OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francillon

Francillon és un municipi francès, situat al departament de l'Indre i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Francillon era de 73 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 41 eren cases i 1 era un apartament. Dels 34 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 11 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Francillon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 12 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 38 eren actives i 9 eren inactives. De les 38 persones actives 36 estaven ocupades (20 homes i 16 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 9 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Francillon hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 402 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Francillon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Francillon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Freiberg

Freiberg és una ciutat universitària i minera situada a l'estat de Saxònia, entre Dresden i Chemnitz a Alemanya. El 2012 amb 40.083 habitants, una baixa de 5345 (11,7%) des de 2001. Fins a l'1 d'agost de 2008 era la capital del districte de Freiberg, avui és la capital del districte Mittelsachsen, resultat de la fusió dels districtes de Freiberg, Döbeln i Mittweida.
Va ser fundada el 1186 i va ser un centre de la indústria minera durant segles fins al 1969. La Universitat de Freiberg, especialitzada en mineria, creada el 1765 és una de les institucions més conegudes de la ciutat, és la universitat de metal·lúrgia i de mines més antiga del món. En les últimes dècades, presenta un canvi estructural per dedicar-se a l'alta tecnologia, els semiconductors i l'energia solar, de vegades anomenat «Silicon Saxony».

## Geografia

La ciutat es troba al nord de les Muntanyes Metal·líferes. El seu punt més alt és una antic centre miner a 491 metres d'altitud i és regada pel Freiberger Mulde.

### Barris i nuclis

* Bahnhofsvorstadt
* Donatsviertel
* Fernesiechen
* Freibergsdorf
* Friedeburg
* Halsbach
* Himmelfahrter Revier
* Hinter dem Bahnhof
* Hospitalviertel
* Hüttenviertel
* Kleinwaltersdorf
* Langenrinne
* Lößnitz
* Loßnitz
* Neufriedeburg
* Oberstadt
* Scheunenviertel
* Seilerberg
* Silberhofviertel
* Steinberg
* Unterstadt
* Wasserberg
* Zug

## Fill predilecte

* Friedrich Robert Helmert (1843-1917), geodesista i matemàtic
* Matthias Eckel (vers 1468- 1538) compositor musical.

## Referències

* ↑ «Freiberg». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bevölkerung des Freistaates Sachsen jeweils am Monatsende ausgewählter Berichtsmonate nach Gemeinden»; Statistik, Saxònia, 2013
# Fugida en helicòpter de la presó de Mountjoy

La fugida en helicòpter de la presó de Mountjoy de tres presos de l'IRA Provisional tingué lloc el 31 d'octubre de 1973.

## La fugida

Seamus Twomey, líder de l'IRA, havia estat detingut i traslladat a la presó de Mountjoy després d'un polèmic judici on va refusar els jutges per ser aliats dels britànics. Allà també complien condemna dos dirigents de l'organització armada de gran rellevància: JB O'Hagan i Kevin Mallon. Els seus subordinats van fer un primer intent d'alliberar-los. Van col·locar una bomba en un mur, que havia de permetre als tres dirigents sortir al pati i enfilar-se per una corda fins a l'exterior, on esperava un cotxe per fugir. No van tenir èxit, ja que els guardes van detectar la corda i van impedir l'accés al pati.
Un home suposadament estatunidenc va llogar un helicòpter Aérospatiale Alouette II a l'Aeroport de Dublín per una campanya fotogràfica. L'aparell el pilotava el capità Thompson Boyes. Dos membres de l'IRA van segrestar l'aparell a punta de pistola i el pilot fou obligat a volar fins a la presó de Mountjoy, on va aterrar al camp d'exercicis a les 3:35 de la tarda. Els funcionaris no van reaccionar en un primer moment, perquè pensaven que era l'helicòpter del ministre, qui volava sovint en visites de feina.
Llavors un grup de presoners va envoltar i atacar els guardes per deixar via lliure als tres dirigents. Aquests van pujar a l'helicòpter, que es va enlairar sense que els vigilants poguessin impedir-ho. Amb els tres alliberats, va volar fins a un descampat on esperaven altres membres de l'IRA amb un taxi robat, amb el qual van transportar els presoners a lloc segur. El pilot va ser alliberat sense patir danys i va retornar l'helicòpter.

## Conseqüències

La fugida afectà greument la reputació de les forces de seguretat angleses, amb titulars irònics als diaris internacionals i va augmentar en canvi la popularitat de l'IRA. Els altres presos de l'organització de Mountjoy i d'altres localitzacions foren traslladats a presons de màxima seguretat per impedir noves fugides, especialment a la Portlaoise Prison (de la qual l'IRA aconseguí igualment evadir presos anys després).
Es va iniciar una operació de gran abast, amb més de 20 000 persones involucrades, per mirar de capturar els tres detinguts. Un d'ells fou arrestat el desembre d'aquell mateix 1973 en un ball de l'Associació Atlètica Gaèlica. El segon aconseguí evadir els perseguidors fins al 1975 i Seamus Twomey, el darrer en ser detingut, caigué en una operació el 1977. Abans havia concedit diverses entrevistes, entre elles una a Der Spiegel, on comentava la inoperància britànica en l'afer.
El grup The Wolfe Tones (que combina la música irlandesa tradicional amb lletres de protesta) va crear The Helicopter Song per celebrar la fugida. El govern britànic en prohibí la difusió, fet que no va evitar que assolís els primers llocs dels rànquings d'èxits musicals d'Irlanda.

## Referències

* ↑ Hayes, Paddy (2004). Break-out! Famous Prison Escapes. O'Brien Press. ISBN 0-86278-875-7
# Genutia de magistratibus

Genutia de magistratibus va ser una antiga llei romana establerta sota els cònsols Gai Marci Rútil i Quint Servili Ahala l'any 343 aC (411 de la fundació de Roma) a proposta del tribú de la plebs Luci Genuci. Prohibia exercir dues magistratures en un mateix any i repetir la que s'havia exercit abans de deu anys.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 63 [Consulta: 14 abril 2022].
# George Chapman

George Chapman (Hitchin, 1559 - Londres, 12 de maig de 1634) fou un poeta, dramaturg i traductor anglès.

## Biografia

Va estudiar al Trinity College d'Oxford, on va rebre una bona formació en clàssics grecollatins, tot i que no va obtenir-hi cap grau. VA atènyer un gran coneixement del grec que va servir-li per a les seves traduccions posteriors d'Homer, però també va rebre coneixements de filosofia estoica d'Epictet i Sèneca. El 1576 es traslladà a Londres sota la protecció de sir Thomas Walsignham, el príncep de Gal·les i el Comte de Somerset, iniciant una afortunada carrera literària. Va forjar una amistat íntima amb Edmund Spenser, Christopher Marlowe, Ben Jonson i l'arquitecte Inigo Jones, que projectà la seva tomba a St. Giles in the Fields. Alguns passatges de les seves obres suggereixen que va haver de viatjar per diversos països europeus i participar de la campanya d'Holanda.
A la seva lírica s'hi mostra com un precursor dels poetes metafísics: L'ombra de la nit (1593) i El banquet dels sentits d'Ovidi (1595). D'altres poemes són De Guiana, Carmen Epicum (1596), en què es narra l'exploració de sir Walter Raleigh a la Guaiana. Va concloure Hero i Leandro (1598), un poema mitològic que deixà inacabat Christopher Marlowe. Se sol considerar Chapman com el "poeta rival" que apareix als sonets de Shakespeare.
Començà a ser famós quan estrenà amb èxit obres teatrals escrites per a la Companyia de l'Almirall sota la direcció de Philip Henslowe, en aquestes obres fon l'escola llatina de Plaute i Terenci amb l'herència de la Commedia dell'Arte, també hi apareix, abans fins i tot que a Ben Jonson, la caracterització mitjançant la teoria dels quatre humors que havia tornat a posar de moda el doctor Juan Huarte de San Juan. Altres comèdies seves són An Humorous Day's Mirth (1697), Tots bojos (1599), El senyor d'Olive (1606), L'uixer gentilhome (1606) i Dia de maig (1611).
Les seves grans tragèdies s'inspiren en l'estil de Christopher Marlowe i tracten sobretot temes de la història de França: Bussy d'Ambois (1607), La conspiració i tragèdia de Carles, duc de Byron (1608), La venjança de Bussy d'Ambois (1613) i La tragèdia de Chabot (1639). Les tragèdies sobre Bussy d'Ambois formen un cicle força interessant: el protagonista és un home fogó i enamoradís, qui no el venç ni tan sols la mort, atès que, tot i que és assassinat al final de la primera obra, a la segona apareix com un fantasma i insta el seu germà perquè el vengi.
També escrigué obres en col·laboració amb altres autors: Cap a l'est! (1605), escrita amb Ben Jonson i John Marston, que conté referències satíriques als escocessos i va fer que Marston i Chapman fossin empresonats, i Ben Jonson anà a la presó voluntàriament per acompanyar-los-hi.
Quant a la seva tasca com a traductor, és autor de versions de poetes grecs i llatins, i alguns sonets de Francesco Petrarca. El 1598 va començar la traducció de la Ilíada, que acabà el 1612 i va aparèixer el 1616 juntament amb l'Odissea al The Whole Works of Homer, bo i constituint la primera traducció completa a l'anglès de les obres d'Homer.
# Confederació General Italiana del Treball

La Confederació General Italiana del Treball, en italià Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), és un sindicat italià. Va ser establert amb el Pacte de Roma, el 1944. Des de la seva fundació és el més important sindicat de l'estat italià compte amb més de 5.700.000 afiliats a les diverses federacions. Actualment la CGIL està afiliada a la Confederació Europea de Sindicats i a la Confederació Internacional d'Organizaciones Sindicals (CSI-CSI).
El sindicat va començar sota el nom "Confederació General del Treball" (CGdL) l'1 d'octubre de 1906. Durant el règim feixista, el sindicat va sobreviure clandestinament sota la direcció de Bruno Buozzi a l'exili.
L'atemptat a Palmiro Togliatti de 1948 va provocar una divisió interna, que duria al naixement de la Confederació Italià Sindicats Treballadors (CISL) i de la Unió Italià del Treball (UIL). La divisió, promoguda pels sindicalistes de la democràcia cristiana, dirigits per Giulio Pastore, el futur líder de la CISL, es va deure al fet que dins la CGIL, des dels primers mesos després de la seva recuperació, hi havien començat a dominar les tendències socialistes i comunistes, més orientades cap al Partit Comunista Italià (PCI) i el Partit Socialista Italià (PSI), que cap als altres partits polítics.

## Vegeu també

* CISL
* UIL

## Enllaços externs

* Confederació General Italiana del Treball - Lloc web oficial
# Lorentzimys nouhuysi

Lorentzimys nouhuysi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 80 i 2.700 msnm a Indonèsia i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor del capità neerlandès Jan Willem van Nouhuys.

## Referències

* ↑ Leary, T. et al. Lorentzimys nouhuysi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 15 gener 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 295. ISBN 978-0801893049.
# Gostini Dvor

El Gostini Dvor (en rus Гостиный Двор) és el principal centre comercial de Sant Petersburg, el més antic i més gran de la ciutat, i una de les primeres galeries comercials del món. Està situat a la confluència de l'avinguda Nevski i el carrer Sadóvaia, on la façana fa més d'un quilòmetre de llarg, i ocupa una superfície de 53.000 m².
El complex comercial, amb més d'un centenar de botigues, va trigar 28 anys a ser construït. Les obres van començar el 1757, segons un projecte original de l'arquitecte barroc Bartolomeo Rastrelli, que fou bandejat per un altre de menys car i més funcional, d'estil neoclàssic, obra de Jean-Baptiste Vallin de la Mothe (1729–1800).
Al llarg del segle següent, el Gostini Dvor va anar augmentant de dimensions fins que, ja al segle xx, en va resultar un gran complex comercial amb 10 carrers interiors i 178 botigues. En aquella època, però, el Gostini Dvor havia perdut la seva popularitat a favor de les galeries del Passage, més selectes, situades també a l'avinguda Nevski, davant per davant. Durant les reconstruccions posteriors a la Segona Guerra Mundial, se'n van demolir les parets interiors i el Gostini Dvor va esdevenir un enorme centre comercial. Aquesta estructura gegantina del segle xviii ha estat restaurada al segle xxi i actualment és un dels centres comercials més populars de l'Europa de l'Est.
A prop del Gostini Dvor hi ha l'estació homònima del Metro de Sant Petersburg.

## Referències

* ↑ Dp.ru. «Гостинка: Минфин отказал городу» (en rus). [Consulta: 18 agost 2011].
* Bogdanov, I.A.: Bolxoi Gostini dvor v Peterburgue. SPb, 2001.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Gostini Dvor de Sant Petersburg (rus)
* Vistes des de la galeria superior del Gostini Dvor (anglès)
# Pereruela

Pereruela és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Comprèn les pedanies d'Arcillo, La Cernecina, Las Enillas, Malillos, Pueblica de Campeán, San Román de los Infantes, Sobradillo de Palomares, Sogo i La Tuda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 877 | 769 | 713 | 673 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Daniel Gómez Moralejo | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Agustín Lagarejos López | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Novozakhàrkino

Novozakhàrkino (en rus: Новозахаркино) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 761 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Siegen

«Siegen» té aquests significats:
* Siegen (Baix Rin): municipi francès del departament del Baix Rin
* Siegen (Rin del Nord-Westfàlia): ciutat alemanya de l'estat de Rin del Nord-Westfàlia
# Siega Verde

L'art paleolític té un dels seus principals exponents en l'estació paleolítica de Siega Verde, al municipi de Villar de la Yegua, Salamanca.

## Història

Aquest jaciment d'art rupestre parietal, va ser descobert el 1988, per Manuel Santoja i Rosario Pérez, professors que, treballant per l'inventari arqueològic de Salamanca, van trobar a l'horta del riu Águeda, a l'aire lliure, figures gravades a la roca que representaven cavalls, cabres, bous i cérvols, entre les més comunes, i d'altres com rens i bisons, espècies avui extingides en aquestes latituds, o rinoceronts llanuts, espècie extinta, pròpies de climes freds, que denoten el caràcter paleolític d'aquests gravats.

## Estructura

Des de llavors, s'han arribat a catalogar més de cinc-cents gravats zoomorfs del paleolític superior, del període gravetià (fa 20.000 anys) i antropomorfs més recents del període magdalenià (fa 12.000 anys), en 94 panells, al llarg de tres quilòmetres a la vora del riu Águeda. Declarada com a Bé d'Interès Cultural per la Junta de Castella i Lleó, és avui, sens dubte, una de les troballes importants en l'art paleolític.

## Localització

El jaciment es pot trobar al llarg del riu Águeda i, per accedir-hi, s'ha d'arribar al pont sobre l'esmentat riu a la carretera entre Castillejo de Martín Viejo i Villar de la Yegua. S'ha construït en el lloc una aula d'interpretació arqueològica, que ofereix als visitants una àmplia informació sobre la vida a la zona d'aquests pobladors i de la localització de l'art rupestre.

## Valor cultural

El Comitè del Patrimoni Mundial de la UNESCO, que va realitzar a Brasília (Brasil) el seu 34è aplec, va aprovar l'extensió del lloc d'art rupestre prehistòric de la Vall del Côa (Portugal) amb la inscripció del jaciment arqueològic de Siega Verde (Castella-i-Lleó) en la llista de Patrimoni Cultural de la Humanitat.
Aquest conjunt paleolític de Siega Verde representa, al parer de la UNESCO, el conjunt més excepcional a l'aire lliure de l'art paleolític a la península Ibèrica, que s'incorpora a la ja reconeguda com a Patrimoni Mundial de la Vall del Côa a Portugal. Tots dos il·lustren de manera extraordinària els temes iconogràfics i d'organització del paleolític superior, mostrant les relacions socials, econòmiques i espirituals dels humans.

## Bibliografia

* GÓMEZ BARRERA, Juan A. Art rupestre prehistòric a la Meseta castellà-lleonesa. Valladolid: Junta de Castella i Lleó, 1993. 263 p.

## Referències

* ↑ «Zona Arqueológica de Siega Verde» (en espanyol). [Consulta: 12 juny 2014].
* ↑ «Siega Verde» (en espanyol). [Consulta: 12 juny 2014].
* ↑ «El conjunto paleolítico de Siega Verde, declarado Patrimonio de la Humanidad» (en espnayol). [Consulta: 12 juny 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Siega Verde.
* Junta de Castella i Lleó: Siega Verde Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine..
* Pàgina web de Villar de Argañán.
* Siega Verde. Celtiberia.net.
# Subbiano

Subbiano és un municipi situat al territori de la província d'Arezzo, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Anghiari, Arezzo, Capolona, Caprese Michelangelo, Castel Focognano, Chitignano i Chiusi della Verna.
Pertanyen al municipi les frazioni de Calbenzano, Casa la Marga, Castelnuovo, Chiaveretto, Falciano, Giuliano, MonteGiovi, Poggio d'Acona, Santa Mama, Savorgnano i Vogognano.
# Sporting Clube de Espinho

El Sporting Clube de Espinho és un club de futbol portuguès de la ciutat d'Espinho.
El club va ser fundat el 1914. El 1925 arribà a les semifinals del Campionat de Portugal. Ha jugat 11 temporades a primera divisió entre els anys 1975 i 1997.

## Palmarès

* Segona divisió portuguesa de futbol:
** 1991-92
* Tercera divisió portuguesa de futbol:
** 2003-04
* Taça Ribeiro dos Reis:
** 1966-67
* Taça de Honra do Porto:
** 1917-18

## Referències

* ↑ «Portugal - Campeonato de Portugal 1922-1938». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Portugal All-Time Table 1ªLiga/1ªDivisão 1934-2005». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Sula

«Sula» té aquests significats:
* Illes Sula, grup d'illes pertanyents a Indonèsia.
* Sula (gènere), gènere d'ocells marins de la família de súlids (Sulidae).
* Sula (Noruega), un municipi del comtat de Møre og Romsdal, Noruega.

## Vegeu també

* Sul·la (desambiguació)
Viccionari
# Sigmodon hispidus

Sigmodon hispidus és una espècie de mamífer rosegador americà l'àrea del qual de distribució s'estén des dels estats meridionals dels Estats Units fins a Colòmbia i Veneçuela a través de tota Centreamèrica.
# Sigmodon alleni

Sigmodon alleni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'oest de Mèxic, des del sud de Sinaloa fins al sud d'Oaxaca, on viu a altituds d'entre 0 i 3.050 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos caducifolis tropicals i els boscos humits de pins i roures. Està amenaçat per la desforestació.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg i ornitòleg estatunidenc Joel Asaph Allen.

## Referències

* ↑ De Grammont, P. C.; Cuarón, A. Sigmodon alleni. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 12 abril 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 8-9. ISBN 978-0801893049.
# Gamaliel III

Gamaliel III (en hebreu: רבן גמליאל ברבי) Rabban Gamaliel III, el seu pare va ser anomenat Rabeinu HaKadoix. El seu pare va ser Judà el Príncep (en hebreu: Yehudà ha-Nassí; també conegut com a Judà I). El va anomenar el seu successor com Nasí i Príncep del Sanedrí. Va viure al segle iii després de Crist. Poc se sap amb certesa sobre les seves activitats, però és probable que la revisió de la Mixnà es va completar durant la seva època. Va ser el pare de Judà II.

## Frases famoses

"És bo l'estudi de la Torà juntament amb el treball en un ofici, ja que la pràctica de tots dos fa que el pecat sigui oblidat. De fet, tot l'estudi de la Torà, quan no està acompanyat per l'exercici d'un treball mundà, està destinat a finalitzar, i dona lloc al pecat."
"Aquells que treballen per a la comunitat han de fer-ho pel bé del Cel (per exemple, de manera altruista), perquè aleshores el mèrit dels seus avantpassats els ajudarà, i la seva justícia durarà per sempre. Els oferiré un gran premi, Com si ho haguessin fet vostès mateixos."
"Vés amb compte amb els que tenen autoritat, ja que deixaran que una persona s'acosti a ells només per a les seves pròpies finalitats; actuen com a amics quan els convé, i no recolzaran a ningú en la seva hora de necessitat."
"Fes que la seva voluntat sigui la teva. Fes que la teva voluntat sigui la seva. Anul·la la teva voluntat davant de la seva, i ell anul·larà la voluntat dels altres davant de la teva".
"Qui tingui compassió per les criatures de Déu rebrà compassió del Cel, i qui no tingui compassió per les criatures de Déu, no rebrà compassió del Cel".

## Referències

* 1 2 Talmud de Babilònia. Pirqé Avot 2:2 (en hebreu i arameu).
* ↑ Talmud de Babilònia. Pirqé Avot 2:3 (en hebreu i arameu).
* ↑ Talmud de Babilònia. Pirqé Avot 2:4 (en hebreu i arameu).
* ↑ Talmud de Babilònia. Shabbat 151b (en hebreu i arameu).
Amoraïm :
Zugot • Tanaïm • Amoraïm • Savoraïm • Gueonim • Rixonim • Acharonim :