OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cimoc

Cimoc va ser una revista de còmics representativa de la popularització del còmic adult dels anys 80 a Espanya. Si bé no són unes sigles (el nom és cómic al revés), se sol escriure tot en majúscules: CIMOC.
Les seves pàgines aplegaven diverses sèries nacionals i d'altres d'estrangeres, centrant-se en el gènere d'aventura, incloguent autors de renom com ara Druillet, Moebius, Enrique Breccia o Frank Miller.
Va sobreviure fins al 1995 i actualment només se'n conserva el nom, al web de venda de còmics digitals de Norma Editorial.

## Col·laboradors destacats

* Alfonso Azpiri
* Alfonso Font
* Esteban Maroto
* François Boucq
* Frank Miller
* Horacio Altuna
* Jordi Bernet
* Miguelanxo Prado
* Milo Manara
* Moebius
* Simon Bisley
* Vicente Segrelles

## Història

La revista va ser publicada inicialment per San Román fins al cinquè número i per Riego Ediciones fins al desè i últim. En 1981, Norma Editorial va recuperar la capçalera, sent la primera publicació de la recentment nascuda editorial i iniciant una segona etapa més longeva i reeixida. Sota la coordinació de Joan Navarro, va promoure diverses sèries de ciència-ficció i va estimular els tàndems dibuixant-guionista.

## Referències

* 1 2 Alary, Viviane. Historietas, comics y tebeos españoles (en castellà). Presses Univ. du Mirail, 2002. ISBN 2858166064.
* ↑ «Norma lanza CIMOC, su plataforma de venta y promoción de contenidos digitales» (en castellà). ABC, 14-10-2011. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-01-09. [Consulta: 9 gener 2015].
* ↑ Coma, Javier en "En el brumoso amanecer de la libertad: El despertar de los comics españoles a la luz naciente de la democracia" para Historia de los Comics, 1983, p. 1145, de Toutain Editor.

## Vegeu també

* 1984
# Mazama tienhoveni

Mazama tienhoveni és una espècie d'artiodàctil de la família dels cèrvids. És endèmic del centre-sud de l'Amazones, prop del riu Aripuanã (Brasil). Té el pelatge de color marró clar, amb tonalitats més blanques als flancs i el ventre. L'espècie fou anomenada en honor de l'advocat i naturalista neerlandès Pieter Gerbrand van Tienhoven, un dels fundadors de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).

## Referències

* ↑ Van Roosmalen, M. G. M. 2015. «Hotspot of new megafauna found in the Central Amazon (Brazil): the lower Rio Aripuanã Basin». Biodiversity Journal, 6 (1): 219–244.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Muntanyes Ruby

Les Munyanyes Ruby (en anglès: Ruby Mountains) són una les moltes serralades que hi ha en la Gran Conca (Great Basin) de l'oest dels Estats Units. Són la serralada dins el comtat d'Elko al nord-est de l'estat Nevada. Des de la serralada East Humboldt, les muntanyes Ruby prenen la direcció sud-sud-oest durant uns 130 km. A l'est es troba la Vall Ruby, i a l'oest les valls Huntington i Lamoille. El cim més alt és el Ruby Dome de 3.471 metres a les coordenades 40° 37.3′N i 115° 28.5′W a uns 34 km de la localitat d'Elko, Nevada.
Les muntanyes 'Rubies' reben aquest nom pels granats que hi van trobar els primers exploradors. A la part central d'aquesta serralada hi ha senyals d'extenses glaciacions.

## Ecologia

La part est de la Gran Concaés més humida que la part oest per l'efecte de l'ombra pluviomètrica, per tant hi ha més fauna i més vegetació. Les parts més baixes de la serralada contenen pollancredes i les més altes hi predominen els pins whitebark i limber. En la fauna destacan Mountain goats, bighorn sheep, Odocoileus hemionus (mule deer), pumes, marmotes, castors, i pikas.
Les Muntanyes Ruby estan incloses en el Districte Ruby Mountains Ranger del Humboldt-Toiyabe National Forest.

## Referències

* ↑ «Lamoille Canyon». Arxivat de l'original el 2020-06-22. [Consulta: 1r juny 2010].
* ↑ Humboldt-Toiyabe National Forest
# Flectonotus fissilis

Flectonotus fissilis és una espècie de granota endèmica del Brasil.
Viu a les muntanyes del sud-est del Brasil, entre 500 i 1800 metres d'altura als estats de Rio de Janeiro, São Paulo i Espírito Santo. És una espècie molt comuna que pot viure gairebé a qualsevol lloc amb arbres, incloent hàbitats degradats, tot i que pels seus hàbits reproductors necessita bromeliàcies per criar.
La femella tragina els ous a l'esquena i quan surten els capgrossos els allibera als dipòsits d'aigua de les bromeliàcies (algunes plantes d'aquesta família són epífites i acumulen aigua de pluja en una mena de dipòsit que formen amb una roseta de fulles).

## Referències

* ↑ Cochran, Doris M. Los anfibios. Barcelona: Seix Barral, 1961, pag. 125.
* 1 2 3 Potsch de Carvalho-e-Silva, S. & Telles, A.M. 2004. Flectonotus fissilis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'agost del 2014.
# Nombre primer de Sophie Germain

Un nombre primer de Sophie Germain és aquell nombre primer p tal que 2p + 1 també és primer. El seu nom prové del fet que la matemàtica francesa Sophie Germain demostrà l'últim teorema de Fermat per a aquesta classe particular de nombres (és a dir, que x$^n$ + y$^n$ = z$^n$ no és cert quan n és un nombre primer de Sophie Germain).
Els primers nombres primers de Sophie Germain són:
Actualment el nombre primer de Sophie Germain més gran que es coneix és 48.047.305.725·2$^{172403}$ − 1, un nombre de 51910 dígits obtingut el gener de 2007. Igual que passa amb els nombres primers bessons, no se sap si hi ha infinits nombres primers de Germain.

## Referències

* ↑ A data maig de 2007.
* ↑ Vegeu la llista actualitzada de primers de Sophie Germain.

## Vegeu també

* Nombre de Sierpiński

## Enllaços externs

* Els primers de Sophie Germain a Math World. (anglès)
* Els 20 primers de Sophie Germain més gran descoberts fins ara. (anglès)
# Casal d'Avis (la Figuera)

El Casal d'Avis és una obra de la Figuera (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran edifici entre mitgeres que consta de planta baixa i dos pisos. En la composició de la façana que dona al carrer de la Font, a la primera planta es distribueixen regularment un seguit de balcons amb lloses de pedra i baranes de ferro forjat, i a la segona planta, separada de la primera amb un fris, els balcons tenen arc apuntat. El tractament de pedra vista a tota la façana, així com la línia que traça el fris de banda a banda de l'edifici, son elements que li donen un aspecte compacte i unificat.

## Referències

* ↑ «Casal d'Avis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].
# Chies d'Alpago

Chies d'Alpago (vènet Chies d'Alpago) és un municipi italià, dins de la província de Belluno. L'any 2007 tenia 1.569 habitants. Limita amb els municipis de Barcis (PN), Claut (PN), Pieve d'Alpago, Puos d'Alpago i Tambre.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Loredana Barattin | Llista cívica |
# Museu de l'Apartheid

El Museu de l'Apartheid és un museu dissenyat per a explicar què era i com es va combatre a Sud-àfrica el règim segregacionista de l'apartheid. L'exposició permanent fa un recorregut pels 46 anys que van passar entre l'aprovació i l'abolició de l'apartheid (1948-1994), i mostra com exercia el poder la minoria blanca, com vivia la comunitat negra i com es va desenvolupar la resistència contra el règim. A mesura que s'avança s'explica com es va arribar a la consecució de la democràcia i es fa especial esment a la Comissió per a la Veritat i la Reconciliació, que va oferir l'amnistia a tots aquells que confessessin els seus crims i demanessin perdó a les famílies de les víctimes.
El sistema de l'apartheid, basat en la segregació racial, va existir entre 1948 i 1990 a la República de Sud-àfrica durant els governs del Partit Nacional. De fet, la segregació racial ja era present en aquest país durant el colonialisme, però aquesta política es va oficialitzar l'any 1948. La seva legislació classificava els habitants en grups racials (blancs, negres, “coloured” i indis), i les zones residencials foren segregades mitjançant trasllats forçosos. El govern segregà l'educació, la sanitat i altres serveis públics, i reservà per als blancs els de major qualitat i per als negres els pitjors. La resistència contra aquest sistema provocà aixecaments que sempre van patir una forta repressió i l'empresonament dels seus líders més significatius, com ara Nelson Mandela. L'any 1990 el president Frederik Willem de Klerk començà les negociacions per posar fi al sistema i el 1994 es van celebrar eleccions per sufragi universal, que va guanyar el Congrés Nacional Africà de Mandela.

## Referències

* 1 2 «Museu de l'Apartheid». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Ferronigerita-6N6S

La ferronigerita-6N6S és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la nigerita. Rep`el nom com a mineral dominant de ferro del grup de la nigerita, i pel polisoma 6N6S.

## Característiques

La ferronigerita-6N6S és un hidròxid de fórmula química (Al,Fe,Zn)₃(Al,Sn,Fe)₈O$_{15}$(OH). Cristal·litza en el sistema trigonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferronigerita-6N6S pertany a «04.FC: Hidròxids (sense V o U), amb OH, sense H₂O; octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: bernalita, dzhalindita, söhngeïta, burtita, mushistonita, natanita, schoenfliesita, vismirnovita, wickmanita, jeanbandyita, mopungita, stottita, tetrawickmanita, ferronigerita-2N1S, magnesionigerita-6N6S, magnesionigerita-2N1S, zinconigerita-2N1S, zinconigerita-6N6S, magnesiotaaffeïta-6N'3S i magnesiotaaffeïta-2N'2S.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Rosendal, a la localitat de Kimitoön (Finlàndia Pròpia, Finlàndia). També ha estat descrita a la pegmatita Rakokivenmäki, a la també localitat finlandesa de Heinola (a la regió de Päijät-Häme), al dipòsit de skarn del mont Garnet, a Queensland (Austràlia) i a la pegmatita-aplita de Lousas, al districte de Vila Real (Portugal). Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ferronigerite-6N6S» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 març 2021].
# Nycticebus borneanus

Nycticebus borneanus és una espècie de primat de la família dels lorísids. És endèmic del centre-sud de Borneo (Indonèsia). Anteriorment era considerat una subespècie o un sinònim del loris de Borneo (N. menagensis), però el 2013 fou elevat a la categoria d'espècie després que un estudi d'espècimens de museu i fotografies n'identifiqués marques facials distintives, que contribuïren a diferenciar-lo com a espècie a part.

## Referències

* ↑ Munds, R. A.; Nekaris, K. A. I.; Ford, S. M. «Taxonomy of the Bornean slow loris, with new species Nycticebus kayan (Primates, Lorisidae)» (PDF) (en anglès). American Journal of Primatology, 75, 1, 2013, pàg. 46–56. DOI: 10.1002/ajp.22071. PMID: 23255350.
# Casal al carrer Nou, 33 (Sant Llorenç Savall)

El Casal al carrer Nou, 33 és un edifici del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa entre mitgeres que consta de planta baixa i dos pisos. A la façana principal hi ha la porta d'entrada d'arc de mig punt adovellat amb una inscripció, i una finestra d'arc de mig punt al costat. A la primera planta s'obre a un petit balcó una porta allindanada emmarcada per carreus de pedra a la llinda i als brancals, igual que la finestra que té al costat. Al segon pis s'obren dos petita balcons amb l'obertura d'arc rebaixat. Ha estat restaurada.

## Referències

* ↑ «Casal al carrer Nou, 33». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Club Bàsquet Igualada

El Club Bàsquet Igualada és un club de bàsquet del municipi d'Igualada (Barcelona). Es va fundar el 1980. Actualment té l'equip sènior masculí a Lliga Eba i el femení a Copa Catalunya.
El 1925, el pare Millan (introductor del bàsquet a Espanya) va arribar a Igualada. El 1926 es va jugar el primer partit de bàsquet. El 1942 el Club Natació Igualada, s'organitza i crea un equip,el 1950 comencen a jugar a 2a B catalana. El 1952 pugen a 2a A, i es crea el Juventus OAR que juga a 2a B. El 1953 l'OAR puja a 2a A. El 1953, l'OAR deixa la federació però torna al 1957. Mentrestant apareix el Biosca i es federa a 3a Catalana, pugen de categoria el 1957, i el 1959 es desfà l'equip.
El seu estadi està ubicat al barri de Les Comes.

## Referències

* ↑ «Club Bàsquet Igualada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Museu de l'Aire i de l'Espai

El Musée de l'Air et de l'Espace (en català:Museu de l'Aire i de l'Espai) és un museu francès, localitzat a la cantonada sud-est de l'aeroport de Le Bourget, a la comuna de Le Bourget, prop de París. Va ser creat l'any 1919 seguint una proposta del reconegut enginyer aeronàutic francès Albert Caquot (1881-1976). És un dels museus d'aviació més antics del món.

## Aeronaus en exposició
### Gran Saló

* Antoinette VII
* Blériot XI
* Farman Voisin
* Sants-Dumont Demoiselle

### Hangar entre guerres i aviació lleugera

* Farman Goliath
* Oiseau Blanc

### Hangar Rosette

* Dassault Ouragan
* Dassault Mirage III
* Dassault Mystère IV
* Sud Aviation Vautour

### Hangar de Prototips

* Dassault Balzac V
* Leduc 0.10
* Nord 1500 Griffon
* SNCASO Trident
* Sud-Ouest SO.6000 Triton

### Hangar Concorde

* Concorde x 2
* Dassault Mirage IV

## Referències

* ↑ "Press Kit 100 years of the International Air and Space Show Paris Le Bourget 15 to 21 June 2009 Arxivat 26 de febrer 2012 a Wayback Machine.." French Air and Space Museum
* ↑ "Address and Directions." French Air and Space Museum

## Enllaços externs

* Museu de l'Aire i de l'Espai - Lloc web oficial
# Ferropolis

Ferropolis («ciutat de ferro») és un museu a l'aire lliure de màquines industrials antigues de grans dimensions a Gräfenhainichen, una ciutat alemanya entre Wittenberg i Dessau. És un museu obert que conté màquines de mitjans de segle xx. Poden mesurar fins a 30 metres d'alçada i 120 metres de llarg, i pesen fins a 1.980 tones. A més, la zona s'utilitza per a diversos esdeveniments com ara concerts d'òpera o festivals de música.

## Història

El museu es troba a l'emplaçament d'una antiga explotació minera. El ministre de finances de Saxònia-Anhalt va crear formalment el projecte el 14 de desembre de 1995. El desembre de 2005, el museu es va integrar a la Ruta Europea del Patrimoni Industrial.

## Referències

* ↑ «Ferrópolis, la ciudad de acero». La Sexta, 22-08-2016. [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ Coldwell, Will «Train wrecked: take the (non) sleeper to Germany’s Melt! festival». The Guardian, 02-08-2015. ISSN: 0261-3077.
# Oakdale (Califòrnia)

Oakdale és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2006 tenia 20.084 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakdale tenia 15.503 habitants, 5.610 habitatges, i 4.050 famílies. La densitat de població era de 1.190 habitants/km².
Dels 5.610 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 22,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.338 $ i la renda mediana per família de 44.024 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.494 $ mentre que les dones 24.747 $. La renda per capita de la població era de 17.019 $. Entorn del 8,6% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Caseta de pou (Caldes de Malavella)

La Caseta de pou és una caseta situada a la urbanització La Granja, en el Parc de la Font de la Vaca de Caldes de Malavella (Selva). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té el mur de la paret de maó vist. Té una porta de fusta pintada de color gris amb decoració geomètrica incisa i una petita obertura hexagonal. Horitzontalment hi ha sis cadenes de maó vist que separen porta i parets que resten reculades. Una faixa de maó vist separa la part inferior d'una cornisa motllurada, també de maó vist. Remata la caseta una coberta de ciment en forma de punxa hexagonal acabada en una petita esfera.

## Història

L'estiueig de la segona meitat del segle xix i principis del segle XX tenia un caràcter elitista, ja que es limitava als sectors benestants de la societat. Anava lligat a pràctiques curatives i també començava a ser una activitat de lleure. A Caldes de Malavella es construeixen gran nombre de cases, torres i xalets sobretot a l'entorn de la Rambla Recolons i de la que s'anomenà Colònia de la Granja, un ambiciós projecte de Miquel Picó i Jou i del que en forma part el parc de la Font de la Vaca. La seva funcionalitat, al marge de ser un element decoratiu i un banc de parc, dona cobertura a un pou d'aigua.

## Referències

* 1 2 3 «Caseta de pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Christina Stinnett

Christina Stinnett (més coneguda com a «Kiki») és una activista pels drets de les dones del Estats Federats de Micronèsia, i la presidenta del Consell de Dones de Chuuk (CWC), format per les líders de 60 organitzacions de dones dins de l'estat de Chuuk, als Estats Federats de Micronèsia.

## Biografia

Stinnett va establir la primera agència de viatges a Chuuk el 1984 i posseeix un hotel amb un restaurant i instal·lacions per a fer submarinisme. El Consell de Dones de Chuuk (CWC) es va establir a finals de la dècada del 1980, i intenta educar i capacitar les dones en diversos temes de dones com el lideratge, l'educació i la salut, i la preservació de la cultura. Stinnett va ser nomenada presidenta del Consell, i també es troba a la Junta directiva de la Societat de Conservació de Chuuk, la Junta Estatal d'Educació Chuuk i la FSM Women in Business Network, de la qual és la vicepresidenta de la seva aliança d'ONGs. A l'octubre de 2014, Stinnett va ser una de les 300 persones convidades a assistir a la 3a Conferència de Dones dels Estats Federats de Micronèsia, celebrat a Kolonia, Pohnpei.
El 2011, Stinnett va ser nomenada per la campanya 100 Women del Departament d'Estat dels Estats Units d'Amèrica en la seva campanya de 100 anys/100 dones per commemorar el 100è aniversari del Dia Internacional de la Dona. També ha estat nomenada per les Comunitats del Pacífic com una de les «70 dones inspiradores del Pacífic».

## Referències

* 1 2 3 «Christina Stinnett» (en anglès). Pacific Council.
* ↑ «Chuuk Women's Council» ( PDF) (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ «Beneath Paradise. Ali keynote speaker at Micronesia women's meet» ( PDF) (en anglès). Fiji Women, 01-10-2014.
# Màquina virtual Java

Una màquina virtual Java (MVJ) és un conjunt de programes d'ordinador i estructures de dades que implementen un model específic de màquina virtual. Aquest model accepta un tipus de llenguatge intermedi, anomenat normalment amb bytecode, conceptualitzant aquest representa el conjunt d'instruccions d'un llenguatge de programació basat en pila i una capa d'arquitectura orientada a la seguretat. Aquest codi majoritàriament està generat pels compiladors del llenguatge Java, encara que la MVJ també pot estar construïda per compiladors d'altres llenguatges. Les MVJ que fan ús de la marca registrada Java, haurien d'estar desenvolupades per altres companyies, en tant que s'adhereixen a l' publicat per Sun.
La MVJ és un component crucial de la plataforma Java. A causa del fet que les MVJ estan disponibles per moltes plataformes de maquinari i de programari, Java, tant pot ser un middleware i una plataforma de ple dret -d'aquí l'expressió escriu un cop, executa arreu, La utilització del mateix bytecode per a totes les plataformes, permet a Java descriure's com "escriu un cop, executa arreu", en contraposició a l"'escriu un cop, compila arreu". La MVJ permet funcionalitats úniques, com la Gestió automàtica d'excepcions, que proporciona informació de depuració per a qualsevol error en el programari (excepcions) independents del codi font.

## De codi màq. Java a altres llenguatges
### Compiladors a altres codis

* GNU GCJ a codi nadiu
* Dalvik Dex a codi Dalvik (Android)
* VMKit a codi LLVM
* Zero/Sharq a codi LLVM

### Enllaços a biblioteques

* JNI Java Native Interface
* CNI Cygwin Native Interface
* RMI Remote Method Invocation
* RMI-IIOP: RMI a objectes CORBA

## Altres llenguatges a la màquina Java
### Llenguatges dissenyats expressament per a la màquina Java

* Scala
* Clojure
* Groovy

### Llenguatges amb versions especialitzades

| Llenguatge | A la JVM |
| Erlang | Erjang |
| JavaScript | Rhino |
| PHP | Quercus |
| Python | Jython |
| REXX | NetRexx |
| Ruby | JRuby |
| Tcl | Jacl |

### Llenguatges amb compiladors o rerefons de compilació específics

* Haskell GHC LambdaVM
* OCamlJava

## Vegeu també

* MIDP
* CLDC
* CDC (informàtica)

## Referències

* ↑ estàndard MVJ (anglès)
* ↑ VMKit (anglès) compilació a LLVM
* ↑ Zero - OpenJDK a LLVM(anglès)
* ↑ Erjang Arxivat 2010-03-10 a Wayback Machine.(anglès)
* ↑ LambdaVM - Haskell GHC a JVM Arxivat 2010-02-15 a Wayback Machine.(anglès)

## Enllaços externs

* Màquina virtual de Java Descarregar (anglès)