OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ubayd-Al·lah ibn al-Habhab

Ubayd-Al·lah ibn al-Habhab as-Salulí (àrab: عبيد الله بن الحبحاب السلولي, ʿUbayd Allāh b. al-Ḥabḥāb as-Salūlī) fou un militar omeia, governador o valí d'Egipte, d'Ifríqiya i de l'Àndalus. Va morir en data posterior al 741. Era el xeic de la tribu dels Salul a l'Iraq septentrional, i un orador notable.
Va treballar per l'administració i fou nomenat director d'impostos d'Egipte; quan va aixecar els impostos (vers 724/725) va esclatar una revolta en diversos districtes de majoria copta. Això va tensar les seves relacions amb el califa Hixam ibn Abd-al-Màlik, però aviat es van restablir i el califa va cessar al governador d'Egipte al-Hurr ibn Yússuf (724-727) i després d'un curt període en què Abd-al-Màlik ibn Rifà al-Fahmí va assegurar el govern (727) va nomenar Hafs ibn al-Walid que només va restar dues setmanes en el càrrec; llavors va encarregar a Ubayd Allah la cerca d'un successor. Al-Walid ibn Rifà ibn Thàbit al-Fahmí consta com a governador en aquesta època però sembla que principalment va exercir el govern el mateix Ubayd Allah, encara que no se sap quan fou nomenat. Va rebre autorització per instal·lar a grups dels Banu Kays a Egipte elevant considerablement el nombre de Kaysites al país.
Va cessar el 734 i fou nomenat governador d'Ifríqiya i l'Àndalus al lloc d'Ubayda ibn Abd-ar-Rahman as-Salamí (728-734) el maig del 734. Va alliberar a al-Mustanir i el va nomenar governador de Tunis. Al seu propi fill Ismaïl ibn Ubayd-Al·lah el va nomenar governador del Sus. Un altre fill, al-Qàssim ibn Ubayd-Al·lah va exercir el govern interí d'Egipte. Com a valí de l'Àndalus va nomenar Uqba ibn al-Hajjaj as-Salulí al lloc d'Abd-al-Màlik al-Fihrí, acusat de certs fracassos militars.
Durant el seu govern va fer algunes expedicions als Sus de les que va resultar un gran botí; els amazics, sota la direcció de Maysara al-Fakir, es van revoltar a Tànger i van matar el seu representant a la plaça; els rebels van marxar al sud cap al Sus i van matar en combat a Ismaïl ibn Ubayd-Al·lah, marcant el senyal d'una revolta més general dels amazics. Ubayd-Al·lah va enviar contra els rebels al general Habib ibn Abi Ubayda que va atacar el senyor amazic de Tlemcen; aquest és el darrer fet conegut del seu govern que va acabar el 741 quan fou cridat pel califa l'abril del 741. Poc abans el valí de l'Àndalus, Uqba ibn al-Hajjaj as-Salulí, greument malalt, va designar com a successor, per orde d'Ubayd-Al·lah, a Abd-al-Màlik al-Fihrí, el mateix a qui ell havia substituït com a valí, i que era vist com a més adequat per fer front a la revolta amaziga a la península Ibèrica.
No torna a ser esmentat i es desconeix quan va morir.

## Referències

* Enciclopèdia de l'islam, X, 822
# Eric Gonzalès

Eric Gonzalès (Pau, Bearn, 18 de maig de 1964 i va morir en Cruesa el 26 de maig de 2023) era un escriptor occità. Començà escrivint narracions curtes el 1991 que foren publicades a Pais Gascons i col·labora regularment a les revistes occitanes Reclams, Per Noste/País Gascons, l'Estela d'Òc i la Clau Lemosina. També ha participat algun cop a la col·lecció A Tots de l'Institut d'Estudis Occitans. Les seves narracions mostren personatges en conflicte amb la família i la societat, conreant la novel·la negra i temes onírics.

## Obres

* L'òrra istuèra d'un hilh de Gelòs (1996)
* Lo melic de Silvia Chasaus (1998)
* Arantxa (1999), on descriu el conflicte entre membres d'ETA i la policia espanyola
* Isabèu de la Valea (2000)
* Las Tortoras (2001)
* Dazibao (2003)
* La guèrra de Bambovila (2005), amb influències del teatre de l'absurd
El 2009 va traduir a l'occità el llibre d'Amélie Nothomb Hygiène de l'Assassin.

## Referències

* ↑ Fitxa d'Eric Gonzalès
* ↑ Arts. Revista del Cercle de Belles Arts, pàgina 49
* ↑ Catàleg d'obres d'Eric Gonzalès a Per Noste
# Pancrates

Pancrates, Pancracim, Pancrates o Pancratius és el nom dels següents personatges:
* Pancrates (poeta epigramàtic), poeta epigramàtic grec
* Pancrates (músic), poeta o músic grec
* Pancrates d'Arcàdia, poeta grec
* Pancrates d'Alexandria, poeta grec.
* Pancrates d'Atenes, filòsof cínic grec
* Pancrates (retòric), sofista o retòric grec.
# Mastacembelus micropectus

Mastacembelus micropectus és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 17,6 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 82.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (3°S-9°S) que viu en aigües costaneres poc fondes i amb fons rocallós.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tanganyika.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Matthes, H., 1962. Poissons nouveaux ou intéressants du lac Tanganika et du Ruanda. Annales du Musee Royal de l'Afrique Centrale Serie 8 Zoologie Núm. 111: 27-88, Pls. 1-4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Vreven, E.J. i M.L.J. Stiassny, 2009. Mastacembelus simbi, a new dwarf spiny eel (Synbranchiformes: Mastacembelidae) from the lower Congo River. Ichthyol. Explor. Freshwaters 20(3):213-222.
* ↑ Coulter, G.W., 1991. Composition of flora and fauna. P. 200-274. A: G.W. Coulter (ed.). Lake Tanganyika and its life. Natural History Museum Publications, Oxford University Press, Londres, Oxford i Nova York.
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Vreven, E.J., 2005. Redescription of Mastacembelus ophidium Günther, 1893 (Synbranchiformes: Mastacembelidae) and description of a new spiny eel from Lake Tanganyika. J. Nat. Hist. 39(18):1539-1560.

## Bibliografia

* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Le Merveilleux Éventail vivant

Le Merveilleux Éventail vivant és un curtmetratge muda francesa de 1904 de Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 581 al 584 als seus catàlegs. Méliès interpreta el ventall a la pel·lícula, que treballa els seus trucs fent servir maquinària escènica, escamoteigs i fosa.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 347, ISBN 9782732437323
* ↑ Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, p. 195, ISBN 2903053073

## Enllaços externs

* Le Merveilleux Éventail vivant a YouTube
# Paco Vázquez

Francisco Vázquez Duckitt, més conegut com a Paco Vázquez, (Eivissa, 7 de març de 1974) és un jugador de bàsquet balear, que ocupa la posició d'escorta.

## Carrera esportiva

Es va formar en equips eivissencs com al CP Portal Nou o el Club 30 de maig. Passà a formar part de les categories inferiors del Bàsquet Manresa, debutant al primer equip la temporada 1995-96. Jugaria una temporada cedit al Gijón Bàsquet en la LEB, abans de assentar-se en l'equip manresà, on va ser partícip d'una de les majors gestes de la història del club en guanyar la Lliga ACB a l'any 1998. Després va jugar al CB Màlaga, equip en el qual va guanyar una Copa Korac l'any 2001, i amb el que va arribar a la internacionalitat absoluta amb la selecció espanyola jugant l'Eurobasket de l'any 2001 en què va aconseguir la medalla de bronze. Més tard va jugar al Joventut de Badalona, on va coincicdir amb la consolidació de Ricky Rubio i Rudy Fernández, i on guanya l'Eurocopa FIBA de l'any 2006 i una lliga catalana. També va jugar al Bilbao Bàsquet, equip en què aconsegueix un meritori subcampionat d'ACB en l'any 2011, acabant la seva carrerel al Lleida basquetbol, de la Lliga LEB. Va jugar a l'ACB 515 partits.
La temporada 2016-17 va iniciar la seva carrera com a entrenador, fitxant pel Morabanc Andorra com a entrenador assistent de Joan Peñarroya.

## Referències

* ↑ «Paco Vázquez anuncia su retirada del baloncesto como jugador profesional» (en castellà). Nou Diari [Consulta: 4 juny 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-23. [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ Paco Vázquez entrenador a l'ACB (enllaç obsolet)

## Enllaços externs

* Paco Vázquez jugador a l'ACB
# Uronarti

Uronarti fou una fortalesa egípcia a Núbia, situada a una illa del riu Nil uns 10 km al nord de Semna.
Fou iniciada per Senusret I vers el 1900 aC i acabada per Senusret III vers el 1850-1800 aC i encara estava ocupada a l'època de la Dinastia XIII, al final de la qual es va evacuar.
Fou ocupada per unes desenes de soldats, però probablement mai no ho fou per les seves famílies.
Fou part d'un conjunt de fortaleses de la regió de Buhen entre les qui hi havia Aniba, Kubban, Ikkur, Kor, Dorginarti, Mirgissa (Iken), Dabenarti, Askut, Shelfak, Uronarti, Semna (Het?), Semna del sud i Kumma, col·locades en llocs alts o fàcils de defendre, però que mancaven de subministrament local per abastir a molta població, i de les quals algunes servien per al transport de material al nord, sobretot coure o com centres comercials. El possible enemic fou el regne de Kerma.

## Vegeu també

* Fortaleses de l'antic Egipte a Núbia

## Referències

* ↑ «Sesostris III, el faraón que conquistó Nubia» (en castellà), 01-06-2015. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ «Uronarti Regional Archaeology Project» (en anglès), 08-07-2015. Arxivat de l'original el 2021-11-05. [Consulta: 9 maig 2021].
# Tunç Başaran

Tunç Başaran (Istanbul, 1 d'octubre de 1938 - Istanbul, 18 de desembre de 2019) va ser un guionista, productor i director de cinema turc. També va actuar, com a personatge secundari, en algunes de les seves pel·lícules. Tunç Başaran va ser el segon director amb més premis (tres) Altın Koza al Festival Internacional de Cinema d'Adana, després de Yılmaz Güney (que en va guanyar sis), També va ser l'invitat d'honor del 16è Festival de Pel·lícules Curtes d'Esmirna.

## Referències

* ↑ «Dünden bugüne Altın Koza» (en turc). [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ http://www.gercekgundem.com/kultur-sanat/170607/izmir-kisa-film-festivali-sona-erdi

## Enllaços externs

* Tunç Başaran a Internet Movie Database
# Tabulari

En època romana, un tabulari (del llatí tabularius, pl. tabularii) era un comptable que treballava a un arxiu o tabularium, tot i que també van ser anomenats així els notaris al període imperial romà. Més concretament, designava un funcionari subordinat a l'administració fiscal.

## Alt Imperi romà

El tabularius era l'oficial que feia el balanç de comptes públiques als tabularia o arxius que es podien trobar a diferents ciutats. Deixaven constància dels pagaments i dels deutes i en comunicaven els resultats a les oficines centrals, a Roma. Les seves tasques es diferenciaven, d'aquesta manera, de les dels a commentariis, que eren més pròpiament arxivistes. Els tabularii actius a les diverses branques de l'administració general i financera (rationes) originalment eren esclaus i més tard lliberts. Estaven sotmesos a un cap, praepositus tabulariorum i s'organitzaven com a col·legi. També es trobaven a l'administració provincial i municipal així com a l'exèrcit. Inscripcions epigràfiques com p. ex. les del cementiri dels officiales de Cartago ens han fet conèixer alguns d'aquests tabularii de l'administració provincial.

## Baix Imperi romà

Llur connexió amb els arxius i registres públics a les diverses oficines (d'aquí el seu títol oficial), llur col·laboració en l'elaboració de documents públics, en els diferents dominis de l'administració pública i llur experiència en aquestes tasques va fer que a l'Imperi tardà es permetés als tabularii assistir persones privades a la redacció de documents. L'activitat dels tabularii en l'àmbit privat esdevingué similar a la dels notaris privats, els tabelliones. A l'època post-Justinianea, van desaparèixer les diferències entre tabelliones i tabularii.

## Referències

* ↑ «Tabulari». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Tabulari». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Weaver, P. R. C. Familia Caesaris: a social study of the Emperor's freedmen and slaves (en anglès), 2008, p. 241. ISBN 978-0-511-89573-9.
* ↑ Abid, Mohammed. Esclaves et affranchis impériaux en Afrique proconsulaire sous le Haut-Empire romain (en francès). Laboratoire Élites, savoirs et institutions culturelles en Méditerranée, 2017, p. 35. ISBN 978-9938-924-92-3.
* ↑ Berger, Adolf. Encyclopedic dictionary of Roman law (en anglès). Philadelphia: American Philosophical Society, 1953, p. 729.
# Paunezz

Paunezz és un grup de música català integrat pel cantautor igualadí Carles Pauné (veu, guitarra i composició) i Jan Aygua (Producció musical i mescla).

## Discografia
### EP

* 2021: EP#1 (Microscopi), conté les següents cançons:
* Hivern
* Prop del foc
* On és el teu Déu?
* Estiu blau
* Tan lluny, tan a prop

### Senzills

* 2020: Hivern
* 2021: Tot el Cos, conjuntament amb Ariox

## Premis

* 2020: Seleccionat al Sona9

## Festivals

* 2021: Anòlia

## Referències

* ↑ «La primavera mai viscuda de Paunezz». [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Paunezz, sons confinats». [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Paunezz a Viasona». [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ «HYPEDDIT EP#1 Paunezz 2021».
* ↑ «Paunezz i Ariox es canten «Tot el cos»». [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «El Sona9 ja ha escollit els 18 grups classificats». [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Stay Homas, Clara Peya, Suu o Blaumut, entre els artistes de l'Anòlia 2021». [Consulta: 5 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Web de paunezz Arxivat 2021-11-05 a Wayback Machine.
* Segell discogràfic independent Microscopi
* Paunezz a Dezzer
# Maxomys hylomyoides

Maxomys hylomyoides és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de les muntanyes de l'oest de Sumatra (Indonèsia), on viu a altituds d'entre 600 i 2.225 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos primaris montans o molsosos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, hylomyoides, significa 'semblant a Hylomys' en llatí.

## Referències

* ↑ Clayton, E. Maxomys hylomyoides. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 26 desembre 2017.
* ↑ Entrada «Maxomys» d'Animalia (en anglès).
# Otomys tropicalis

Otomys tropicalis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 2.100 i 4.000 msnm a Burundi, la República Democràtica del Congo, Kenya, Malawi, Ruanda, el Sudan del Sud, Tanzània i Uganda. Els seus hàbitats naturals inclouen els herbassars montans o de plana, els aiguamolls i les plantacions. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Taylor, P. J.; Maree, S. Otomys tropicalis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 21 juny 2017.
# Turner (Maine)

Turner és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 4.972 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Turner tenia 4.972 habitants, 1.768 habitatges, i 1.393 famílies. La densitat de població era de 32,2 habitants/km².
Dels 1.768 habitatges en un 41,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 21,2% no eren unitats familiars. En el 15% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.207 $ i la renda mediana per família de 52.241 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.917 $ mentre que les dones 24.975 $. La renda per capita de la població era de 23.439 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Turner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Turner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tunumiit

Els tunumiit són un grup inuit de Groenlàndia de Tunu, la part oriental de Groenlàndia. Els tunummiit actualment viuen principalment a Tasiilaq i Ittoqqortoormiit i formen part dels pobles àrtics coneguts col·lectivament com a Inuit. El singular per Tunumiit és Tunumiu.
Els groenlandesos del nord i oest s'anomenen a si mateixos inughuit i kalaallit, respectivament. Entre el 80% i el 88% de la població de Groemlàdia, o aproximadament de 44,000 a 50,000 persones s'identifiquen com a inuit.

## Idioma

La llengua dels tunumiit, també anomenat groenlandès oriental i Tunumiit oraasiat, és un dialecte del groenlandès. (La llengua oficial de Groenlàndia és un dialecte diferenciat del groenlandès, el Kalaallisut; els inughuit parlen inuktun, que és més proper a l'inuktitut, que és parlat al Canadà)

## Regió

Els inuits orientals o tunumiit viuen principalment a la regió Ammassalik, l'àrea amb el clima més suau a la Terra del Rei Cristià IX. Els caçadors poden caçar mamífers marins en caiacs durant tot l'any.
Hi ha dos altres grups groenlandesos orientals al llarg de la costa entre Nunap Isua (Cap Farewell) a la Terra del Rei Frederic VIII, els del nord-est, al nord dels tunumiit, i els del sud-est al sud, però ara estan gairebé extingits.

## Art

Un angakkuq o sanador espiritual anomenat Mitsivarniannga de l'illa Ammassalik va crear un tupilaq "objecte espiritual malvat," per una visita a Europa en 1905. Quan no li va fer mal per crear i mostrar aquest objecte a un estranger, altres van començar a fer tupilait, que es va convertir en una forma d'art popular. Els residents també gravaren els mapes de fusta Ammassalik que traçaven la costa de Groenlàndia Oriental. Les pràctiques habituals d'elaboració artística es desenvolupen a l'illa d'Ammassalik.

## Vegeu també

* Demografia de Groenlàndia
* Història de Groenlàndia
* Ittoqqortoormiit
* Skioldungen

## Notes

* 1 2 "Inuktitut, Greenlandic." http://www.ethnologue.com/language/kal. Accessed 3 Feb 2014.
* 1 2 Hessel, 20
* ↑ Baldacchino, Godfrey. Extreme Tourism: Lessons from the World's Cold Water Islands. Elsevier, 2006. ISBN 978-0-08-044656-1.
* ↑ Hessell 11
* ↑ East Greenland Inuit
* ↑ Nacheva, Velina. "An average artistic day in Greenland." The Sofia Echo. November 29, 2001. Accessed 3 February 2014.

## Referències

* Hessel, Ingo. Arctic Spirit. Vancouver: Douglas and McIntyre, 2006 ISBN 978-1-55365-189-5

## Enllaços externs

* "Inuit Man in Kulusuk, Speaking Tunumiit Oraasiat (Eastern Greenlandic)," YouTube video
* The Prehistory of Inuit in Northeast Greenland - Arctic Anthropology
# Tabulae amalphitanae

Les Tabulae amalfitanae (conegudes també com a Tabula Amalphitana , Tabula de Amalpha o Taules amalfitanes), el títol original de les quals en Llatí era Capitula et ordinationes Curiae Maritimae nobilis civitatis Amalphe, era un codi marítim redactat a Amalfi a mitjans del segle xi. Es tracta del més antic estatut marítim italià, vigent durant diversos segles en tota l'àrea del mar Mediterrani. Les Tabulae amalfitanae contenien diverses normes que reglamentaven el tràfic, el comerç i el comportament en el mar dels membres d'una tripulació, atribuint a cadascun els seus específics drets i deures.

## Descripció

El codi està compost de 66 articles o "capítols": els 21 primers, escrits en Llatí, són la secció més antiga del codi i estan datats al segle xi, mentre els 45 restants, escrits en llengua vulgar, van ser afegits successivament al llarg del segle xiii. El text de les Tabulae ha arribat als nostres dies per mitjà de les còpies manuscrites sobre paper ordenades pels nobles amalfitans de l'època, copiades originalment d'una versió primitiva que ja no existeix. El 1929 el govern italià va comprar a Àustria una d'aquestes còpies (en el passat propietat del dux venecià Marco Foscarini), per després lliurar-la a Amalfi; el document es encara conserva al museu cívic de la ciutat, albergat dins del palau comunal.

## Vegeu també

* Ordinamenta et consuetudo maris
* Ordinacions sobre lo fet de la mar
* Rôles d'Oléron
* Llibre del Consolat de Mar
* Black Book of the Admiralty
* Galera catalana
* Memòries històriques (Capmany)

## Referències

* ↑ Archivio storico italiano. Leo S. Olschki, 1844, p. 1–.
* ↑ . Longman, Brown, Green, Longmans and Roberts.

## Bibliografia

* sir Travers Twiss. Monumenta juridica. The Black book of the Admiralty, ed. by sir T. Twiss, 1876.

## Enllaços externs

* «Les lois et décrets de la marine».
# Paul Delaroche

Hippolyte Delaroche (París, 17 de juliol de 1797 – París, 4 de novembre de 1859), conegut com a Paul Delaroche, fou un pintor de retrats especialitzat en successos històrics i personatges d'època, conegut per ser un dels més destacats pintors romàntics de la primera meitat del segle xix. Alumne de Gros, de qui va imitar el seu interès per temes històrics.

## Bibliografia

* Bann, Stephen. Paul Delaroche: History Painted (en anglès). Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1997. ISBN 069101745X, 9780691017457.
# Paracobitis ghazniensis

Paracobitis ghazniensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. & Nalbant, T. T. 1966. The 3rd Danish Expedition to central Asia. Zoological results 34. Cobitidae (Pisces) from Afghanistan and Iran. Videnskabelige Meddelelser fra Dansk Naturhistorisk Forening, Kjøbenhavn. v. 129: 149-186, Pls. 19-21.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Turany nad Ondavou

Turany nad Ondavou és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1567.

## Persones il·lustres

* Marika Gombitová (1956): cantant i compositora eslovaca.