OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sudanell

Sudanell (pron. local [sonadell]) és un municipi de la comarca del Segrià.

## Geografia

* Llista de topònims de Sudanell (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 41 | 47 | 44 | 130 | 522 | 861 | 785 | 761 | 719 | 812 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 841 | 797 | 665 | 686 | 718 | 801 | 756 | 802 | 733 | 733 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 736 | 731 | 712 | 701 | 774 | 805 | 863 | 878 | 887 | 872 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 867 | 851 | 840 | 873 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* ↑ http://www.raco.cat/index.php/Beceroles/article/view/123545 Toponímia major de les Terres de l'Ebre i del Maestrat: divergència i adequació entre formes oficials i formes populars, Xavier Rull

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Solanelles (Lladurs)

Solanelles és una masia situada al poble de Timoneda pertanyent al municipi de Lladurs, comarca del Solsonès, documentada des de l'any 1282.

## Enllaços externs

   * Pla d'ordenació urbanística municipal (POUM) de Lladurs: Catalogació d'aquesta masia

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95.
Viccionari
# Solana del Pino

Solana del Pino és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita al N. amb Hinojosas i Mestanza, al S. amb Andújar (província de Jaén), i a l'O. amb Fuencaliente.

## Demografia

Evolució de la Població de Solana del Pino :
| Anys de cens de la població | 1826 | 1848 | 1887 | 1897 | 1950 | 1974 | 1998 | 2004 |
| Habitants del poble | 513 | 396 | 933 | 897 | 2,219 | 1,473 | 565 | 442 |
# Solana dels Cóms

La Solana dels Cóms, és una solana del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, situada a la vall de Carreu.
Està situada a la dreta del riu de Carreu, en el marge dret de la vall on es troba l'antiga caseria de Carreu, al vessant meridional de l'extrem oriental de la Serra de Boumort, al sud de Plandellet i al sud-est de la Coma del Pi. Davant seu, al sud, a l'altre costat de la vall hi ha l'Obaga dels Cóms.
A la Solana dels Cóms s'origina el barranc dels Cóms de Carreu.

## Etimologia

La Solana pren el nom de l'indret on hi havia els cóms del bestiar que pasturava per aquesta zona de la Serra de Boumort, pertanyent al poble de Carreu. Es tracta, doncs, d'un topònim descriptiu.

## Enllaços externs

* La Solana dels Cóms en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Creu dels Tres Regnes

La muntanya de la Creu dels Tres Regnes es troba a la rodalia del llogaret d'Arroyo Cerezo, que pertany al terme municipal de Castellfabib, a la comarca del Racó d'Ademús, província de València, al País Valencià.
La Creu dels Tres Regnes es localitza als últims contraforts dels Montes Universales i té una altura de 1.555 m. El seu nom es deu al fet que en aquest lloc es creuaven antigament les fronteres de tres regnes: Aragó, València i Castella. La tradició conta que a l'edat mitjana s'hi reunien el rei d'Aragó (que també ho era de València) i el de Castella per tal de solucionar els problemes.
El topònim dona nom actualment a un simposi-trobada de les terres frontereres al Racó: Simposi de la Creu dels Tres Regnes. La primera edició de l'esmentat simposi interregional va tenir lloc el juliol de 2008, a la Casa de Cultura de la vila d'Ademús, organitzat per la Universitat de València (Departament d'Història de l'Art) y la Universitat de Castella-La Manxa (Campus de Conca), promogut per l'Institut de Cultura i Estudis del Racó d'Ademús (ICERA), i patrocinat per l'Ajuntament d'Ademús.
# Sven Nilsson (baix)

Sven Nilsson (Gävle Parish, 11 de maig de 1898 - parròquia d'Òscar, 1 de març de 1970) fou un actor i cantant d'òpera (baix) suec.
Nilsson es graduà el 1923 en el "Royal Institute of Technology" i treballà com enginyer fins als trenta anys. A més d'això, estudià cant amb Gillis Bratt i a Dresden amb Ivar Andresen.Nilsson, Sven i Svenska män och kvinnor (1949) L'estiu de 1930, es dedicà a estudiar teatre durant les actuacions del Festival de Bayreuth.
Després de cantar per la companyia de Fritz Busch en l'Òpera de Dresden, hi fou contractat. Fou un natzarè a Salome (Strauss) i es quedà allà des de 1930 fins 1934. Participà entre altres obres, en l'Arabella, també d'Strauss el 1933 i Daphne el 1938 on Sven actuava com el pescador Peneios. Arribà l'Òpera d'Estocolm el 1946 i participà a Orlando de Georg Friedrich Händel en el Teatre del Palau Drottningholm el 1950. Entre d'altres papers actuà com el baró Ochs a Der Rosenkavalier, el rol principal de Don Pasquale de G. Donizetti, el Felip II a Don Carlos de G. Verdi i els papers bàsics de les grans òperes de Mozart i Wagner.
Amb el seu distint "sentiment per les possibilitats expressives del text" i un bon talent actoral, va participar a Värmlänningarna de Göran Gentele, Fröken April i Sengkammartjuven, així com a Lustgården d'Alf Kjellin. També va tenir papers a Dramaten a les produccions d'Alf Sjöberg de Philoctetes i The Murder of Marat.
A l'estranger, va ser protagonista convidat a Barcelona, Venècia i Florència, així com a escenaris destacats com Covent Garden, Metropolitan i La Scala.
Va fer la seva última aparició l'1 de març de 1970 com Crespel en una representació matinal de Les aventures de Hoffmann a l'Òpera d'Estocolm. Va morir a casa seva més tard aquella nit.
Nilsson va ser nomenat Kammersänger el 1936[3] a Dresden.

## Filmografia (selecció)

* 1923 – Boman på utställningen
* 1957 – Värmlänningarna
* 1958 – Fröken April
* 1961 – Lustgården
* 1963 – Ett drömspel
* 1966 – Nattflyg

## Referències

* 1 2 3 4 Sven Nilsson i Svenskt biografiskt lexikon läst 16 februari 2018.
* 1 2 Sørensen, Inger, Operalexikonet. Forum 1993. Sidan 396. ISBN 91-37-10380-6.

## Enllaços externs

* Sven Nilsson på Internet Movie Database (anglès)
* Sven Nilsson (suec)
# Sort del Sastre

La Sort del Sastre és un paratge constituït per camps de conreu del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble de Puigmaçana.
Està situada a prop de l'extrem nord-oriental de l'antic terme de Mur, a prop del límit amb el municipi de Tremp. És a prop de l'extrem de ponent de la Serra de Cinto, al nord-est de la Vinya del Xic i al nord-est de la Vinya Vella del Xic. Està delimitada al nord pel Camí de Cabicerans. Queda al nord de la Masia del Xic.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Principat d'Alwa

Alwa (també Alava) fou un petit estat del Shankera-Mehwas a l'agència Rewa Khanta, Presidència de Bombai.
La seva superfície era únicament de 15,5 km², i la població no consta. El sobirà portava el títol de thakur (noble) i era un rajput del clan chauhan (chawan) que pagava tribut al Gaikowar de Baroda.
# Pont dels Estretets

El Pont dels Estretets era un pont en runes del municipi d'Alcanar. Aquesta obra forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i va desaparèixer amb els aiguats de setembre de 2021.

## Descripció

Es tracta de les restes del pont dit dels Estretets, del qual fins al 2021 se podia apreciar un dels dos arcs i l'arrencada de la base de l'altre. Fet fet amb pedra travada amb formigó, conglomerat de calç i sorra. Segons el llibre Historia de mi pueblo tenia un llum d'arc de 3,10 m., una andana de 3,37 m., una alçada sobre l'actual nivell de 3,50 m. i l'amplada del pilar que unia els dos arcs era de 2,50 metres.

## Història

La tècnica de pedra i arc, considerada romana, fa suposar que existia una via secundària entre Dertosa i Valentia i que, pel Montsià, devia unir Amposta amb Chersonensus (Peníscola) travessant el riu Sénia. Aquest camí continuà en ús durant molts segles. Concretament, es tractaria d'una via paral·lela a la Via Augusta, més propera a la línia de costa. El Pont dels Estretets, uniria les dos vessants d'aquesta antiga via sobre el Riu de la Sénia.
Segons el canonge José Matamoros -a la seva "Historia de Alcanar"- aquest pont és l'únic vestigi romà que queda, en relació amb el poble, que essent restes d'una via secundària travessava el riu Sénia, procedent de les faldes del Montsià. Sembla que el pont primitiu podria haver estat, fins i tot preromà, segons s'explica a El Correu Català de l'11 de novembre de 1977. Aquest pont s'ha utilitzat durant segles per travessar el riu Sénia, per on passava el Camí dels Bandolers de l'Ebre al Sénia, que comunicava Alcanar, la Ràpita i el camí de la Foia, segons la publicació "Alcanar", núm.327, oct. 2009.

## Vegeu també

* Llista de monuments del Montsià
* Riu de la Sénia

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Pont dels Estretets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ Alcanar es queda sense l'emblemàtic pont dels Estretets; notícia publicada pel Diari de Tarragona el 20/09/2021.
* ↑ «Alcanar». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 juny 2013].
* ↑ Járrega Domínguez, Ramon. El món romà a Alcanar i al Montsià. Un exemple de poblament rural a l'antic Ager Dertosanus. Institut Català d'Arqueologia Clàssica, 2011, p.39-63.

## Enllaços externs

* Fitxa del Pont dels Estretets al web del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya
* Fitxa del Pont dels Estretets al web de la Diputació de Tarragona
* Vídeo fotogràfic del Pont dels Estretets
# Pont dels Ferrocarrils Catalans

El Pont dels Ferrocarrils Catalans és una obra de l'arquitectura del ferro de Castellgalí (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pont format per tres parts diferenciades. Les dues extremes són arcades de pedra, mentre que el tram central consisteix en un biga en gelosia de gran alçada recolzada en el seu punt central sobre un pilar de pedra.

## Història

La línia del ferrocarril de Barcelona a Manresa fou inaugurada l'any 1922.

## Referències

* 1 2 «Pont dels Ferrocarrils Catalans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Praxaspes

Praxaspes (en grec antic: Πραξάστης)va ser un noble persa, de la màxima confiança del rei Cambises II i el seu missatger, i que per encàrrec seu va assassinar al seu germà Smerdis.
Un dia Cambises, en un atac de bogeria va matar un fill de Praxaspes amb una fletxa al cor, en presència del seu pare i quan poc després es va conèixer la usurpació de Smerdis, Cambises va sospitar que Praxaspes no havia complert l'encàrrec de matar´lo. Però Praxaspes va poder demostrar que si que ho havia fet.
Al morir Cambises els mags es va voler guanyar a Praxaspes, ja que era l'únic que sabia que el verdader Smerdis era mort per haver-lo matat personalment. En una assemblea el van convidar a identificar el fals Smerdis com el fill de Cir, però al darrer moment va dir la veritat i es va tirar de dalt d'una torre morint a l'acte.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, III, 30-34, 62, 66, 74
# Província de Sainyabuli

La província de Sainyabuli (laosià: ໄຊຍະບູລີ) és una província localitzada al nord-oest de Laos. Té una àrea de 16.389 km² i 382.200 habitants.

## Història

L'any 1904 la província va ser cedida per Siam a la colònia de la Indoxina francesa. El 1941 el territori va ser annexat per Tailàndia, de nou sota el nom de Província de Lan Chang, però va ser retornat a l'estat d'abans de la guerra el 1946.

## Geografia

La província està localitzada al nord-oest del país, i cobreix tota l'àrea a l'oest del riu Mekong. Confina amb la província de Oudomxai al nord, amb la província de Louangphabang i la província de Vientiane a l'est, després limita internacionalment amb Tailàndia. La província és bastant muntanyosa i desproveïda de camins per a vehicles, hi ha una ruta que s'estén de la capital provincial a la frontera tailandesa. La província és rica en fusta i lignit, i és considerada la cistella d'arròs de la part nord laosiana, ja que la major part d'altres províncies del nord són massa muntanyoses per conrear arròs. Altres collites importants inclouen el blat de moro, taronges, el cotó, cacauets i el sèsam.

## Fauna

La Província de Xaingnabuli és la llar de la majoria dels elefants domèstics de Laos. Aproximadament el 75% dels 560 elefants nacionals domesticats treballen en Xaingnabuli. les seves fonts de treball principals són la indústria de talar arbres, que causa una pèrdua en l'hàbitat dels elefants salvatges com el domèstic.

## Districtes

* Boten
* Hongsa
* Kenthao
* Khop
* Ngeun
* Paklai
* Phiang
* Thongmixai
* Sainyabuli
* Xianghon

## Referències

* ↑ Elefantasia 2008, Who we are, 22 Abril 2008 (en anglès)
* ↑ Norachack, B 2002, 'The care and management of domesticated Asian elephants in Lao PDR', in Baker I & Kashio, M (eds), Giants On Our Hands: Proceedings of the International Workshop on the domesticated Asian elephant,FAO Regional Office for Asia and the Pacific, Bangkok, pp 172-180.
# Plaça Major (Sant Llorenç Savall)

La Plaça Major és una plaça del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La plaça Major de Sant Llorenç Savall és el centre del poble i per on passa la principal via de comunicació cap a Gallifa i Llinars del Vallès. L'edifici principal de la plaça és l'església parroquial. Sota la pavimentació de la plaça hi ha una galeria subterrània que desemboca en una rodona amb dotze capelletes i un banc.

## Història

Es va descobrir aquest espai soterrani amb les obres de reestructuració de la plaça el 1982. L'origen és baix-medieval i devia ser un espai de culte religiós.

## Referències

* 1 2 «Plaça Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Plaça Major (Talarn)

Plaça Major és una obra barroca de Talarn (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça Major porxada a la banda est i nord, i presidida per l'església parroquial al migdia i adossada al carrer principal de la Vila, en el qual es troben els edificis nobles de l'època barroca. Els edificis tenen dues o tres plantes d'alçada, amb celler i golfes, i cobertes vessants sobre la plaça amb teulada àrab que formen ràfecs i voladissos de caràcter medieval. Separant la plaça del carrer de Sant Pau hi ha una font amb bancs laterals.

## Història

Al segle xvii, fou l'època d'esplendor de la plaça, doncs durant aquella centúria fou reformada l'església i construïdes les edificacions nobles.

## Referències

* 1 2 «Plaça Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Puig d'en Figa

El Puig d'en Figa és una muntanya de 352 metres que es troba al municipi de Quart, a la comarca catalana del Gironès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Portage Creek

Portage Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 36 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Portage Creek tenia 36 habitants, 7 habitatges, i 4 famílies La densitat de població era d'1,1 habitants/km².
Dels 7 habitatges en un 57,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,4% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 28,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 5,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 6,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 52,8% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 5,6% de 45 a 60 i un 5,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 14 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 8.010 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Portage Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Portage Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Puresa (gas)

La puresa o purea d'un gas indica la quantitat d'altres gasos que conté. Una alta puresa es refereix a una baixa quantitat d'altres gasos. Els gasos de la puresa més alta es considera que són de millor qualitat i normalment són més cars.
La puresa d'un gas es pot expressar com un valor de percentatge o com una fracció decimal., La fracció decimal és una abreviatura del valor de percentatge on els primers dígits representen el nombre de nous en le valor de percentatge i el darrer dígit representa el darrer dígit del valor de percentatge. Per exemple, una puresa del 99,97% es pot abreujar com una puresa 3,7 i una puresa del 99.9999% és la mateix puresa que el 6,0.
El grau de puresa d'un gas, també dit titulació, s'expressa com el valor percentual dels mols del gas respecte al nombre de mols totals.
Aquesta darrera anotació és la comuna en els productors de gas per indicar la qualitat del producte, i de vegades s'anomena grau.

## Classificació dels gaos segons la seva puresa

Un dels sistemes possibles de classificació dels gasos és segons la seva pueresa.
* tècnic, quan té una titulació entre el95% i el 99%;
* purs, quan es troba entre 99% i 99,99%;
* puríssims o ultrapurs, si la seva titulació es troba entre el 99,99% i el 99,99999%

## Impureses

Les impureses que més sovint es troben són el vapor aquós, els components de l'aire (principalment oxigen i nirogen). Les impureses que contenen s'indiquen en diverses unitats de mesura segns l'ordre de grandària de la quantitat que presenten i es refereixen al contingut de massa, volum o mols. La unitat de mesura que es fa servir habitualment és les parts per milió (ppm).

## Notes

* ↑ «"Purea", variant normativa de "puresa" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 20 març 2018].
* ↑ ús del terme en italià a Messer
* ↑ entre ells en Linde, Air Liquide, Praxair, Sapio
* ↑ Messer

## Bibliografia

* . ISBN 88-481-1932-8.
# Portalada Granja les Dos Mercedes

La Portalada Granja les Dos Mercedes és una obra de Montmeló (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Portalada de pedra que originàriament tenia tres obertures, actualment se'n conserven només dues. El buit central, el més gran, és d'arc de mig punt i el lateral de llinda plana.
L'obertura principal té un coronament de perfil sinuós amb un plafó central de format rectangular acabat amb un perfil corbat. L'obertura lateral té al damunt de la llinda un entaulament coronat amb una aleta que la uneix al buit central. Les portes són de ferro forjat. La més gran té a la part baixa de cada batent (que és de planxa) una lletra. Es tracta de les inicials del propietari de la granja, Enric Turances. Sota l'arc de mig punt hi ha pintat de color ocre "Granja Dos Mercedes".

## Referències

* 1 2 «Portalada Granja les Dos Mercedes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
# Portal i murs de Pujalt

El Portal i murs de Pujalt és una obra de Pujalt (Anoia) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

El poble de Pujalt s'estén pel vessant d'un turó, als peus de les escasses restes del castell. En planta forma gairebé un semicercle, que antigament devia estar circuït de muralles, de les quals es pot endevinar la traça, a la part posterior de les cases que d'una banda donen al carrer Major i de l'altre al carrer més exterior del poble. Aquest traçat es pot resseguir, en un bon sector, per la planimetria. En el plànol de la vila es veu una línia neta, la línia de muralla, a banda i banda de la qual hi ha cases adossades. No obstant això, no podem estar segurs que aquesta muralla es conservi totalment o parcial.

## Referències

* ↑ «Portal i murs de Pujalt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Portal fortificat de Prades

Portal fortificat de Prades és una porta fortificada, monument protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi de Prades al Baix Camp.

## Descripció

Dels diversos indrets típics que conserva la vila de Prades, hom assenyala el petit arc que hi ha on existí el barri gòtic de Prades. Cal tenir en compte que la vila ha estat objecte, repetidament, d'esdeveniments bèl·lics. Així ocorregué durant la guerra contra el Rei Joan II, també en la Guerra de Separació, quan ocupada la vila, foren enderrocades les muralles. En els temps carlins, en l'espai d'onze mesos, la vila fou incendiada dues vegades.
És a tocar l'església.

## Història

L'any 1324 va ser creat el Comtat de Prades en favor de l'infant Ramon Berenguer. El Comtat de "les muntanyes de Prades" tingué a veure amb la Baronia d'Entença. El 1341 l'infant esmentat permutà el Comtat de Prades pel d'Empúries. El 4 de febrer de 1408 el Rei Martí concedí el Consell d'aquesta vila pròrroga, per cinc anys, de l'impost que llavors gravava el pa, el vi i la carn, per tal que continués la construcció de la muralla i els valls de la mateixa vila.

## Referències

* «Portal fortificat de Prades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Portal fortificat de Prades». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Resolució 161 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 161 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 21 de febrer de 1961, després de notar els assassinats de Patrice Lumumba, Maurice Mpolo i Joseph Okito i un informe del Representant Especial del Secretari General de les Nacions Unides, el Consell va instar a l'ONU a prendre immediatament mesures per evitar l'aparició de guerra civil al Congo, fins i tot l'ús de la força si calgués. El Consell també va instar la retirada de tots els belgues i altres militars estrangers, paramilitars i mercenaris no de l'ONU i va demanar a tots els estats que prenguessin mesures per denegar el transport i altres instal·lacions de tal personal que es traslladés al Congo. El Consell també va decidir que iniciaria una investigació sobre la mort del Sr. Lumumba i els seus col·legues prometent el càstig dels autors.
La resolució va ser aprovada per nou vots contra cap; França i la Unió Soviètica es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Resolucions 143, 145, 146, 157 i 169
* Crisi del Congo

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org