OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Musaranya de Wimmer

La musaranya de Wimmer (Crocidura wimmeri) és una espècie de la família de les musaranyes (Soricidae). endèmica de la Costa d'Ivori.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Kennerley, R. (2016). "Crocidura wimmeri." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Brosset, A., 1988. Le peuplement de mammifères insectivores des forêts du nord-est du Gabon. Revue d'Ecologie (La Terre et La Vie) 43: 23–46.
* Corbet, G.B.; Hill, J.E., 1991. A World List of Mammalian Species. Tercera edició. Natural History Museum Publications & Oxford University Press, Londres i Oxford: v-viii, 1-243.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Heim de Balsac, H. i Aellen, V., 1958. Les Soricidae de basse Côte d'Ivoire. Revue Suisse de Zoologie 65: 921–956.
* Heim de Balsac, H. i Meester, J., 1977. Order Insectivora. A: J. Meester i H. W. Setzer (editors), The Mammals of Africa: An Identification Manual, pàg. 1–29. Smithsonian Institution Press, Washington DC.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69-130.
* Hutterer, R., 2005. Order Soricomorpha. A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland.
* Nicoll, M. E. i Rathbun, G. B., 1990. African Insectivora and elephant-shrews: An action plan for their conservation. IUCN/SSC Insectivore, Tree-Shrew and Elephant-Shrew Specialist Group. UICN, Gland, Suïssa.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Nazca

«Nazca o Nasca» té aquests significats:
* Nazca (ciutat), ciutat capital de la província de Nazca a la Regió d'Ica (Perú)
* Cultura del Nazca, cultura precolombina activa entre els segles III aC i X dC
* Província de Nazca, província dins la regió d'Ica al Perú
* Dorsal de Nazca, dorsal oceànica del sud de l'oceà Pacífic
* Placa de Nazca, placa tectònica oceànica a la part oriental de l'Oceà Pacífic
* Línies de Nazca, línies fetes a terra al desert de Nasca, un altiplà àrid que s'allarga uns 85 km entre les ciutats de Nasca i Palpa, a les Pampes de Jumana, al Perú
* Miscel·lània:
** Anacroneuria nazca, espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids
** Glossanodon nazca, espècie de peix pertanyent a la família dels argentínids
** Mascarell de Nazca (Sula granti) ocell de la família Sulidae que habita la costa oriental de l'Oceà Pacífic
** Pachycara nazca espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes
# Museu Casa Roig

El Museu Casa Roig és una històrica casa museu i galeria situada a Humacao, Puerto Rico. Va ser construïda el 1920 com a residència del plantador de sucre d'ascendència catalana Antonio Roig Torrellas (1860-1933), i dissenyada per l'arquitecte txec resident a Puerto Rico Antonin Nechodoma (1877-1928). La casa Roig va ser construïda seguint l'estil de la praderia (Prairie School). Té una planta en forma de creu amb dos pisos i un soterrani. Ésta feta amb fusta i decorada amb vitralls i mosaics. El disseny segueix l'estil de la praderia de l'arquitecte Louis Sullivan i, especialment, el de l'arquitecte americà Lloyd Franc Wright (1867-1959).
Va ser habitada fins al 1956 i es va tancar. El 13 d'agost de 1977 els hereus d'Antonio Roig van donar la residència a la Universitat de Puerto Rico a Humacao, qui la va restaurar i obrir com a museu regional el 1989. La restauració es va fer pels arquitectes Otto Reyes i Tom Marvel en un període de 10 anys. És considerada com una de les millors feines de Nechodoma, i l'única estructura residencial que encara queda al complet.
La casa va ser llistada en els Registre Nacional de Llocs Històrics el 1977.

## Referències

* ↑ Marvel, Thomas S. Antonin Nechodoma, Architect, 1877-1928: The Prairie School in the Caribbean, 1994. ISBN 978-0-813-01269-8. OCLC 28891109.
* ↑ Universitat de Puerto Rico. «Museo Casa Roig» (en castellà). Arxivat de l'original el 6-1-2016. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ National Park Service. «Casa Roig». Historic Places in Puerto Rico and the Virgin Islands: A National Register of Historic Places Travel Itinerary, n.d.. Arxivat de l'original el 6-10-2015. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ ; Tarr, A.«National Register of Historic Places Inventory - Nomination Form: Casa Roig», 01-12-1976. [Consulta: 9 gener 2016].
* ↑ "Department of the Interior, Heritage Conservation and Recreation Service: National Register of Historic Places; Annual Listing of Historic Properties", 44 FR 7416 (February 6, 1979), at p. 7581.

## Enllaços externs

* Museu Casa Roig - Lloc web oficial
* Article sobre Casa Roig Arxivat 2017-06-16 a Wayback Machine.
# Ashikaga Takauji

    En aquest nom japonès, el cognom és Ashikaga.
Ashikaga Takauji (足利 尊氏, 1305 - 7 de juny del 1358) va ser el fundador i primer shogun del shogunat Ashikaga. Va començar a governar el 1338, donant inici al període Muromachi al Japó, i va acabar amb la seva mort 1358. Va ser descendents dels samurais de la línia Seiwa Genji del clan Minamoto.
Originalment va ser un general del shogunat Kamakura i va sufocar la Guerra Genkō que va durar entre el 1331 i el 1333. Es va sentir desilusionat amb el shogunat i es va aliar amb l'Emperador Go-Daigo i amb Kusunoki Masashige per prendre Kyoto i després destruir Kamakura per restablir el poder imperial amb la Restauració Kenmu el 1333.
No obstant els samurais se sentien incòmodes amb la restauració i planejaven retornar al sistema de shogunat. El 1335 van començar les rebel·lions en Kamakura i en Takauji els va sufocar però va aprofitar la situació per autoproclamar-se shogun. El 1336 Takauji va vèncer els seus oponents i va prendre Kyoto instal·lant l'Emperador Kōmyō, el 1338 va ser oficialment anomenat shogun. Així va començar el període Nanboku-chō (les corts del Nord i del Sud), quan hi va haver dos Emperadors del Japó al mateix temps, i que va durar 60 anys.
El fill de Takauji, Ashikaga Yoshiakira va ser el seu successor després de la seva mort.

## Referències

* ↑ Sansom, George. A History of Japan, 1334–1615 (en anglès). Stanford University Press, 1961, p. 22, 42. ISBN 0804705259.
# Neoperla qingyuanensis

Neoperla qingyuanensis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Yang, D. & C. Yang, 1995. A: Wu, H. Insects of Baishanzu Mountain, eastern China 12:60.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Neoperla pluvia

Neoperla pluvia és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Uchida, 1990. Thesis, 195.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Neoperla pseudorecta

Neoperla pseudorecta és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults, de mida mitjana, són de color ocraci completament, tenen els ocels grossos i les seues ales fan 12 mm de llargària.
* Entre els mascles, els genitals externs i la forma general del penis són similars als de Neoperla recta.
* Alguns exemplars presenten un punt fosc i oval entre els ocels.
* Els exemplars de l'illa de Negros són més foscos i mostren un patró diferent al cap.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Habita a Cebu, Negros, Luzon, Busuanga i Palawan (Filipines).

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Sivec, 1984. Scopolia 7:11. «PDF».
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Sivec, I. & B.P. Stark, 2011. . Illiesia, 7(24):264-279. «New Species of Neoperla Needham and Phanoperla Banks (Plecoptera: Perlidae) from the Philippine Islands».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Baltasar Moscoso y Sandoval

Baltasar Moscoso i Sandoval (Altamira, 9 de març de 1589 - Madrid, 18 de setembre de 1665) va ser un religiós espanyol, cardenal, bisbe de Jaén i arquebisbe de Toledo.
Fill del comte d'Altamira, Lope Moscoso Ossorio i nebot del duc de Lerma i cardenal Francisco Gómez Rojas de Sandoval (1553-1625), valgut del rei Felip III i també parent del cardenal Bernardo de Sandoval y Rojas (1546-1618). Gràcies a la protecció i influència familiar, va tenir una carrera ràpida i brillant.
Nomenat cardenal, quan tenia 26 anys, pel papa Pau V, va tenir l'encàrrec del rei Felip III per a sol·licitar de la Santa Seu a Roma, la seva intervenció contra els protestants.
A Navalcarnero, el 17 d'octubre de 1649 va ser l'encarregat d'oficiar el casament del rei Felip IV amb Maria Anna d'Àustria. Va ser suprem Canceller de Castella i conseller d'Estat, nomenat per Felip IV.
* Bisbe de Jaén del 29 d'abril de 1619 al 28 de maig de 1646. Durant el seu mandat es van fer grans obres a la catedral.
* Arquebisbe de Toledo del 28 de maig de 1646 al 17 de setembre de 1665.
Està enterrat a la catedral de Toledo, a la capella del Descendiment.

## Referències

* ↑ Fernández Collado, Ángel. Los informes de visita ad limina de los arzobispos de Toledo (en castellà). Toledo: Universidad Castilla-La Mancha & Estudio Teológico de San Ildefonso, 2002, p. 47-48.
# Audignies

Audignies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 281 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 142 | 146 | 160 | 186 | 162 | 178 | 169 | 165 | 177 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 150 | 176 | 185 | 188 | 194 | 203 | 207 | 182 | 191 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 200 | 173 | 153 | 154 | 175 | 175 | 190 | 199 | 177 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 179 | 213 | 165 | 205 | 233 | 260 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965- | Edmond Carpentier | |
# Ate (mitologia)

Ate (en grec antic Ἄτη: "error", "insensatesa", "engany"), va ser, segons la mitologia grega, una filla de Zeus. La filla gran, diu la Ilíada, sense que es mencioni qui va ser la mare. Era la personificació de l'error. Els seus peus es posaven lleugerament sobre el cap dels mortals sense que se n'adonessin.
Zeus va fer un jurament, pel qual es va comprometre a donar la superioritat sobre els altres "al primer descendent de Perseu que nasqués". Així va sotmetre Hèracles a Euristeu, el qual li va poder ordenar que realitzés els dotze treballs. Ate va ser la que va fer equivocar Zeus. El déu va venjar-se'n llençant-la des de dalt de l'Olimp. Ate va caure damunt de Frígia, en un turó que es va dir des d'aquell moment "Turó de l'Error". Allà Ilos va construir la ciutadella d'Ílion (Troia).
Quan Zeus va precipitar Ate des del cel, li va prohibir per sempre més que tornés a l'Olimp. Per això l'Error és el company de la humanitat.
A les Dionisíaques de Nonnos, Hera incita a Ate que persuadeixi Àmpel, un jove a qui Dionís estimava apassionadament, perquè impressionés el déu cavalcant un brau. Àmpel va caure de dalt del toro i es va trencar el coll. Dionís, el va transformar en cep.
Segons Hesíode, Ate és filla d'Eris en solitari.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 62. ISBN 9788496061972.
* ↑ Nonnos. Dionisíaques. XI, 113.
Viccionari
# Ate

«Ate» té aquests significats:
* Ate (mitologia), déu de l'error en la mitologia grega
* Ate (municipi de la Valclusa), municipi francès al departament de la Valclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
* Ate en való o Ath (francès), municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona
* Ate (Lima) o Ate-Vitarte, districte de la Província de Lima al Perú
* Bisbat d'Ate
* Cantó d'Ate, divisió administrativa francesa del departament de la Valclusa i del districte d'Ate
* Catedral d'Ate
* Comtat d'Ate o Comtat d'Apt, jurisdicció feudal de Provença
* Districte d'Ate, districte del departament francès de la Valclusa (regió de Provença-Alps-Costa Blava)
# Mastacembelus mastacembelus

Mastacembelus mastacembelus és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Tigris i Eufrates a l'Iran, Síria i Turquia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Russell, A., 1794. Natural History of Aleppo. Segona edició, revisada per P. Russell. Natural History of Aleppo. V. 2: i-vii + 1-430 + i-xxxiv + 26 p. index, Pls. 1-16.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Coad, B.W., 1996. Zoogeography of the fishes of the Tigris-Euphrates basin. Zoology in the Middle East 13:51-70.
* ↑ Fricke, R., M. Bilecenoglu i H.M. Sari, 2007. Annotated checklist of fish and lamprey species (Gnathostoma and Petromyzontomorphi) of Turkey, including a Red List of threatened and declining species. Stuttgarter Beitr. Naturk. Sea A (706):1-172.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Epauvillers

Epauvillers és un antic municipi del cantó del Jura, cap del districte de Franches-Montagnes. L'1 de gener de 2009 es va fusionar amb Epiquerez, Montenol, Montmelon, Ocourt, Saint-Ursanne i Seleute per tal de formar el nou Clos du Doubs.
# Lluís Alexandre de Borbó

Lluís Alexandre de Borbó (en francès Louis Alexandre de Bourbon) va néixer al palau de Clagny, prop de Versalles, el 6 de juny de 1678 i va morir al palau de Rambouillet l'1 de desembre de 1737. Era fill del rei Lluís XIV de França (1638-1715) i de la seva amistançada Madame de Montespan (1640-1707). Va ser reconegut pel seu pare i nomenat comte de Tolosa el 1681, i després obtindria els títols de duc de Penthièvre (1697), d'Arco, i de Rambouillet (1711).
El 1683, quan només tenia cinc anys, va ser nomenat Almirall de França, i coronel d'un regiment d'infanteria el febrer de 1684, i mestre de camp d'un regiment de cavalleria el 1693. Amb aquesta estratègia, el Rei s'assegurava un control més directe sobre les seves tropes. El gener de 1689 va obtenir el govern de Guyena, que més tard canviaria pel de la Bretanya. El 1696 va ser nomenat Mariscal de França i a l'any següent comandant general de l'exèrcit reial.
Durant la Guerra de Successió Espanyola se li confià la defensa de Sicília. El 1704, a Màlaga va ocasionar greus pèrdues a la flota anglo-holandesa comandada per l'almiral George Rooke. Per la qual cosa se li atorgà la distinció de Cavaller del Toisó d'Or, i en acabada la guerra, el títol de Gran de França, el març de 1714
El 1706 va comprar el castell de Rambouillet, on va fer-hi notables millores.
Igual que el seu germà Lluís de Borbó (duc de Maine), mitjançant un edicte reial de juliol de 1714 va ser declarat apte com a successor al tron, essent nomenat príncep legítim. Amb tot, aquest decret va ser anul·lat pel Parlament de París el 1717, després de la mort de Lluís XIV i amb l'ascens a la regència de Felip II, duc d'Orleans. A diferència del seu germà, Lluís Alexandre no va ser apartat del poder. En el Consell de Regència es va convertir en Comandant de la Marina fins al 1722.

## Matrimoni i fills

El 2 de febrer de 1723 es va casar a París amb Maria Victòria de Noailles (1688-1766), filla del duc Anne Jules de Noailles (1650-1708) i de Maria Francesca de Bournonville (1654-1748). El matrimoni va tenir un fill:
* Lluís de Borbó (1725-1793), duc de Penthievre, Rambouillet, d'Aumale i Gisors, casat amb Maria Teresa d'Este-Mòdena (1726-1754).
Abans de casar-se, però, ja havia tingut amb Madeleine Aumont dos fills més considerats il·legítims:
* Lluis Alexandre de Sainte Foy (1720-1723)
* Felip August de Sainte Foy (1721-1795).

## Bibliografia

* (francès) Jean Duma: Les Bourbon-Penthièvre (1678–1793). Une nébuleuse aristocratique au XVIIIe siècle. Ed. Publications de la Sorbonne, Paris 1995, ISBN 2859442723.
# Diccionari morfològic

Un diccionari morfològic és un arxiu que conté les correspondències entre les formes superficials i lèxiques de les paraules. Les formes superficials són paraules trobades en un text, en totes les seues possibles formes (gènere, nombre, temps...). La forma lèxica és l'arrel o lema de les paraules, acompanyat d'aquesta informació de gènere, nombre, etc. En català 'cantaríem' ' és una forma superficial, la forma lèxica seria cantar, verb, condicional, 1a persona, plural. Es poden trobar 2 tipus de diccionaris morfològics: alineats i no-alineats.

## Diccionaris morfològics alineats

En un diccionari morfològic alineat la correspondència entre la forma superficial i lèxica d'una paraula es troba alineada a nivell de caràcter. En l'exemple anterior tindríem:
    (c,c) (a,a) (n,n) (t,t) (θ,a) (θ,r) (θ,<vb>) (a,θ) (r,θ) (í,<cnd>) (e,θ) (m,<1>) (θ,<pl>)
on θ és el símbol buit i <vb>, <cnd>, <1>, <pl> es corresponen amb el verb, condicional, 1a persona i plural.
En l'exemple el primer caràcter seria l'entrada (forma superficial) i el segon la sortida (forma lèxica). Aquesta ordenació seria valida per a l'ús en analitzadors morfològics, on a partir d'una forma superficial obtindríem la seua forma lèxica. En el cas de l'ús en generadors morfològics l'ordenació seria al revés.
Formalment si Σ és l'alfabet dels símbols d'entrada i Γ el dels símbols de sortida, un diccionari morfològic alineat és un subconjunt $A\subset L^{*}$ on:
    $L=(\Sigma \cup {\theta })\times \Gamma \cup \Sigma \times (\Gamma \cup {\theta })$
és l'alfabet de tots els possibles alineaments, incloent el símbol buit.

## Diccionari morfològic no alineat

Un diccionari morfològic no alineat és simplement un conjunt $U\subset \Gamma ^{*}\times \Sigma ^{*}$ de parelles de paraules d'entrada i sortida. Un diccionari morfològic no alienat representaria l'exemple anterior com a:
(cantaríem, cantar<vb><cnd><1><pl>)
Es pot obtenir fàcilment un diccionari alineat a partir d'un diccionari no alineat.

## Ambigüitats lèxiques

A vegades hi pot haver més d'una forma lèxica associada a una forma superficial. Per exemple 'deu' pot correspondre un nom (la desena, que és singular, masculí), o bé, 3a persona del singular del present d'indicatiu del verb deure. Per això és necessària una funció que relaciona a les cadenes d'entrades amb les seues corresponents cadenes de sortida.
Si definim el conjunt $E\subset \Sigma ^{*}$ de paraules d'entrada, sent $E={w:(w,w')\in U}$. La funció que faria la correspondència seria $\tau :E\rightarrow 2^{\Gamma ^{*}}$ definida com: $\tau (w)=w':(w,w')\in U$

## Referències

* Alicia Garrido-Alenda; Mikel L. Forcada «Comparing nondeterministic and quasideterministic finite-state transducers built from morphological dictionaries». 2002.
# Drašnice

Drašnice és un poble al municipi de Podgora al comtat de Split-Dalmàcia. Està situada a la badia d’Uvala Sveti Križ. La parròquia te dos pobles; un sota la muntanya i un altre al costat del mar, anomenat Kraj.
Les primeres mencions escrites daten del 1523 en un document turc. Però les làpides medievals anomenades stećak i les restes de sarcòfags de l'època romana demostren l'existència del poble molt abans del 1523.

## Referències

* 1 2 «Drašnice» (en bosnià). Graviton d.o.o.. Arxivat de l'original el 21 de setembre 2021. [Consulta: 3 octubre 2021].
# Didier Codorniou

Didier Codorniou va ser un jugador de rugbi a 15 nascut el 13 de febrer de 1958 a Narbona (Aude) i posteriorment va ser l'alcalde socialista de Gruissan i conseller regional (President de la comissió d'Esports) de la regió Llenguadoc-Rosselló. Com a esportista va ser un dels millors tres-quarts centre del món. Durant la seva etapa com a jugador va ser conegut amb els sobrenoms del Petit Príncep o "Codor".

## Carrera política

L'any 2001 va ser candidat del Partit Socialista francès, PS, a l'alcaldia de Gruissan, que va guanyar, càrrec que va renovar a les eleccions municipals de 2008. L'any 2004, encara dintre del PS, fou elegit president de la comissió d'esports al Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló. De cara a les eleccions regionals franceses de 2010, Didier Codorniou va ser escollit cap de llista per les federacions socialistes i candidat per a la regió del Llenguadoc-Rosselló, però el 23 de febrer de 2010, a escassos vint dies de les eleccions, va ser expulsat del PS a causa del seu suport amb el també candidat Georges Frêche, que es presentà amb dissidents del PS en aliança amb altres partits.

## Carrera esportiva

Va ser format per François Sangalli. El 1986 va deixar el Racing Club Narbonnais, equip amb què havia debutat a 1a divisió amb 17 anys, fitxat per l'Stade Toulousain, on va constituir un sorprenent trio atacant amb Denis Charvet i Éric Bonneval. Va saber fer brillar sempre els seus companys d'atac gràcies a les seves passades llampec, amb una gran mobilitat i dotat d'una excel·lent arrencada instantània. Va acabar la seva carrera com a jugador al club de Vilafranca de Lauragués, entrenat per Serge Gabernet.

## Clubs on va jugar

* Racing Club Narbonnais fins al 1986
* Stade Toulousain a partir de 1986
* Football Club Villefranchois

## Palmarès
### En club

* Campionat de França 1979 amb el Racing Club de Narbonnais contra el Rugby-Bagnères.
* Campionat de França de rugbi 1989 amb l'Stade Toulousain contra el Rugby-Toulon.
* Challenge Yves du Manoir el 1978, 1979 i 1984 (finalista el 1982) amb el Narbona, i el 1988 amb el Tolosa.
* Copa de França el 1985 amb el Narbona.
* Challenge Antoine Béguère el 1979 i el 1980

### A l'equip nacional

* 32 cops seleccionat. 3 vegades el 1979, 4 el 1980, 4 el 1981, 7 el 1983, 7 el 1984 i 6 el 1985.
* 5 assaigs (20 punts)
* Grand Chelem el 1981.
* Torneig de les Cinc Nacions el 1983 (ex aequo amb Irlanda)
* Gires a Nova Zelanda (1979 i 1984), Austràlia (1981) i l'Argentina (1985)
* Va participar en l'equip dels Bleus que va guanyar per primer cop als All Blacks el 14 de juliol de 1979 a Auckland i marcà l'últim assaig, el de la victòria històrica francesa.

## Obra escrita

* 2009: L'Enfant de Gruissan, editada per Altal, biografia on explicava com havia sigut la seva antiga vida d'esportista i l'actual de polític.