São Paulo, Brasil, 1981) és una artista visual i escriptora brasilera. Graduada en Estudis Fílmics a la FAAP (Fundação Armando Álvares Penteado) de São Paulo i Màster en Producció i Recerca Artística a la Universitat de Barcelona, on obté la Beca Han Nefkens/UB del 2015. Ha publicat tres llibres que han estat guardonats per la seva prosa complexa, intel·ligent i subtil. La seva obra investiga llenguatges narratius experimentals en els àmbits de la literatura, el cinema i la instal·lació artística.

## Referències

* ↑ «Tatiana Busto Garcia al Nivell Zero de la Fundació Suñol». Bonart.
* ↑ ACTE 35: Tatiana Busto Garcia, Paisaje en Fuga (microhistorias en una ciudad interrumpida). Fundació Suñol, 2016
* ↑ «Fundació Han Nefkens » Tatiana Busto García, ganadora de la primera Beca Han Nefkens / Universitat de Barcelona». www.fundacionhannefkens.org. Arxivat de l'original el 2016-10-26. [Consulta: 26 octubre 2016].
# Santibáñez el Alto

Santibáñez el Alto és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 558 | 537 | 518 | 501 | 485 | 480 |
# Isovita

La isovita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom de la seva localitat tipus.

## Característiques

La isovita és un carbur de crom i ferro, de fórmula química (Cr,Fe)$_{23}$C₆. Cristal·litza en el sistema isomètric. Es troba en forma de grans angulars de fins a 0,2 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 8.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la isovita pertany a «01.BA - Carburs» juntament amb els següents minerals: cohenita, haxonita, tongbaïta, khamrabaevita, niobocarbur, tantalcarbur, qusongita i yarlongita.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se associada a l'or, diversos minerals del grup del platí, cinabri, cromoespinel·la i altres minerals de crom i ferro, incloent carburs. Va ser descoberta al riu Is, al districte d'Isovsky (óblast de Sverdlovsk, Rússia). També se n'ha trobat a Verkhneivinsk, al riu Neiva, molt a prop de l'altra localitat.

## Referències

* ↑ «Isovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 gener 2016].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Prionotalis

Prionotalis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Prionotalis africanellus (Strand, 1909)
* Prionotalis balia (Tams, 1932)
* Prionotalis friesei Bleszynski, 1963
* Prionotalis peracutella Hampson, 1919

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 8 febrer 2019].