OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heiden

Heiden és un poble i un municipi del cantó d'Appenzell Ausser-Rhoden (Suïssa). El seu poble de Biedermeier al voltant de la plaça de l'església està catalogat com a lloc patrimonial d'importància nacional. Heiden té una àrea, a partir del 2006, de 7,5 km². D'aquesta superfície, el 52,4% s'utilitza per a finalitats agrícoles, mentre que el 30,6% és forestal. De la resta del terreny, el 16,8% està poblat (edificis o carreteres), i la resta (0,3%) és improductiu (rius, glaceres o muntanyes).

## Història

Heiden s'esmenta per primera vegada l'any 1461 com a guot genant Haiden.
Heiden, Lutzenberg i Wolfhalden originalment eren parts d'un únic municipi anomenat Kurzenberg. Al voltant de 1650, Heiden i Wolfhalden no podien posar-se d'acord sobre el control de l'església local. Això va portar a la creació d'una església separada a cada poble l'any 1652, fent-los independents. El 1658 el Kurzenberg es va dividir en tres municipis separats desafiant el govern del cantó. Les seves fronteres es van establir oficialment el 1666-67.

## Referències

* ↑ Swiss inventory of cultural property of national and regional significance (1995), p. 54.
* ↑ Swiss Federal Statistical Office Arxivat 2016-01-05 a Wayback Machine. accessed 15-Sep-2009
* ↑ Heiden en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* ↑ Kurzenberg en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Carenador

En enginyeria naval, un carenador és un paratge, en un lloc resguardat del vent i de la mar, ben situat dins d'un port o un lloc resguardat de la costa, destinat per reparar-hi o carenar-hi les embarcacions.
Es construeixen carenadors especials anomenats carenadors de pilotatge, de vegades annexos als vaixells compostos per una sèrie d'espigons de pilotatge o de fàbrica, perpendiculars a la ribera, equidistants entre si, que tenen d'amplada l'amplada de les pontons del dic, i sobre la solera s'hi recolza el vaixell. Un cop carenat, el vaixell es retira en suspensió sobre l'aigua i queda així en condicions de posar-hi una nova embarcació.
# Freestyle Motocross

El Freestyle Motocross («Motocròs d'estil lliure»), conegut també com a Motocross FMX i abreujat FMX, és un esport extrem de risc consistent a fer tota mena d'acrobàcies a l'aire mentre se salta amb una motocicleta de motocròs.

## Descripció

Dues grans rampes, una de sortida i una de recepció, serveixen als participants per a executar les més arriscades maniobres a l'aire, a uns quants metres del terra.
Les figures acrobàtiques s'anomenen «trucs» o «figures» i reben noms descriptius de dues maneres:
* Responent a la inspiració del seu creador:
** Hart Attack
** Tsunami
** Nac Nac
** Stripper
** etc.
o bé
* Simple descripció dels moviments realitzats pel pilot a l'aire i a la recepció ("aterratge"):
** Backflip No Footer
** Backflip One-Handed Can-Can
** etc.

## Història

Els inicis del Freestyle MX es remunten als anys 90, quan s'originà als EUA arran de les celebracions que feien els pilots de Supercross en guanyar una cursa, tot festejant el seu èxit amb un salt entre els obstacles com més arriscat millor (una mica com el "cavallet" que fan els pilots de velocitat durant la volta d'honor). Els màxims exponents internacionals d'aquesta disciplina són majoritàriament estatunidencs, com ara Carey Hart, Nate Adams, Kenny Bartram o Travis Pastrana. N'hi ha també alguns de catalans, com ara Josep Miralles i Edgar Torronteras.
L'any 2000, el Freestyle MX fou reconegut oficialment com a esport fora d'asfalt. Aquell mateix any es produí una de les fites històriques d'aquesta disciplina: l'execució per part de Carey Hart del primer backflip mortal enrere, un salt que actualment ha esdevingut indispensable per a tot practicant de FMX. Malgrat que la recepció no fou bona, aquest salt va iniciar una nova etapa.
Uns anys després aparegué el súmmum dels trucs: la doble tombarella enrere, figura que aconseguí realitzar Travis Pastrana per primer cop durant els X-Games del 2006. Més tard Scott Murray la va fer al Supercross de Gènova del 2007, després d'un primer intent fallat als X-Games d'aquell mateix any. Pastrana i Murray són els dos únics especialistes que han fet la doble tombarella enrere a la perfecció en competició oficial.

## Esdeveniments

Actualment hi ha moltes competicions i exhibicios de FMX al món, i l'ens que s'encarrega de regular-les internacionalment és l'IFMXF, International Freestyle Motocross.
A Catalunya se'n celebren proves sovint, essent la més popular de totes el Freestyle Masters MX Barcelona, que es disputa anualment cap a novembre al Palau Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Què és el Freestyle». freestylebcn.com. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 24 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'International Freestyle Motocross (Campionat del Món) Arxivat 2007-09-01 a Wayback Machine. (anglès)
* Web de la comunitat del FMX (anglès)
# Passió de Torreblanca

La Passió de Torreblanca és una representació teatral de La Passió que es realitza a Torreblanca des de 1979 i on s'escenifiquen els darrers moments de la vida i la Resurrecció de Jesús. És considerada Bé d'Interès Patrimonial. Els seus inicis es remunten al 1978, per iniciativa d'un grapat de joves pertanyents al grup de Teatre Torreblanquins.
Estrenada el 12 d'abril de 1979, se celebra una única representació el Dijous Sant a les deu de la nit, en uns quants escenaris naturals a l'aire lliure. Els diàlegs són íntegrament en valencià. Consta de dèsset escenes i la seua duració aproximada és de dues hores.

## Referències

* 1 2 3 Descobrir.cat. «La Passió». [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ «Torreblanca presenta el cartel del 40 aniversario de la Passió» (en castellà). El Periódic. [Consulta: 5 febrer 2023].
* 1 2 3 M., L. «Una Pasión interpretada en valenciano y considerada Bien de Interés Patrimonial» (en castellà). Las Províncias, 20-03-2008. [Consulta: 5 febrer 2023].
* ↑ «Más de 250 personas ultiman la Passió de Torreblanca» (en castellà). El Mundo, 13-03-2013. [Consulta: 5 febrer 2023].

## Enllaços externs

* La Passió a la web de l'Ajuntament de Torreblanca
# Rusio

Rusio (en cors Rusiu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 66 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 99 | 108 | 100 | 83 | 57 | 66 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Ange Toussaint Rocchi | | |
# Timocràcia

En la filosofia política de l'antiga Grècia, la timocràcia era una forma de govern en la qual els únics que participen en el govern són els ciutadans que posseeixen un determinat cabal o un cert tipus de propietats; i la recerca de l'honor és un dels fonaments del règim polític. El terme deriva de les paraules gregues τιμη, timé, «honor»; i κρατια, krátia, «govern».

## Honor

Plató és l'autor del text més antic en el qual es troba la paraula timocràcia aplicada al govern basat en l'honor. En la seua obra La República descriu, després d'estendre's sobre la forma de govern ideal, els diferents graus de corrupció que va patint l'Estat, entre els quals el primer (i per tant el més proper a l'ideal) és la timocràcia. La ciutat estat grega Esparta és moltes vegades considerada la timocràcia per antonomàsia. Aquesta polis es va caracteritzar pel seu militarisme, una característica que sol ser comuna en gran part de les timocràcies.

## Propietat

Soló va introduir la idea de timocràcia com una oligarquia amb diversos graus en la seua constitució per a Atenes (que data del segle vi aC). La seua forma de timocràcia, la primera que se sap establida de manera deliberada, assignava a cada ciutadà un determinat paper en la política i economia públiques segons la classe social a la qual pertanyien, la qual estava determinada per la quantitat de faneques que l'home podia produir cada any (o en funció de les parelles de bous posseïdes). En qualsevol cas aquelles classes es distribuïen de la següent manera:
* Els pentakosiomedimnoi, literalment "homes de les cinc-centes faneques", aquells que podien produir com a mínim eixa quantitat.
* Els hippeis, genets que podien pagar-se un cavall i l'equip necessari per a la guerra, valorat en tres-centes faneques anuals
* Els zeugitai
* Els thetes, els artesans i altres treballadors manuals.
Aristòtil, en la seua Ètica a Nicòmac, parlant sobre les tres formes pures de govern, considera que la timocràcia, segons la proposta per Soló, és una de les formes veritables i pures. Ja que Aristòtil considerava que, en la pràctica, Atenes representava la forma degenerada d'aquest tipus de govern, de la qual sorgeix la democràcia.

## Referències

* ↑ «Timocràcia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Political system - Issues of classification» (en anglès). [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ Padilla Gálvez, Jesús. «"Towards a New Timocracy"». Synthesis Philosophica, 2023. [Consulta: 11 març 2024].
# Crónica roja

Crónica roja (títol del guió: Vía cerrada) és una pel·lícula mexicana de 1979 dirigida per Fernando Vallejo. Va guanyar en aquest any el Premi Ariel de la Acadèmia Mexicana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques a la Millor opera prima i Millor ambientació.

## Argument

Ambientada a Colòmbia, mostra la vida dels dos germans Albarrán, extracció humil. El gran, Manuel, afeccionat a les apostes, es veu implicat en l'assassinat de dos vigilants de la duana i és empresonat. El petit, Mario, aleshores es junta amb dos malfactors amb la intenció d'ajudar el seu germà a fugar-se de la presó. La seva violència els farà famosos a la "crònica roja" dels diaris.

## Repartiment

* Mario Saavedra - Mario Albarrán
* Gerardo Vigil - Manuel Albarrán
* Carlos Cardán
* Guillermo Orea
* Víctor Alcocer
* Leonor Llausás
* Roberto Cañedo
* René Cardona
* Enrique Pontón

## Ambientació

Com director de cinema, Fernando Vallejo pren el tema de l'època de La Violència a Colòmbia, però amb actors mexicans. Va ser filmada en Jalapa (Veracruz). Ambienta territoris, idiosincràsies, costums com el parlar-se de vostè tots els personatges, fins i tot sent familiars i iconografies colombianes.

## Referències

* ↑ XXI Premis Ariel a Filmaffinity
* ↑ Crónica roja a sensacine.com.mx
* ↑ CRÓNICAS ROJAS. LAS PELÍCULAS DE FERNANDO VALLEJO Arxivat 2021-02-27 a Wayback Machine., per Leonardo Mora, a la Revista Transas

## Enllaços externs

* Fragmento de la pel·lícula a YouTube
# Huai He

El Huai (en xinès:淮|河 Huái Hé) és un dels rius principals de la Xina. És a mig camí del riu Groc i el riu Iang-Tsé, els dos rius més llargs de la Xina i com ells flueix d'oest a est. El riu Huai és molt vulnerable respecte les inundacions.
La línia entre el riu Huai i les muntanyes Qinling generalment es considera que divideix geogràficament la Xina del nord respecta la Xina del sud. Coincideix aquesta línia amb la isotermes del mes de gener de la temperatura mitjana de 0 °C i la isohieta dels 800 litres de pluviometria anual.
El Huai té una llargada de 1.078 quilòmetres i una conca de drenatge de 174.000 km².

## Enllaços externs

* http://www.chinapage.com/river/huaihe/huaihe.html
# Superdimarts

Als Estats Units, l'expressió superdimarts (Super Tuesday) es refereix a un dimarts que sol caure en febrer o març durant l'any d'eleccions presidencials. És el dia en què el major nombre d'estats tenen eleccions primàries, i el dia en què s'elegeix el major nombre de delegats: per tant, es decideix el candidat d'un o dels dos partits.
En alguns estats es fan eleccions primàries emetent vots directament per un delegat, mentre que en d'altres es realitzen caucus. En el primer cas poden votar electors independents –els que només poden participar en la votació d'un partit– i en el segon cas només hi participen els militants.
La denominació de "superdimarts" ve almenys des de 1984, quan Walter Mondale va ser elegit pels demòcrates per enfrontar-se al president Ronald Reagan. El 1988, Michael Dukakis es va imposar al reverend Jesse Jackson i al jove senador per Tennessee Al Gore. El 1992, després del fiasco de Dukakis en les presidencials, va sorgir el governador d'Arkansas Bill Clinton, que va derrotar l'antic senador per Massachusetts Paul Tsongas. El 1996 va ser el republicà que va haver d'elegir candidat, i va ser el senador per Kansas Bob Dole, que va tenir com a major rival al populista Pat Buchanan. El 2000, amb ambdós partits buscant candidat a la Casa Blanca, George Walker Bush va vèncer el senador per Arizona John McCain, i el vicepresident Gore no va tenir problemes, malgrat l'inici indecís, per derrotar l'exjugador dels New York Knicks Bill Bradley. Finalment, el 2004 el candidat demòcrata va ser John Kerry, que va haver de derrotar John Edwards, l'antic governador de Vermont Howard Dean i el general retirat Wesley Clark.

## Referències

* 1 2 «Preguntas y respuestas sobre el "Súper martes" estadounidense». EMOL, 05-02-2008.

## Vegeu també

* Sistema electoral dels Estats Units
# Can Saus (Vilobí d'Onyar)

Can Saus és una obra del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de dues plantes, vessants a laterals i cornisa de dues filades de teules. El tret més destacable és que té tres portes, totes amb impostes. Això fa pensar que la casa allotjava més d'un habitatge La finestra central del primer pis també és d'impostes. Es troba en procés de restauració i, pel que fa a la façana, s'ha recuperat la porta central que s'havia cegat parcialment per convertir-la en finestra i s'ha restaurat la finestra del costat esquerre.
La façana posterior mostra el forn semicircular i dos grans contraforts que reforcen la paret original de tàpia engruixida amb aparell de maçoneria que conforma un mur d'1,20 m. A la banda esquerra s'ha eliminat un afegit del segle xix per fer-hi un porxo i l'accés a un dels dos habitatges. El parament de la façana principal i la de l'esquerra és arrebossat i pintat, les altres dues deixen la maçoneria vista i els angles deixen vistos els carreus ben escairats.
L'interior de la casa va ser reformat l'any 1945 i es van substituir els forjats originals pels que hi ha actualment. L'any 2004 es va començar una nova restauració que ha recuperat i preservat els elements originals de l'exterior de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 «Can Saus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Freeview (Austràlia)

Freeview és la marca donada a la plataforma de televisió digital terrestre a Austràlia. El seu objectiu és dur a tots els difusors lliures-a-l'aire (FTA), a una plataforma de màrqueting coherent per competir contra la televisió per subscripció, en particular, Foxtel, i coincideix amb l'ampliació a tres canals digitals per a cada xarxa de TLC (FTA). Freeview posarà èmfasi en les seves cadenes membres de -15 canals lliures en l'aire-, produirà i ampliarà una guia electrònica de programes (EPG) - i també certificarà televisors, set-top boxes i gravadors de vídeo personals (PVR) que responguen als seus requeriments.
La marca TDT de Freeview es va llançar el novembre de 2008 amb els anuncis teaser prometent 15 canals en el 2009. La nova primera cadena "Freeview" va començar el 26 de març del 2009 amb el canal d'esports One del Network Ten. A més la seva publicitat va començar el 26 d'abril del 2009, amb els primers dispositius TDT certificats n'hi havent als minoristes des de maig del 2009.
Freeview has estat criticada com ambigua i lleugera en els detalls, amb la crítica sobre que la certificació n'és més com una restricció de dispositius que permeten ells.
L'emissió simultània de la Network Ten d'One tant en alta com definició estàndard és criticat per alguns per ser com un sol canal, sense contingut diferenciat. La seva presentació també va significar que la programació no esportiva de la Network Ten no seria emesa ja en alta definició.
La certificació Freeview inclourà almenys dues fases, a la fase 1 els dispositius TDT no requeriran tindre la funció de la tecnologia MHEG-5, Freeview es proposa utilitzar-la per donar suport a la seva guia de programació electrònica.

## Llançament

La marca va ser llançada el 24 de novembre del 2008 a les 6:29 PM, mitjançant l'ús d'una publicitat de 60 segons que apareixia a totes les xarxes, en un roadblock.

## Referències

* 1 2 Turner, Adam «Picture not clear on Freeview». The Age. Fairfax Media [Melbourne], 09-04-2009, p. 17 [Consulta: 20 juny 2010].
* ↑ «Nerds pay the price for One HD's 24 hour sport». Arxivat de l'original el 2011-07-12. [Consulta: 27 novembre 2010].
* ↑ «Freeview to launch 6.29pm Monday». The Spy Report. Media Spy, 21-11-2008 [Consulta: 23 novembre 2008]. Arxivat 2011-09-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-09-29. [Consulta: 28 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Freeview (anglès)
# Palau Antxieta

El palau Antxieta és un edifici situat a la localitat guipuscoana d'Azpeitia, al País Basc.

## Història

És un edifici d'estil gòtic de planta rectangular que data del s. XV, encara que inclou afegits d'èpoques posteriors. Està realitzat amb maçoneria, carreus i cadirat, la qual cosa es troba en altres edificis de l'època de la localitat d'Azpeitia, com a la casa torre Enparan. Del s. XVI data la façana d'estil mudèjar, la seua part més visible i la que li fa ser un dels referents turístics de la localitat.
El palau Antxieta, a hores d'ara, és un centre per a persones amb disfuncions intel·lectuals. Canvià a aquest ús després de la reforma que l'entitat bancària Kutxa hi efectuà, il'edifici fou restaurat i el seu interior s'adaptà per a tal ús.

## Habitants il·lustres

El palau és la casa natal de Juan de Anchieta, mestre de capella i xantre en època dels reis Catòlics.Un altre il·lustre pertanyent a aquesta família, el mestre escultor Juan de Ancheta, també està relacionat amb la casa en haver encarregat edificar la façana mudèjar.

## Referències

* 1 2 Tolosa, Azpeitia, Loiola, Azkoitia , en el Departament de Cultura del Govern Basc.
* ↑ Azpeitia i Azkoitia, el cor verd de Guipúscoa, en Noticias de Álava.
* ↑ Ruta dels tres temples, en Zumarraga.net.
* ↑ El palau Antxieta, d'Azpeitia, acull un centre per a persones amb discapacitat intel·lectual, en Deia.com
# SIK

SIK té els següents significats:
* Sindicat de Treballadors de Groenlàndia (del seu nom en groenlandès Sulinermik Inuussutissarsiuteqartut Kattuffiat), sindicat de Groenlàndia
* Institut Suís per a l'Estudi de l'Art (del seu nom en alemany Schweizerisches Institut für Kunstwissenschaft), centre per a l'estudi de la història de l'art de Suïssa
* Sik també és l'abreviatura de la sicklerita, mineral de la classe dels fosfats
* sik també és el codi ISO 639-3 del sikiana, llengua carib parlada al Brasil i al Surinam
# The New York Hat

The New York Hat és una pel·lícula muda dirigida per D. W. Griffith i protagonitzada per Lionel Barrymore i Mary Pickford en la seva darrera pel·lícula abans d'abandonar la Biograph. Basada en un guió d'Anita Loos i Frances Marion, es va estrenar el 5 de desembre de 1912.

## Argument

En morir, la senyora Harding deixa una carta per al seu capellà, el reverend Bolton, en la qual li explica que la seva filla Mollie sempre ha viscut sense massa res ja que el seu marit no li ho ha consentit. Li demana que els diners inclosos en la carta els faci servir anònimament per comprar algun caprici a la noia. La pobra noia frisa per tenir un barret nou doncs el que té és tan vell que li fa vergonya posar-se’l. Un dia que a la botiga arriba un barret directament de Nova York és la gran sensació entre les noies del poble ja que els 10 dòlars que costa el fan inassequible. El reverend Bolton veu com Mollie es mira el barret a l'aparador i decideix que és el moment de gastar aquells diners per lo que li fa arribar el barret. La noia se’l posa per anar a missa i allà causa l'escàndol de la societat i un conjunt de comares fan córrer el rumor que la noia ha estat seduïda pel reverend. El pare, en ser informat, va a casa i destrossa el barret. La noia corre a casa el reverend per demanar explicacions i allà també i van les comares i el pare de Mollie. El reverend mostra la carta de la senyora Harding acallant tots els rumors i després demana casar-se amb Mollie cosa que ella accepta.

## Repartiment

* Mary Pickford (Miss Mollie Harding, la noia)
* Charles Hill Mailes (Mr. Harding, el seu pare)
* Kate Bruce (Mrs. Harding, la mare)
* Lionel Barrymore (reverend Bolton)
* Alfred Paget (el metge)
* Claire McDowell (primera comare)
* Mae Marsh (segona comare)
* Clara T. Bracy (tercera comare)
* Madge Kirby (botiguera/ al llit de mort de la mare)
* Lillian Gish (clienta de la botiga/fora l'església)
* Jack Pickford (a fora l'església)
* Robert Harron (a fora l'església)
* Adolph Lestina (membre comissió parroquial)
* Gertrude Bambrick (a la botiga/(a fora l'església)
* Kathleen Butler (botiguera)
* John T. Dillon (membre comissió parroquial)
* James Kirkwood, Sr. (rol no determinat)
* Walter P. Lewis (membre comissió parroquial)
* Marguerite Marsh (botiguera)
* W. C. Robinson as In Shop
* Dorothy Gish
* Mack Sennett

## Referències

* ↑ Feeley, Kathleen A. Mary Pickford: Hollywood and the New Woman (en anglès). Routledge, 2018-04-17. ISBN 978-0-429-97866-1.
* ↑ Gallen, Ira H. D.W. Griffith: Master of Cinema (en anglès). FriesenPress, 2015-12-15, p. 333-334. ISBN 978-1-4602-6099-9.
* ↑ Sánchez, Santiago Andrés Gómez. Certeza de lo imborrable: El cine en busca de sentido (volumen 2) (en castellà). Universidad de Antioquia, 2018-01-11, p. 18. ISBN 978-958-714-762-9.
* ↑ «Complete record of current films». Motography VIII, 12, 07-12-1912, pàg. 453.
# Cuaespinós del Roraima

El cuaespinós del Roraima (Synallaxis kollari) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).
Habita boscos oberts i pastures de les terres baixes de l'extrem nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós del Roraima». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Hyphessobrycon cachimbensis

Hyphessobrycon cachimbensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Cachimbo (conca del riu Tapajós).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.