OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Hortènsies (Alella)

Can Boter, també conegut com Les Hortènsies, és una obra del municipi d'Alella protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici civil. Format fonamentalment per dues parts diferents: una primera més antiga, en forma de masia de planta baixa i pis, coberta amb una teulada de dues vessants i el carener perpendicular a la façana; en ella destaca la seva porta adovellada situada lateralment. Una segona part, ve formada per les construccions corresponents a una ampliació realitzada l'any 1902 amb clares influències del llenguatge modernista: diversos cossos de planta quadrada, amb un pis baix i un superior, són rematats amb merlets arrodonits, i realitzats amb rajola verda, i un altre coronat per una teulada de quatre vessants molt inclinades, també de rajola verda, així com els arrambadors que envolten tota la construcció. L'interior presenta algunes de les característiques típiques del modernisme. L'edifici ha estat pintat i arrebossat novament, i s'han deixat les dovelles, llindes i llindars de pedra a la vista.

## Història

La construcció modernista fou realitzada l'any 1902, com queda reflectit a la portalada de ferro de l'entrada al recinte. En aquesta casa va néixer Francesc Ferrer i Guàrdia. En l'actualitat s'han tirat els murs que separaven les dues construccions i s'ha unificat interiorment per motius funcionals, degut a la seva utilització com a residència de discapacitats mentals.

## Referències

* ↑ Andreu, Pep; Cruz, Marga (fotografies). Modernisme al Maresme. L'arquitectura entre dos segles. Marga Cruz (ed.), 2009, p. 11. ISBN 97884936655319.
* 1 2 «Les Hortènsies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Gepanzerter Mannschaftstransportwagen 'Kätzchen'

El Gepanzerter Mannschaftstransportwagen Kätzchen (Gep. MTW Kätzchen) (de l'alemany per: gatet) era un transport blindat de personal alemany de finals de la Segona Guerra Mundial. Auto-Union va entregar dos prototips durant 1944-1945. El casc de vehicle era similar al del Panzerkampfwagen Tiger II, però més petit. El vehicle disposava d'un sistema de tracció similar al mai construït E-25 "Tanc de reemplaçament" i la seva suspensió també era molt similar. La seva potència estava donada per un motor Maybach HL50.
Auto-Union, la companyia encarregada de la seva producció, va deixar de treballar en el seu disseny, i BMW va rebre la tasca d'adaptar el tanc Hetzer per a poder complir el nou rol de transport blindat de personal. Aquesta variant del Hetzer va ser designat com a Vollkettenaufklärer 38(t) Kätzchen.

## Referències

* ↑ «Gepanzerter Mannschaftstransportwagen Kätzchen, Or German Armored Personnel Carrier. - Civilian Military Intelligence Group» (en anglès). Civilian Military Intelligence Group, 03-09-2013. Arxivat de l'original el 2018-01-05 [Consulta: 5 gener 2018].

## Bibliografia

* Chamberlain, Peter; Hilary L. Doyle. Encyclopedia of German Tanks of World War Two, 1978, p. 156.
* Rolf Wirtgen (Hrsg.): Vom Auto-Union "Kätzchen" zum SP 15 und SP 12.1. Ein Beitrag zur Vor- und Frühgeschichte der Schützenpanzerentwicklungen in der Bundesrepublik Deutschland. (German) Bundesamt für Wehrtechnik und Beschaffung, Wehrtechnische Studiensammlung, 2012.
* ↑ http://d-nb.info/1022103695.
# Inés Ayala Sender

Inés Ayala Sender (castellà: Inés Ayala) (Saragossa, 28 de març de 1957 - 25 de juliol de 2024) va ser una filòloga i política aragonesa, diputada al Parlament Europeu pel PSOE.

## Biografia

El 1982 es llicencià en filologia espanyola i filologia anglesa a la Universitat de Saragossa. El 1995 va fer estudis de dret i un postgrau en desenvolupament sostenible a la Universitat Lliure de Brussel·les. De 1980 a 1990 treballà com a professora en el Departament de Literatura espanyola a la Universitat de Saragossa.
Alhora milità en el PSOE d'Aragó, ocupant el 1984-1985 la secretaria regional de la Dona. Com a membre de la UGT ha estat responsable de coordinació en l'executiva provincial de Saragossa de 1989 a 1990, i responsable d'acció social en l'executiva confederal de 1990 a 1994. Durant aquest període va treballar com a experta al Comitè Econòmic i Social de la Unió Europea en la lluita contra l'exclusió social, alhora que exercia com a consellera de l'INSS i l'INSERSO. De 1990 a 1995 presidí el Grup de Treball del Comitè Econòmic i Social espanyol sobre el Llibre Blanc de la Indústria.
Des de 1990, doncs, va fer carrera dins les institucions europees com a experta nacional en la Direcció General de Medi Ambient de la Comissió Europea (1995-1997) i responsable de programes europeus en Fundescoop (Fundació per al Desenvolupament del Cooperativisme i l'Economia Social). Fou escollida diputada a les eleccions al Parlament Europeu de 2004 i 2009. És membre de la Comissió de Control Pressupostari, de la Comissió de Transports i Turisme, de la Delegació per a les Relacions amb els Països de l'Amèrica Central i de la Delegació en l'Assemblea Parlamentària de la Unió per a la Mediterrània.

## Referències

* ↑ «Muere la exeurodiputada aragonesa Inés Ayala, la gran defensora de la apertura de Aragón a Europa» (en castellà), 25-07-2024. [Consulta: 1r agost 2024].
# Sant Andreu de Clarà

«Sant Andreu de Clarà» té aquests significats:
* Sant Andreu de Clarà (Castellar de la Ribera), església del poble de Clarà, al municipi de Castellar de la Ribera (Solsonès)
* Sant Andreu de Clarà (Moià), capella del Castell de Clarà al municipi de Moià (Moianès)
# Pablo Pérez Tremps

Pablo Pérez Tremps (Madrid, 22 d'agost de 1956 - 16 de juliol de 2021) va ser un jutge espanyol del Tribunal Constitucional i professor de dret constitucional.

## Biografia

Pérez Tremps va néixer el 22 d’agost de 1956 a Madrid, Espanya.
Pérez Tremps es va graduar de la Universitat Complutense de Madrid com a advocat el 1978.
Pérez Tremps es va incorporar al Tribunal Constitucional d'Espanya el juny del 2004, per un mandat de nou anys. Pérez Tremps va abandonar el tribunal el juny del 2013.
Pérez Tremps va ser guardonat amb la Medalla de l'Orde al Mèrit Constitucional el 5 de desembre de 2014, a Madrid.
Pérez Tremps va morir el 16 de juliol de 2021, als 64 anys.

## Publicacions

* Normas Políticas (en castellà). Madrid, Spain: Editorial Tecnos, 2020. ISBN 978-84-309-8004-8.
* Tribunal Constitucional y Poder Judicial (en castellà). Madrid, Spain: Centre for Constitutional Studies, 1985. ISBN 978-84-259-0721-0.

## Referències

* ↑ (en castellà) , 22-03-2007 [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Un magistrado en el centro de la controversia sobre la constitucionalidad del Estatut» (en castellà). El Mundo, 22-03-2007 [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «El Constitucional acepta la recusación de Pérez Tremps planteada por el PP» (en castellà). El País, 05-02-2007 [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Government takes control of Constitutional Court with new appointments». El País, 07-06-2013 [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Real Decreto 1034/2014, de 5 de diciembre, por el que se concede la Medalla de la Orden del Mérito Constitucional a don Pablo Pérez Tremps» (en castellà). Boletín Oficial del Estado, 06-12-2014. Arxivat de l'original el 15 agost 2020. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Fallece Pablo Pérez Tremps a los 64 años» (en castellà). Hoy (Extremadura), 17-07-2021 [Consulta: 17 juliol 2021].
# Santa Croce Camerina

Santa Croce Camerina (sicilià Santa Cruci Camarina) és un municipi italià, dins de la província de Ragusa. L'any 2007 tenia 9.749 habitants. Limita amb els municipis de Ragusa.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Lucio Schembari | FI |
# Pravotice

Pravotice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1232.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ Pravotice. 1232 – 2009 (eslovac)
# Leslie Schenk

Leslie Schenk va ser una ciclista nord-americana campiona de dues medalles als Campionats del món en contrarellotge per equips.

## Palmarès

* 1987
** Vencedora d'una etapa al Bisbee Tour
** Vencedora d'una etapa al Coors Classic
* 1988
** Vencedora d'una etapa a la Women's Challenge
** Vencedora d'una etapa al Coors Classic

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
# Geovanni Deiberson Maurício Gómez

Geovanni Deiberson Maurício Gómez, més conegut per Geovanni, (nascut l'11 de gener de 1980) és un futbolista brasiler.
Se l'utilitza principalment com a centrecampista ofensiu, però pot jugar també com a davanter per les dues bandes. Va jugar al FC Barcelona la temporada 2001-2002 i 2002-2003, després de les quals fou cedit al Benfica.

## Referències

* ↑ «Geovanni». Soccerbase. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2010. [Consulta: 7 juny 2011].
# Kúzmino

Kúzmino (en rus: Кузьмино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 83 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Inés Efron

Inés Efron (Ciutat de Mèxic, 21 de juny del 1985) és una actriu argentina de cinema. Va néixer a Mèxic, ja que els seus pares després del cop d'Estat que sacsejà Argentina l'any 1976 decidiren exiliar-se a aquest altre país. Així i tot es va criar a la localitat de San Martín, propera a Buenos Aires.
Ha estat guanyadora de diversos premis, sobretot per la gran interpretació que va fer a la pel·lícula argentina XXY, de la directora també argentina Lucía Puenzo. És l'actriu estrella d'aquesta jove directora de cine argentina amb qui ha interpretat el paper de protagonista al film El niño pez. Altres pel·lícules han estat Cerro Bayo, de Victoria Galardi, Glue d'Alexis Dos Santos, Medianeras, de Gustavo Taretto, La mujer sin cabeza de Lucrecia Martel, entre altres treballs. Els seus inicis començaren al teatre on interpretà junt amb Lola Arias en obres com Poses para dormir, Sueño con revólver, Temporariamente agotado i Demo d'Ignacio Sánchez Mestre.
Fins al moment ha interpretat papers amb fortes càrregues sexuals al darrere, a XXY interpreta Alex, una noia que pateix un cas d'intersexualitat, a El niño pez fa el paper de jove adolescent que s'enamora de la seua criada i juntes emprenen un llarg i mogut romanç, etc.

## Cinema

| Any | Títol | Personatge | Director |
| 2006 | Parece la pierna de una muñeca (curtmetratge) | | Jazmín López |
| 2006 | Glue | Andrea | Alexis Dos Santos |
| 2006 | Cara de queso -mi primer ghetto- | Ruthi | Ariel Winograd |
| 2007 | Hoy no estoy (corto) | Ella | Gustavo Taretto |
| 2007 | XXY | Alex | Lucía Puenzo |
| 2007 | La mujer sin cabeza | Candita | Lucrecia Martel |
| 2008 | Cómo estar muerto / Como estar muerto | | Manuel Ferrari |
| 2008 | El nido vacío | Julia Vindel | Daniel Burman |
| 2008 | Amorosa soledad | Soledad | Victoria Galardi & Martín Carranza |
| 2009 | El niño pez | Lala | Lucía Puenzo |
| 2010 | Cerro Bayo | Inés | Victoria Galardi |
| 2010 | Alas (pobre Jiménez) | Arlequina | Ariel Martínez Herrera |
| 2010 | Medianeras | Ana | Gustavo Taretto |
| 2011 | Verdades Verdaderas | Laura | Nicolás Gil Lavedra |
| 2012 | Días de Vinilo | Vera | Gabriel Nesci |

## Premis

* Premis Clarín (2007):Millor revelació femenina i millor actriu (XXY)
* Premios Sur (2007): Millor actriu revelació (XXY)
* Premios Cóndor de Plata (2008): Millor actriu (XXY)
* Festival Internacional de cine de Cartagena (2008): Millor actriu (XXY)

## Referències

* ↑ «Revista Noticias - Inés Efron: "Amo la inestabilidad, la vida es generosa"». Arxivat de l'original el 2009-04-15. [Consulta: 25 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Fiche en Cinenacional.com
# Sant Andreu de Gréixer

L'església de Sant Andreu de Gréixer és una petita edificació romànica del poble de Gréixer, al municipi de Guardiola de Berguedà. Està situada als peus del Penyes Altes al parc Natural del Cadí-Moixeró.

## Història

L'acta de consagració de la primitiva església parroquial de Gréixer, va tenir lloc el 13 de desembre del 871 pel bisbe Guisard II d'Urgell, on queda constància que va ser edificada i dotada pel prevere Daguí: «el mateix bisbe va consagrar les donacions fetes pel prevere i pels homes de "Garaxer" (Gréixer) a l'església amb la clara intenció que es feien en remei de les seves ànimes». Entre les donacions de Daguí es trobaven una casa amb el seu hort i una altra per al seu ús com a casa rectoral.
El comte Guifré el Pilós va encarregar a Daguí la direcció del monestir de Santa Maria de Ripoll cap a l'any 880, sent el seu primer abat i el que va consagrar la seva església l'any 888. L'església de Sant Andreu, va formar d'aquesta manera, una de la primeres dotacions al monestir de Ripoll. Anys després, el 26 de juny del 899, la compra realitzada per Daguí d'unes vinyes situades a Gréixer, van passar a formar part també de les propietats del monestir.
La primera església del preromànica fou substituïda per l'actual edifici a mitjan segle xi i s'amplià al segle xii. Va seguint sent l'església parroquial del poble i rebent llegats testamentaris de la gent del lloc. Al segle xiv s'inicià un plet entre els parroquians del terme i l'abat a causa dels carnalatges i primícies de llana que els habitants de Gréixer es negaven a pagar. Al segle xviii ja era sufragània de Sant Martí del Puig. La construcció del segle xii és la que es conserva amb els arranjaments realitzats durant la restauració realitzada el 1957.

## Edifici

La construcció de l'església presenta una nau única rectangular amb volta de canó d'arc de mig punt i un absis semicircular en la part de la capçalera situada a l'est, cobert amb volta de quart d'esfera.
La part exterior té una teulada a dues aigües amb teula àrab i de pissarra a l'absis, així com un petit campanar d'espadanya que es troba sobre el mur als peus del temple amb dues obertures d'arc de mig punt, en els quals se situen les campanes. La il·luminació s'obté a través d'unes finestres de doble vessant, distribuïdes en els murs i al centre de l'absis, totes d'arc de mig punt.
La porta d'entrada forma amb les seves dovelles un arc de mig punt i està situada sobre el mur nord. En la restauració realitzada el 1957 es va reposar la porta de fusta amb adorns de ferreria en espiral típics de l'època romànica.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Andreu de Gréixer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 abril 2015].
* ↑ «Sant Andreu de Gréixer a romanicobert.cat». Arxivat de l'original el 2015-04-19. [Consulta: 19 abril 2015].

## Enllaços externs

* Sant Andreu de Gréixer a la pàgina de Guardiola de Berguedà
# Palau de Justícia

«Palau de Justícia» té aquests significats:
* Palau de Justícia d'Alacant, edifici al barri de Benalua d'Alacant (País Valencià)
* Palau de Justícia de Barcelona, edifici construït entre 1887 i 1908 a Barcelona
* Palau de Justícia (Girona), obra de darreres tendències a la ciutat Girona
* Antic Palau de Justícia, edifici públic monumentalista a la ciutat de Lleida
* Palau de Justícia (Lleida), edifici de Lleida (Segrià)
* Palau de Justícia de París, edifici en una illa enmig del riu Sena on estan els tribunals de justícia de la capital francesa
* Palau de Justícia de València, edifici neoclàssic al barri de Sant Francesc de València
# Creagrutus molinus

Creagrutus molinus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Araguaia.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Puig d'en Galileu

El puig d'en Galileu és una muntanya de Mallorca que pertany al municipi d'Escorca. Té una alçada de 1182 m i està situada al nord del puig de Massanella. Forma part de la finca pública de Son Macip-sa Mola, propietat del Consell de Mallorca i s'hi accedeix a partir de l'etapa 6 de la Ruta de Pedra en Sec. Als vessants del puig d'en Galileu podem trobar algunes cases de neu, construccions destinades a emmagatzemar neu i produir gel, que estigueren actives fins a principis del segle xx. En són exemple la casa de neu de Son Macip, situada al vessant nord o la casa de Neu d'en Galileu, a ponent del cim, sota l'esperó de sa Mola, ambdues restaurades pel Consell de Mallorca. El cim, està desproveït de vegetació i permet l'observació d'una part important de Mallorca, especialment de les badies de Pollença i Alcúdia. Al seu voltant s'observen extensos carritxars i la vegetació característica de la muntanya mallorquina, com ara els coixinets o alguns teixos i rotabocs, arbres de distribució reduïda, que han augmentat la seva presència, gràcies a diverses campanyes de repoblació.

## Principals accessos

* Des del Coll de la Batalla per Comafreda.
* Des de Son Macip, prop d'Escorca (Carretera Ma-10 - km 22,800) o Lluc, per les Voltes d'en Galileu.
* Des de l'embassament de Cúber, pel GR 221 passant pel coll des Prat.

## Referències

* ↑ Tramuntana Nord. Mapa i guia excursionista. Granollers: Alpina, 2005.
* 1 2 Vallcaneras, Lluís. 20 itineraris alternatius per la serra de Tramuntana. Palma: Gràfiques Miramar, 1999. ISBN 84-922372-3-6.
* 1 2 3 Serra de Tramuntana : [8 etapes, apunts del natural, nuclis urbans, informació turística, transport públic, serveis--]. Sant Lluís, Menorca: Triangle Postals, 2008. ISBN 978-84-8478-354-1.
# Lieja-Bastogne-Lieja 1989

La Lieja-Bastogne-Lieja 1989 fou la 75a edició de la clàssica ciclista Lieja-Bastogne-Lieja. La cursa es va disputar el diumenge 16 d'abril de 1989, sobre un recorregut de 268 km, i era la quarta prova de la Copa del Món de ciclisme de 1989.
El vencedor final fou l'irlandès Sean Kelly, que s'imposà a l'esprint en un grup format per 34 ciclistes.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Sean Kelly (IRL) | PDM-Ultima-Concorde | 7h 23' 40" |
| 2 | Fabrice Philipot (FRA) | Toshiba | m. t. |
| 3 | Phil Anderson (AUS) | TVM-Yoko | m. t. |
| 4 | Pedro Delgado (ESP) | Reynolds-Banesto | m. t. |
| 5 | Sammie Moreels (BEL) | Lotto-Vlaanderen-Jong-MBK-Merckx | m. t. |
| 6 | Steven Rooks (NED) | PDM-Ultima-Concorde | m. t. |
| 7 | Laurent Fignon (FRA) | Super U-Raleigh-Fiat | m. t. |
| 8 | Eric van Lancker (BEL) | Panasonic-Isostar | m. t. |
| 9 | Bruno Cornillet (FRA) | Z-Peugeot | m. t. |
| 10 | Miguel Indurain (ESP) | Reynolds-Banesto | m. t. |

## Referències

* «Cyclisme - Liège - Bastogne - Liège - 1989» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 27 juny 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (francès)
# Gambusia regani

Gambusia regani és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Ed. EDIPUCRS, Porto Alegre, Brasil. Any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Kübra Akman

Kübra Akman (İznik, Bursa, 13 d'octubre de 1994) és una jugadora de voleibol turca, integrant de la selecció turca juvenil de voleibol femení i campiona del món 2011. Akman juga al VakıfBank SK des del 2012. Ha rebut medalla d'or com a integrant d'aquest equip en la FIVB Copa del Món 2013. Kübra Akman va ser triada Most Valuable Player de les finals del 2014 CEV Volleyball European League on Turquia fou campiona. El 2015 també ha estat membre del "Dream Team" mondial. En una entrevista, Akman diu que se sent com una font d'orgull per a la seva família.

## Vegeu també

* Ceylan Arısan
* Damla Çakıroğlu
* Ece Hocaoğlu
* Sabriye Gönülkırmaz

## Referències

* ↑ «FIVB Volleyball Girls' Youth World Championship 2011». [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ http://www.voleybolunsesi.com/content.php?cid=08&id=14039&topic=2 Arxivat 2016-02-14 a Wayback Machine.
* ↑ «FIVB - Volleyball». [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ http://www.cev.lu/Competition-Area/CompetitionNews.aspx?ID=706&NewsID=18067 Arxivat 2014-07-25 a Wayback Machine.
* ↑ «Genç kızlar Avrupa şampiyonu». [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ http://u23.women.2015.volleyball.fivb.com/en/news/silva-juma-honoured-with-u23-world-championship?id=56428
* ↑ «News detail - Silva Juma honoured with U23 World Championship MVP award - FIVB Volleyball Women's U23 World Championship 2015». [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ http://www.fanatik.com.tr/2014/12/09/kubra-akman-ve-gozde-sonsirma-fanatike-konustu-402722
* ↑ fanatik. «Kübra Akman ve Gözde Sonsırma, Fanatike konuştu». [Consulta: 9 abril 2021].