OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Longecourt-lès-Culêtre

Longecourt-lès-Culêtre és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Longecourt-lès-Culêtre era de 50 persones. Hi havia 23 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 11 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 1 estava desocupat. 32 eren cases i 1 era un apartament. Dels 24 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Longecourt-lès-Culêtre el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 29 persones, 19 eren actives i 10 eren inactives. Les 19 persones actives estaven ocupades(10 homes i 9 dones).. De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Longecourt-lès-Culêtre hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Longecourt-lès-Culêtre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Longecourt-lès-Culêtre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Kris Peeters

Kris Peeters (Reet, Anvers 18 de maig de 1962) és un polític flamenc del partit democristià CD&V, que ocupa el càrrec de ministre-president de Flandes des del 28 de juny de 2007, al capdavant del govern flamenc. Va succeir-hi Yves Leterme.
L'any 2004, tot i no ser elegit diputat al Parlament Flamenc, va integrar el govern flamenc com a tercer ministre del partit CD&V, amb la cartera d'obres públiques, ports, energia, medi ambient i natura. Quan, el juny de 2007, Yves Leterme i Inge Vervotte van fer el salt a la política federal, Peeters va quedar-se com a únic ministre del CD&V. Arran d'aquesta coincidència, se li va proposar d'esdevenir ministre president de Flandes. El 10 de juny de 2007 va ser escollit com a diputat federal amb 39.754 preferències, però va preferir no ocupar l'escó. Va jurar el càrrec a la Clínica Sant Joan de Brussel·les, on hi havia ingressat el rei Albert II. Després de les eleccions flamenques del 7 de juny de 2009, Peeters va formar el seu segon govern.

## Enllaços externs

* Web oficial (neerlandès)
# VerdsEquo

VerdsEquo és un partit polític valencià que des de la seua sobirania assumeix el paper d'organització territorial d'Equo al País Valencià, organització territorial que té un caràcter federal. VerdsEquo està integrat dins la Coalició Compromís. Va ser fundat l'any 2014 amb la fusió d'Els Verds - Esquerra Ecologista del País Valencià i Equo País Valencià.
La relació entre ambdues organitzacions es remunta als inicis de la present dècada, quan Els Verds-Esquerra Ecologista del País Valencià participà en la gestació d'Equo, projecte nascut en 2010 amb l'objectiu de generar un espai polític de convergència per al moviment ecologista estatal, per a la gestació del qual es van convocar tots els partits verds de l'Estat. Els Verds - Esquerra Ecologista del País Valencià va signar el llavors anomenat Manifest 4-J (que va tindre lloc el 4 de juny de 2011, Dia Mundial del Medi Ambient).

## Referències

* ↑ Artícle 2: Denominació, sigles i anagrama 2. S'adopta com a nom identificatiu: VerdsEquo.
* ↑ Estatuts de Verds Equo. Article 2.
* ↑ Estatutos de Equo. Articulo 2. Ámbito y carácter federal Arxivat 2014-11-26 a Wayback Machine. (castellà) PDF
* ↑ Naix la nova formació Verds Equo, a La Veu del País Valencià del 20 d'octubre de 2014
* ↑ Verds i Equo País Valencià, a punt per a la confluència a El Punt Avui del 14 d'octubre de 2014.

## Enllaços externs

* Web oficial de Verds Equo
# Gai Lecani

Gai Lecani (en llatí Caius Lecanius) va ser un magistrat romà del segle i.
Va ser un dels cònsols de l'any 65, segons els Fasti i Tàcit. Probablement és el mateix personatge esmentat per Plini amb el nom de Quint Lecani Bas, que va morir per un carboncle al braç esquerre.

## Referències

* ↑ Tàcit. AnnalsXV, 3
* ↑ Plini. Naturalis Historia XXVI, 1
# Marie Gutheil-Schoder

Marie Gutheil-Schoder (Weimar, 16 de febrer de 1874 - Ilmenau, 4 d'octubre de 1935) va ser una important soprano alemanya.
Nascuda Marie Schoder a Weimar, es va casar amb Gustav Gutheil el 1899, amb qui va viure fins a la seva mort el 1914. El 1920 es va casar amb el fotògraf Franz Xaver Setzer.
Va debutar en el paper secundari de la Primera Dama a l'Òpera de Weimar Court a La flauta màgica a la seva ciutat natal de Weimar el 1891. Gustav Mahler la va contractar per a l'Òpera Estatal de Viena el 1900, on va romandre fins al 1926. Royal Opera House com a Octavian a Der Rosenkavalier el 1913. Un dels seus famosos papers era la seva interpretació d'una Carmen "estranya i nietzscheana". Va ser vista a l'estrena a Viena del 1914 del ballet de Richard Strauss, Josephslegende com a dona de Potiphar. Va crear Esmeralda en l'estrena mundial de l'òpera Notre Dame de Franz Schmidt el mateix any.
Gutheil-Schoder va crear el paper extremadament difícil del monodrama d'Arnold Schoenberg, Erwartung el 1924 a Praga; a principis d'aquest any, va interpretar el seu Pierrot Lunaire. Mahler la va anomenar "un geni musical" i era molt considerada com a música i actriu cantant, tot i que semblava ser, com va escriure un crític vienès, "la cantant sense veu". En la seva carrera posterior, es va convertir en directora d'òpera.
També era una pedagoga molt coneguda, una de les seves estudiants fou la mezzosoprano Risë Stevens. Va morir als 61 anys a Ilmenau, Alemanya.

## Enregistraments

El 1902 va enregistrar per a "Gramophone & Typewriter Company Records", a Viena: es van interpretar dos fragments de Carmen, una ària de Die lustigen Weiber von Windsor i duets de La dame blanche i Les contes d'Hoffmann. Se l'escolta al volum I de The Record of Singing "d'EMI", al duet de La dame blanche.
El 2004, "Symposium Records" va publicar un Compact Disc titulat Vienna - The Mahler Years. S'inclouen els dos duets enregistrats per Gutheil-Schoder (amb Franz Naval), juntament amb els enregistraments de Selma Kurz, Leo Slezak, Erik Schmedes, Lilli Lehmann, etc.

## Referències

* The Concise Oxford Dictionary of Opera, per John Warrack i Ewan West, Oxford University Press, 1996. ISBN 0-19-280028-0
# Bony de la Carma

El Bony de la Carma és un cim que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a l'Alta Ribagorça; i dins la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom carma pot tenir diferents orígens: en aragonès, garmo vol dir petit prat on pasturen les cabres i engarmarse, quedar-se penjat en un espadat. Del basc kar-mo, tossal, del protobasc (k)harmo, pedra i del llatí cal-mi-s, calma».
El cim, de 2.448,5 metres, es troba en la cresta que separa l'occidental Vall de Llubriqueto de l'oriental Coma de l'Estapiella. Està situat a l'extrem sud de la Serra Plana, que baixa des de la Punta de Lequeutre.

## Rutes

Per la Vall de Llubriqueto, des del Pla de la Cabana.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 2 novembre 2013].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Bony de la Carma. [Consulta: 05/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pine City

Pine City és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2009 tenia 3.296 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine City tenia 3.043 habitants, 1.222 habitatges, i 734 famílies. La densitat de població era de 415,2 habitants per km².
Dels 1.222 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,8% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 39,9% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.118$ i la renda mediana per família de 37.639$. Els homes tenien una renda mediana de 30.951$ mentre que les dones 20.759$. La renda per capita de la població era de 16.802$. Entorn del 10,8% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# (321) Florentina

(321) Florentina és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 15 d'octubre de 1891 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria. Està nomenat per Florentine Palisa, filla del descobridor. Forma part de la família asteroidal de Coronis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Springer. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ «Group of asteroids probably of common origin» (en anglés). The Astronomical Journal, 743, 1918 [Consulta: 27 juliol 2015].

## Enllaços externs

* «(321) Florentina» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 7 juny 2015].
# Mahadithaka Mahanaga

Dathika o Mahadithaka Mahanaga (Maha Dalia Mana) fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 9 dC al 21 dC. Va succeir en el tron al seu germà Bathikabeya.
Fou molt devot de la religió budista i un quasi esclau dels sacerdots com el seu germà. Va fer ofgrenes als diversos temples de l'illa. Va construir una dagoba anomenada Sigiriya (Cetiyapabatta) al cim de Mihintale, modernament coneguda com a Etwehera o Mahaseiya), era d'una altura de 30 metres i tenia una gran vista, disposant de 4 entrades amb arbres i flors; per tal que els pelegrins poguessin fer el seu camí cap a la Pagoda esmentada des del riu (és a dir, un dels canals de sortida de l'embassament de Tissa Wewa) amb els peus rentats no bruts, va posar una catifa de peus estesa per tot el camí en una distància d'aproximadament deu quilòmetres, i al costat hi havia cors formats per ballarins i músics instrumentals, així com vocalistes.
Tres temples foren construïts per aquest rei, una de elles a Ruhunu. Diversos regals (robes, medicines, etc.) i terres (sanghika) foren entregats als sacerdots pel rei.
Va morir després d'un regnat de dotze anys que fou pacífic i pròsper. El va succeir el seu fill Addagamunu o Amanda Gamunu.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Krishna Kumari Kohli

Krishna Kumari Kohli (sindhi ڪرشن ڪماري ڪوهلي urdu کرشنا کماری کوہلی; nascuda l'1 de febrer de 1979), també coneguda pel sobrenom Kishoo Bai, és una política pakistanesa que ha estat el membre del Senat del Pakistan des de març de 2018. És la primera dona hindú dalit i la segona dona hindú a ocupar aquesta posició. És coneguda per les seves campanyes pels drets de les dones i contra la servitud per deutes.

## Primers anys i educació

Kohli va néixer l'1 de febrer de 1979 en una família pobre que procedia d'una vila a Nagarparkar. Quan era una nena i estudiant de tercer curs, ella i la seva família van estar captius durant tres anys en règim de servitud per deutes en una presó privada potser propietat d'un terratinent en districte d'Umerkot. Només van ser alliberats després d'una incursió policial a la terra del seu ocupador. Va rebre els seus primers estudis prime a Umerkot i després al districte de Mirpurkhas.
Es va casar als 16 anys en 1994 mentre estudiava novè curs. Va continuar la seva formació després de graduar-se el 2013 amb un màster en sociologia per la Universitat de Sindh.
En 2007 va assistir al tercer Camp d'Entrenament de Lideratge de Drets Humans Mehergarh a Islamabad on va estudiar govern del Pakistan, migració internacional, planificació estratègica i sobre les eines que podrien ser utilitzats per crear un canvi social.

## Carrera política

Kohli es va unir al Partit del Poble Pakistanès (PPP) com a activista social per fer campanya pels drets de les comunitats marginades de la zona del Thar. També fa campanyes per als drets de les dones, contra la servitud per deutes i contra l'assetjament sexual al lloc de treball. En 2018 va ser elegida al Senat del Pakistan a les eleccions al Senat pakistanès com a candidata del PPP en un escó reservat per a dones del Sindh. Va prendre el jurament de senadora el 12 de març de 2018. Esdevingué la primera dona hindú dalit i la segona dona hindú a ocupar aquest càrrec al Senat després de Ratna Bhagwandas Chawla.
En 2018 la BBC la va nominar per ser una de les 100 Women BBC.

## Referències

* 1 2 3 4 «In historic first, a Thari Hindu woman has been elected to the Senate». DAWN.COM, 04-03-2018 [Consulta: 4 març 2018].
* 1 2 3 Samoon, Hanif. «PPP nominates Thari woman to contest Senate polls on general seat», 04-02-2018. [Consulta: 4 març 2018].
* 1 2 3 Dawood Rehman. «Krishna Kumari becomes first Hindu Dalit woman senator of Pakistan», 03-03-2018.
* ↑ «LIVE: PML-N-backed independent candidates lead in Punjab, PPP in Sindh - The Express Tribune». The Express Tribune, 03-03-2018 [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ «PML-N gains Senate control amid surprise PPP showing». DAWN.COM, 04-03-2018 [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ «Senate elect opposition-backed Sanjrani chairman and Mandviwala his deputy» (en anglès). The News, 12-03-2018 [Consulta: 12 març 2018].
* ↑ «Pakistani senator Krishna Kumari named in BBC's 100 Women 2018 list». Images, 19-11-2018 [Consulta: 20 novembre 2018].
# Bulay

Bulay o Poley fou el nom àrab d'un antic castell de l'Àndalus al sud d'Hispània. La seva situació fou discutida però Dozy va demostrar que es tracta d'un castell situat al lloc de la moderna vila d'Aguilar de la Frontera, província de Còrdova.
Va tenir un paper considerable en la revolta d'Umar ibn Hafsun. Encara existia al segle xii. Actualment hi ha unes ruïnes que deuen correspondre al castell.

## Enllaços externs

* Época medieval en Aguilar de la Frontera Arxivat 2019-12-20 a Wayback Machine.
# Abarca de Campos

Abarca de Campos és un municipi de la província de Palència, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Autillo de Campos, a l'est amb Fuentes de Nava, al sud amb Castromocho i a l'oest amb Villarramiel.

## Demografia

Evolució demogràfica (Font: (en castellà). Institut Nacional d'Estadística, 02-01-2013. [Consulta: 02-11-2013].) :
| 1857 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2011 | 2012 |
| 263 | 169 | 170 | 210 | 188 | 187 | 210 | 196 | 171 | 172 | 153 | 83 | 50 | 44 | 51 | 47 | 47 | 39 | 39 |

## Referències

* ↑ Geográfica, Centro Nacional de Información. «Centro de Descargas del CNIG (IGN)» (en castellà). [Consulta: 26 gener 2020].
# Manuel Morón

Manuel Morón (Cadis, 9 de juny de 1956) és un actor espanyol.
Es va donar a conèixer al públic pel seu paper protagonista com a pare de Juan José Ballesta a El Bola. Després de l'òpera prima d'Achero Mañas li arribaren papers a Smoking Room, de Roger Gual i Julio Wallovits; AzulOscuroCasiNegro, de Daniel Sánchez Arévalo; 25 kilates, de Patxi Amezcua; La sombra de nadie, de Pablo Malo o Celda 211, de Daniel Monzón. Ha interpretay a Manuel Azaña en la película de 2016 Ebre, del bressol a la batalla.
El 2016 va tornar a les ordres de Roger Gual, per 7 años, primera pel·lícula de producció espanyola per a la plataforma Netflix.
En 2018, va ser personatge secundari de la sèrie de Movistar+, La Peste i també en la pel·lícula dirigida per Marta Díaz, Mi querida cofradía. L'any següent aparegué al telefilm Èxode, de la batalla a la frontera, de Roman Parrado.

## Referències

* ↑ «"Hay un poder económico muy fuerte al que le interesa que seamos tontos y ciegos"» (en castellà). , 03-12-2017 [Consulta: 1r octubre 2018].

## Enllaços externs

* Manuel Morón a lahiguera.net
# Krishnanagar

Krishnanagar o Krishnagar (bengalí কৃষ্ণনগর) és una ciutat i municipi de l'Índia, capital del districte de Nadia a Bengala Occidental, situada a 23° 24′ N, 88° 30′ E﻿ / ﻿23.4°N,88.5°E﻿ / 23.4; 88.5 a la riba del riu Jalangi. Al cens de 2001 figura amb una població de 139.070 habitants; el 1881 tenia 27.477 habitants i el 1901 eren 24.547.

## Llocs interessants

* Rajbari o palau Reial
* Església catolica
* Col·legi Bhavan (1846)
* Biblioteca Pública (1856)

## Història

La batalla de Plassey es va lliurar a l'extrem nord del que després fou la subdivisió de Krishnagar sota els britànics. La municipalitat es va establir el 1864 i actualment té 16 km² i està dividida en 24 seccions o wards.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Krishnanagar a Encyclopædia Britannica
* Krishnanagar al lloc del Districte de Nadia Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine.
# Virginia Houston

Virginia Houston fou una assistent social i poeta del Renaixement de Harlem. La seva poesia té imatges eròtiques. Un dels seus poemes, "Class Room" es va publicar en la primera edició del llibre editat per Maureen Honey, Shadowed Dreams: Women's Poetry of Harlem Renaissance (1989), una antologia de les poetes del Renaixement de Harlem. Virgina fou el model pel personatge Clara del llibre de Ruth Seid, The Changelings. També va exercir de treballadora social.

## Referències

* ↑ Maureen Honey. Shadowed Dreams: Women's Poetry of the Harlem Renaissance. Rutgers University Press, 2006, p. 22–. ISBN 978-0-8135-3886-0.
* ↑ Lynn Dumenil. The Modern Temper: American Culture and Society in the 1920s. Farrar, Straus and Giroux, 30 juny 1995, p. 189–. ISBN 978-1-4299-2400-9.
* ↑ «Shadowed Dreams - Rutgers University Press». Arxivat de l'original el 2016-06-18. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ Maureen Honey. Shadowed Dreams: Women's Poetry of the Harlem Renaissance. Rutgers University Press, 1989. ISBN 978-0-8135-1420-8.
* ↑ Tyler T. Schmidt. Desegregating Desire: Race and Sexuality in Cold War American Literature. Univ. Press of Mississippi, 11 setembre 2013, p. 247–. ISBN 978-1-62846-831-1.
* ↑ Adam Meyer. Black-Jewish Relations in African American and Jewish American Fiction: An Annotated Bibliography. Scarecrow Press, 2002, p. 82–. ISBN 978-0-8108-4218-2.
* ↑ Lewis, Jone Johnson. «Women of the Harlem Renaissance. Biographies of Harlem Renaissance Women». ThoughtCo. [Consulta: 25 març 2017].
# Gave d'Auloron

La gave d'Auloron és un riu del sud-oest de França. Amb una longitud de 102 quilòmetres, neix al Bearn, travessa el departament dels Pirineus Atlàntics i les Lanas i desemboca a la Gave de Pau.
# Born (escultura)

Born és una escultura situada al passeig del Born de Barcelona. Obra de l'artista català Jaume Plensa i Suñé, és l'aportació catalana a l'exposició Configuracions urbanes, que es va inaugurar el 21 de juliol de 1992, pocs dies abans de començar els Jocs Olímpics de Barcelona 1992. Es compon d'un bagul de ferro colat sobre un banc de pedra del passeig, i unes esferes o bales de canó també de ferro, cadascuna amb un número i una lletra inscrites, escampades sota algun banc i a les escales de l'església de Santa Maria del Mar. El bagul recorda el passat del Born com a terreny de justes medievals i el mercat amb les caixes o cofres que els diferents gremis utilitzaven per guardar els documents importants. Les bales són reproduccions de les bombes de 1714, la capitulació de Barcelona.
Forma part de l'exposició Configuracions urbanes, organitzada per la nominació de Barcelona com a seu dels Jocs Olímpics, que consisteix en vuit obres creades per sis artistes estrangers, un madrileny i un de català, que formen un recorregut pels barris de la Ribera, la Barceloneta i el Port Vell. El projecte va estar dirigit per la crítica d'art Gloria Moure.

## Referències

* ↑ «Art urbà». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «El baúl de Plensa en el Born». La Vanguardia, 02-06-2022.
* ↑ «L'exaltació olímpica». Ajuntament de Barcelona.