OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gastronomia de l'Uruguai

La gastronomia de l'Uruguai és la gastronomia tradicional pròpia de l'Uruguai. Té influència europea (sobretot de la castellana i italiana) i criolla, i també petites influències africanes. Manté una estreta relació amb la gastronomia de l'Argentina, encara que molts dels seus plats s'assemblen als del Brasil.

## Plats

Entre els menjars típics del país destaquen l'asado (rostit de carn bovina), la graellada (de carn bovina, porcina i ovina), les panades, la milanesa (les escalopes de carn bovina o de pollastre), el chivito (filet de carn bovina amb guarnició) i el choripán (xoriço de porc o de vaca amb pa). D'influència italiana són la pizza i la pasta.

## Dolços

Quant a les postres, cal ressaltar l'alfajor de xocolata o sucre (conegut localment com a alfajor de nieve) farcit d'almívar de llet, les coques fregides o tortas fritas (fetes amb farina de blat, greix boví i llevat, fregits en oli de gira-sol), el massini (pa de pessic amb rovell d'ou, sucre, caramel i nata), la pasta frola (de dolç de codony, batata o de llet, amb fines capes de massa ensucrada), i el chajá (típic de Paysandú, conté merenga, crema, pa de pessic, nata i préssec o maduixa).

## Begudes

Pel que fa a les begudes, el mate (infusió d'herba mate i altres herbes naturals en un recipient especial que pot ser de fusta, de metall o de carabassa buidada, i que es beu amb una palleta metàl·lica coneguda localment com a bombilla) és la beguda nacional per excel·lència, encara que el seu consum també és freqüent a tot el Con Sud. Altres begudes que mereixen atenció són el malt d'ordi (o malta de cebada en castellà), i les alcohòliques com l'espinillar i el vi de raïm tannat, un producte d'exportació.
L'elaboració de la grappamiel és una beguda alcohòlica d'alta graduació que és una combinació de la grappa italiana amb mel d'abella.

## Vegeu també

* Cañoncitos de dulce de leche

## Referències

* 1 2 Neves, Salvador. «Sorry, Tony» (en castellà). Brecha, 23-12-2022. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ (castellà) Orígens europeus de la gastronomia de l'Uruguai Arxivat 2009-05-14 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Arecetas: Breu resum de la gastronomia de l'Uruguai Arxivat 2009-07-30 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) DRAE: Definició i significats de la paraula "asado"
* ↑ (castellà) Costums uruguaians, un país de carnívors Arxivat 2007-07-14 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Postre chajá de Paysandú - Pàgina web oficial d'aquestes postres de l'Uruguai.
* ↑ (castellà) DRAE: Definició i significats de la paraula castellana "bombilla"
* ↑ (castellà) El mate a RAU Arxivat 2010-06-22 a Wayback Machine. - Pàgina web informativa de la beguda nacional de l'Uruguai.

## Enllaços externs

* Gastronomia a l'Uruguai (castellà)
* Pàgina web sobre cuina de l'Uruguai (castellà)
# La Puda

«La Puda» té aquests significats:
* La Puda de Montserrat, antic balneari a la vora esquerra del riu Llobregat, al terme municipal d'Esparreguera
* La Puda de Francolí, balneari al terme municipal de Castellolí (Anoia)
* Balneari de la Puda o Balneari de la Font Pudosa, edifici al municipi de Banyoles (Pla de l'Estany)
* Font de la Puda o Font Puda, font sulfhídrica al municipi de La Coma i La Pedra, al Solsonès
# Ignasi Villalonga i Villalba

Ignasi Villalonga i Villalba (València, 13 de juliol de 1895 - Benicàssim, 4 de novembre 1973) fou un polític i financer valencià.

## Biografia

Es doctorà en Dret a la Universitat de Deusto (País Basc) el 1914 i tornà a València per a treballar a la Companyia de Ferrocarrils i Tramvies de València, que era de la seva família. Ingressà en la Joventut Valencianista i fou un dels fundadors de la Unió Valencianista Regional i redactor de la Declaració Valencianista de 1918.
Més tard, però, es lliurà plenament als negocis. Fou president de la Cambra de Comerç de València el 1928-1930 i va promoure la creació del Centre d'Estudis Econòmics Valencians el 1929. També fou un dels signants de les Normes de Castelló de 1932. Quan es proclamà la Segona República Espanyola ingressà en la Dreta Regional Valenciana i en fou diputat a les eleccions de 1933 i 1936 per la província de Castelló. Quan el 1935 fou suspesa la Generalitat de Catalunya, en fou president en qualitat de governador general de Catalunya. Durant la guerra civil espanyola es passà al bàndol franquista i col·laborà en l'organització econòmica de la zona nacional.
Després de la guerra civil fou encarregat de reorganitzar el Banc de València i el Banco Central, que va dirigir del 1943 al 1970. Des dels seus càrrecs impulsà la creació del consorci Bancor, fundà nombroses empreses, com Eléctricas Leonesas, Saltos del Sil, Saltos del Nansa, Compañía Española de Petróleos (CEPSA) i Dragados y Construcciones, i fou president del Consell Superior de Cambres de Comerç. També va crear una Fundació dedicada als estudis econòmics. Va llegar a Carmen Jaúdenes de Villalonga i a les seves dues filles un capital de 3.666 milions de pessetes, una de les majors fortunes de la Transició espanyola

## Obres

* Substantivitat del valencianisme (1919)
* Régimen municipal foral valenciano (1926)

## Referències

* ↑ Alfons Cucó El valencianisme polític : 1874-1936, València, Garbí, 1971, 1a ed., 472 p.
* ↑ Vicent Pitarch i Almela Les Normes de Castelló. Textos i contextos (2002)
* ↑ Quién tenía las pesetas hace 30 años, en El Mundo, 6 de desembre de 2009, consultado el 16 de septiembre de 2011.

## Enllaços externs

* Biografia d'Ignasi Villalonga Arxivat 2008-05-22 a Wayback Machine.
# Schmidtea

Schmidtea és un gènere de triclàdides dugèsids molt emprat en estudis de desenvolupament i regeneració.
Fins a l'any 1991 es considerava Schmidtea com a subgènere de Dugesia, aleshores fou elevat al rang de gènere.
Els individus d'aquest gènere tenen un cap poc triangular.
El canal de la bursa de les espècies de Schmidtea està envoltat per una capa de múscul constituïda per músculs circulars i longitudinals entremesclats. A la majoria dels altres dugèsids aquests músculs estan separats per capes amb diferent orientació. A part de Schmidtea, algunes espècies de Girardia presenten una mica d'entremescla de músculs del canal de la bursa, i al gènere Eviella aquest canal està envoltat per una capa de músculs sense orientació. Una altra característica totalment exclusiva de Schmidtea és la presència de dues vesícules seminals, tret considerat autopomòrfic del gènere.
La majoria de poblacions de Schmidtea són diploids de reproducció anfimíctica.

## Referències

* 1 2 De Vries, E.J. & Sluys, R., 1991. "Phylogenetic relationships of the genus Dugesia (Platyhelminthes, Tricladida, Paludicola)". J. Zool., Lond., 223:103-116.
* ↑ Ball, I. R.: A contribution to the phylogeny and biogeography of the freshwater triclads (Platyhelminthes: Turbellaria). Biology of the Turbellaria (Editat per: Riser NW i Morse MP). New York: McGraw-Hill New York 1974, 339-401.
* ↑ Eva M Lázaro, Abdul Halim Harrath, Giacinta A Stocchino, Maria Pala, Jaume Baguñà, Marta Riutort. Schmidtea mediterranea phylogeography: an old species surviving on a few Mediterranean islands?. BMC Evolutionary Biology 2011, 11:274.
# Panteó de Teresa Pedrol

El Panteó de Teresa Pedrol és una tomba modernista de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mausoleu aïllat, situat al departament de Sant Anastasi. És de planta quadrada amb una cripta soterrània. L'edifici agafa formes naturalistes que poden recordar a l'interior d'una gruta amb estalactites. Aquestes formes juntament amb una sèrie d'obertures a les parets donen un gran dinamisme a les façanes. La porta principal està enmarcada per una inscripció que diu "Propiedad de Dª Teresa Pedrol Vda de D. Antonio Rodriguez de les Rios". El conjunt està coronat per una gran creu d'aspecte irregular d'on penja una filactèria.
Està envoltat per una tanca de forja amb lletres que amb el temps s'han anat perdent.

## Referències

* 1 2 «Panteó de Teresa Pedrol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Craig (Colorado)

Craig és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 9.189 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Craig tenia 9.189 habitants, 3.525 habitatges, i 2.432 famílies. La densitat de població era de 728,5 habitants per km².
Dels 3.525 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.091 $ i la renda mediana per família de 45.504 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.038 $ mentre que les dones 21.806 $. La renda per capita de la població era de 18.140 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Craig». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Craig». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Quint Antoni Merenda

Quint Antoni Merenda (en llatí Quintus Antonius T. F. Merenda) va ser un magistrat romà. Era probablement fill de Titus Antonius Merenda un dels decemvirs dels anys 450 i 449 aC. Formava part de la gens Antònia i era de la família dels Merenda.
Va ser tribú amb potestat consular l'any 422 aC. El mencionen Titus Livi i els Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1047.
# La Codina (Vic)

la Codina és un mas al nord-oest del nucli de Sentfores (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local. Aquest mas formava part de l'antiga quadra o terme de Sant Joan del Galí o de Riuprimer, formada per prop de vint-i-quatre masos, molts dels quals encara es conserven. Aquests es consideraven de Sentfores i de la parròquia de Santa Eulàlia de Riuprimer o sufragània de Sant Joan del Galí. Aquest mas, d'estructura senyorial, de casa pairal forta, ha sofert diverses etapes constructives que es poden datar als segles xvii (1658), XVIII (1728) i XIX (1890).

## Masia

Masia que consta de tres cossos. El central té el carener perpendicular als dels cossos laterals i consta de planta baixa i tres pisos, té finestres de tipus conopial i al centre s'eleva una llanterna. La façana es troba orientada al Sud-oest i pertany també al cos central. Formant angle recte s'hi adossa un cos de porxos, a la part superior dels quals s'obren uns arcs rebaixats sostinguts per pilars i amb baranes de fusta. Aquests es comuniquen amb el cor de la capella a la qual s'uneixen per aquest sector. Hi ha un portal que tanca la masia, la capella, les dependències agrícoles i la lliça. Aquest portal s'uneix al mas mitjançant un cos de porxos. L'estat de conservació és bo. Actualment li caldria una millora a la façana.

## Capella

La capella de la Puríssima, va unida històricament al mas la Codina. Està dedicada a la Puríssima i a Sant Sebastià. Segurament ha experimentat diverses fases de construcció, ja que el retaule data del segle xviii i el campanar del 1861.
La capella de la Puríssima, edifici religiós de nau única amb l'absis poligonal orientat a ponent, el qual s'hi adossen uns corrals per al bestiar i a l'altra part continua el cos de la casa, la qual s'uneix mitjançant els porxos. La façana es troba orientada a llevant i al davant hi ha un petit cos que sobresurt i protegeix l'entrada. Al centre de la façana hi ha un òcul, al damunt una fornícula viuda i el capcer, triangular, és coronat per un campanaret d'espadanya, el qual encara conserva la campana. Al la part superior dels murs de la nau s'hi obren uns òculs ovalats. Es construïda amb pedra i totxos arrebossada al damunt. A l'interior, decorat amb relleus d'estuc, hi ha uns atlants que sostenen mènsules i s'hi conserva un retaule barroc de la puríssima del segle xviii. L'estat de conservació és bo.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas la Codina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Jakasna

Jakasna fou un petit estat tributari protegit de l'agència de Mahi Kantha, a la província de Gujarat, presidència de Bombai, Índia. La capital era el poble de Jakasna avui al districte de Mehsana, a l'estat del Gujarat, amb 2.212 habitants (2001).

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Jakasna village
# Parachela

Parachela és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Parachela cyanea (Kottelat, [995)
* Parachela hypophthalmus (Bleeker, 1860)
** sinònim Parachela breitensteinii (Steindachner, 1881)
* Parachela ingerkongi (Banarescu, 1969)
* Parachela maculicauda (Smith, 1934)
* Parachela oxygastroides (Bleeker, 1852)
* Parachela siamensis (Günther, 1868)
* Parachela williaminae (Fowler, 1934)

## Referències

* ↑ Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «Parachela breitensteinii» (en anglès). Eschmeyer's Catalog of Fishes. California Academy of Sciences, 07-12-2020. [Consulta: 3 gener 2022].
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
# Pterobranquis

Els pterobranquis (Pterobranchia) són una classe de l'embrancament dels hemicordats. Són petits animals en forma de cuc que viuen al fons marí en tubs que ells secreten. S'alimenten filtrant plàncton de l'aigua per mitjà de cilis presents als tentacles. El grup conté unes trenta espècies vivents conegudes.

## Característiques

El cos dels pterobranquis consta de tres seccions: una trompa anterior anomenada prosoma; una regió discoide amb tentacles anomenada mesosoma, i finalment el metasoma, que forma el tronc, en forma de sac, i un peduncle adjacent.
La trompa és una estructura àmplia i aplanada, en la majoria de les espècies conté glàndules que secreten un tub de matèria orgànica en el qual l'individu passa la seva vida adulta. En les files de tentacles mesosoma es distribueixen per un costat sense envoltar la boca. En el mesosoma hi ha fileres de tentacles només per un costat, sense envoltar la boca. Els tentacles estan coberts de cilis i ajuden a filtrar els aliments de l'aigua. El tronc conté un intestí tubular simple en forma de U. Cephalodiscus i Atubaria tenen un sol parell de fenedures branquials a la faringe, mentre que Rhabdopleura no en té cap.

## Taxonomia

La classe dels pterobranquis fou descrita per Ray Lankester el 1877. En aquell temps només contenia el gènere Rhabdopleura. Rhabdopleura fou considerat originalment un briozou aberrant, però amb la publicació del Challenger Report (Cephalodiscus) el 1887, esdevingué clar que Cephalodiscus, el segon gènere actualment inclòs a la classe, tenia afinitats amb els enteropneusts.
Estudis sota un microscopi electrònic han suggerit que els pterobranquis pertanyen al mateix grup que els extints graptòlits.

## Referències

* ↑ Fortey, Richard A.. Life: a natural history of the first four billion years of life on earth. Nova York: Alfred A. Knopf, 1998, p. 129. ISBN 0-375-40119-9.
# Glòria Calafell Martínez

Glòria Calafell Martínez (21 d'abril de 1947, Barcelona) és una poeta i filologa catalana.

## Biografia

Va néixer a Barcelona al Barri de Sants, el 21 d'abril de 1947 i des de 1967 viu a Sant Andreu de Palomar.. Es llicencià en filologia catalana per la Universitat de Barcelona i va exercir de professora de secundària durant 27 anys. Paral·lelament, donava classes a l'Institut de Ciències de l'Educació per a tots aquells que volien obtenir el certificat d'aptitud pedagògica i també de reciclatge de català. Des de l'any 2008 està jubilada.
Té sis poemaris publicats, La semàntica del temps (2008) i No.m fall recort del temps (2010) Premi de Poesia Ciutat de Vila-real Basaments Catalogats (2012) finalista del Premi Joan Llacuna 2011. Terra Humida (2014) Premi Marià Manent 2013, Jardi (i més espais) (2019) Premi Ritmes del Certament Paraules a Icària 2019 i Esferes disperses Premi Josep Fàbregas i Capell – Vila de Sallent, 2017
Entre els guardons per la seva obra destaquen, entre d'altres, el premi Jalpí i Julià, amb el recull Pronòstics del temps, el premi Martí i Pol, en la seva XVIII edició (accèssit per Sintaxi de l'asfalt) i també la XX (primer premi amb Digues, foll, quina cosa és l'oblit), i el premi Sant Antoni, amb el recull Morfologia del vent.
D'altra banda, forma part del grup de relataires que col·labora en el web Relats en català. Així mateix, regularment publica poemes en la revista trimestral Espais, i també anàlisis literàries.

## Referències

* ↑ «Directori d'autors locals del districte de Sant Andreu». Web. Biblioteca Pública Ignasi Iglésias, 2013. [Consulta: 30 maig 2013].
# La Regenta (pel·lícula)

La Regenta és una pel·lícula espanyola de 1974 dirigida per Gonzalo Suárez. Es tracta d'una adaptació cinematogràfica de la novel·la homònima de Leopoldo Alas «Clarín». Un retrat de la societat de Vetusta (capital de província, molt identificable amb Oviedo) en l'últim terç del segle xix.

## Argument

Ana Ozores es casa amb l'antic Regent de l'Audiència de Vetusta, Víctor Quintanar, home bondadós però maniàtic i molt major que ella. Veient-se sentimentalment abandonada, Ana comença a ser cortejada pel donjuán provincià Álvaro Mesía. El canonge magistral Sr. Fermín de Pas (el seu confessor) s'aboca des del campanari de la catedral com un ocell de rampinya assetjant.

## Fitxa artística

| Personatge | Intèrpret |
| Ana Ozores | Emma Penella |
| Fermín de Pas | Keith Baxter |
| Álvaro Mesía | Nigel Davenport |
| Doña Paula | Rosario García Ortega |
| Víctor Quintanar | Adolfo Marsillach |
| Petra | Charo López |
| Visitación | Pilar Bardem |
| Tomás Crespo "Frígilis" | Agustín González |
| Petronila Rianzares | María Luisa Ponte |
| Marquesa | Maruchi Fresno |
| Párroco Contracalles | Antonio Iranzo |

## Comentaris

El productor Emiliano Piedra perseguia aquest projecte des que li ho va proposar sense èxit a Luis Buñuel i a Orson Welles.
Gonzalo Suárez no semblava pel seu cinema experimental el director més idoni ni Emma Penella per la seva edat l'actriu adequada, no obstant això, la pel·lícula va tenir èxit i va collir excel·lents crítiques.
Penella no tornaria al cinema fins a onze anys després. La sobtada mort de la seva mare va retardar un dia el començament del rodatge i va obligar a passar el paper reservat a la seva germana Terele Pávez a Charo López, que per la seva tasca va rebre el premi del Sindicat Nacional de l'Espectacle.
María Luisa Ponte tornaria a encarnar el mateix personatge en l'adaptació televisiva de Fernando Méndez-Leite Serrano el 1995.

## Premis

Va participar en el 9è Festival Internacional de Cinema de Moscou. Charo López va guanyar el premi a la millor actriu principal als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1974.

## Referències

* ↑ La Regenta Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ La Regenta, novela de Clarín en la pantalla. ABC, Blanco y Negro. (04/01/1975).
* ↑ La Regenta, adaptada al cine por Gonzalo Suárez. Diego Galán. El País (22/04/2004).
* ↑ «9th Moscow International Film Festival (1975)». MIFF. Arxivat de l'original el 16 gener 2013. [Consulta: 6 gener 2013].
* ↑ «El amor del capitán Brando», de Armiñán, primero de los Premios Sindicales Cinematográficos 1974, ABC, 31 de gener de 1975
# Seeger

Seeger és el nom dels següents personatges:
* Alan Seeger (Nova York, 1888 - Belloy-en-Santerre, 1916), poeta estatunidenc conegut per haver escrit el poema
* Josef Seeger o Josef Seger (Repin, Bohèmia, 1716 - Praga, 1782), compositor i organista
* Pete Seeger (Nova York, 1919 - Beacon, 2014), cantautor i activista polític dels Estats Units d'Amèrica
* Ruth Crawford Seeger (East Liverpool, Ohio, 1901-Chevy Chase, Maryland, 1953), compositora, mestra, transcriptora i arranjadora de música popular estatunidenca .
# Over The Hills And Far Away

Over the Hills and Far Away és el primer i únic EP de la banda Nightwish.

## Llista de cançons

* Over the Hills and Far Away – 5:03
* 10th Man Down – 5:24
* Away – 4:33
* Astral Romance (remake 2001) – 5:18

## Referències

* ↑ «Nightwish: Over the Hills and Far Away». Metal Hammerde. July 2001.
* ↑ «Nightwish: Over The Hills And Far Away» (en finès). Musiikkituottajat – IFPI Finland. [Consulta: 18 juny 2011].
# Sergi II

Sergi II (Roma, ? - 847) va ser un noble romà que va esdevenir Papa de 844 a 847.
Noble de naixement, va ser creat cardenal per Pasqual I i esdevingué arxipreste durant el regnat de Gregori IV. A principis de 844 morí Gregori IV i la noblesa romana escollí com a successor al cardenal Sergi, mentre que el poble aclamava al diaca Joan. Es produïren lluites violentes per tota Roma entre partidaris de Sergi II i de Joan VIII. Amb la derrota dels seguidors de Joan, Sergi II esdevingué Papa mentre que Joan passaria a la història com a l'antipapa Joan VIII. Per tal de calmar els ànims del poble romà, Sergi II commutà la pena de mort de Joan VIII per l'exili forçós.
El nomenament de Sergi II es va fer trencant el pacte entre Lotari I i el Papa Eugeni II, que especificava que cap Papa seria consagrat sense l'autorització de l'Emperador d'Occident. D'aquesta manera, arriba a Roma el rei carolingi Lluís II (fill de l'emperador Lotari) encapçalant un exèrcit nombrós. Davant d'això, Sergi II corona a Lluís rei d'Itàlia i accepta jurar fidelitat davant l'emperador, però només davant ell i no del seu fill.
L'any 846 els sarraïns van desembarcar a Òstia i van saquejar la basílica de Sant Pere, que aleshores es trobava a extramurs de Roma.
Va voler fer de Roma una gran ciutat amb grans monuments, per això va buidar les arques papals i, al final de la seva vida, concedia títols cardenalicis a membres de la noblesa romana (amb la sospita de compra de títols).
Va deixar el seu germà Benet al capdavant del govern romà, en part a causa de la greu gota que patia, cosa que provocà el descontentament del poble.
Va morir el 27 de gener de 847.

## Referències

* 1 2 3 «Sergi II». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopèdia.cat. [Consulta: 4 gener 2023].
* 1 2 3 «Sergius II» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 4 gener 2023].
# Rafael Bonastre

Rafael Bonastre (Espanya, ?? – Múrcia, 1848) va ser un fagotista essencial i important de la seva època. Es va formar musicalment a l'Escola de Montserrat. Segons B. Saldoni, va ser un dels millors instrumentistes espanyols en la seva especialitat, on "no coneixia rival". Va formar part de la banda de música del general Lake (Saldoni deia "del general anglès Boche") durant la guerra Napoleònica. Va ser el primer fagot de la capella de música de la catedral de Múrcia, on va morir l'any 1848.

## Referències

* ↑ Cortada, Maria Lluïsa. Anselm Viola: compositor, pedagog, monjo de Montserrat (1738-1798). L'Abadia de Montserrat, 1998. ISBN 978-84-7826-996-9.