OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dístic

Un dístic és una estrofa de dos versos que té un sentit temàtic complet, procedent de la poesia clàssica grega i llatina. En el segle xiv s'introduí a Catalunya l'elegia clàssica basada en la forma mètrica del dístic elegíac, compost normalment de dos hexàmetres. Joan Maragall i Carles Riba van fer adaptacions d'aquest tipus de vers clàssic, equiparant les síl·labes llargues i curtes del llatí a les síl·labes tòniques i àtones. La versió moderna dona, així, com a hexàmetre, versos de sis accents rítmics que oscil·la entre les tretze i les disset síl·labes. El dístic elegíac és format per dos hexàmetres, el segon dels quals es presenta, sincopat, com un pentàmetre. Un exemple el veiem en els següents versos:
| « | Arribareu sense mi a la pàtria expectant, elegies: de dolor a dolor la impaciència us empeny. | » |
| — Carles Riba |||

## Referències

* ↑ «dístic | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 juny 2018].
# Tliarata

Tliarata (en rus: Тлярата) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 622 habitants. Pertany al districte rural de Mekhelta.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Tlogob

Tlogob (en rus: Тлогоб) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 215 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Tomás del Corral y Oña

Tomás Eustaquio del Corral y Oña (Leiva, la Rioja, 18 de setembre de 1807 - Madrid, 18 de setembre de 1882), I Marquès de San Gregorio i I Vescomte d'Oña, fou un metge i acadèmic espanyol, senador, rector de la Universitat Complutense de Madrid i acadèmic de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina.

## Biografia

De molt jove va anar a estudiar a Madrid sota la tutela del seu oncle Víctor de Oña, advocat del Col·legi de la Cort i comptador de la casa del Ducat de Frías. Començà a estudiar lleis, però després es decantà per medicina al Col·legi de San Carlos, on es va llicenciar en 1832. En 1836 va obtenir la càtedra d'obstetrícia a la Universitat de Madrid, alhora que se n'encarregava també de la biblioteca. En 1851 va participar en el part de la infanta Isabel Francesca d'Asís, i com agraïment la reina Isabel II d'Espanya el va nomenar metge de cambra i ginecòleg personal de la reina. En 1854 fou nomenat catedràtic de la Universitat Complutense de Madrid, càrrec que va ocupar fins 1862. I en 1861 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina.
Arran del triomf de la revolució de 1868 va acompanyar la reina Isabel II a l'exili. Per aquest motiu el 1875 Alfons XII d'Espanya li va concedir els títols de marquès de San Gregorio i vescomte d'Oña. Fou conseller d'Instrucció Pública i del 1877 fins a la seva mort fou senador per la Universitat de Madrid. Fou guardonat amb la gran creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica, la de Carles III, la del Mèrit Militar i la Medalla d'Alfonso XII; la de l'Orde de Crist de Portugal i la de Sant Miquel, de Baviera. Es va casar amb Paz Tomé y Martínez, i una filla seva es va casar amb l'escriptor i polític Francisco Silvela y de Le Villeuze.

## Referències

* ↑ La agitada vida sexual de la reina Isabel II y su ginecólogo riojano, per Marcelino Izquierdo
* ↑ F. Pérez Peña Memoria histórica del Hospital Clínico de San Carlos. Tomo II: Estampas y ..., p. 529
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ 1861 - Corral y Oña, Tomás del, Marqués de San Gregorio al web de la RANM
* ↑ Tomás Corral y Oña a Riojanos Ilustres
Premis i fites :
| Precedit per: Joaquín Gómez de la Cortina | Rector de la Universitat Complutense de Madrid 1854-1862 | Succeït per: Juan Manuel Montalbán y Hernanz |
| Precedit per: ' | Acadèmic de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina Medalla 2 1861-1882 | Succeït per: Aurelio Maestre de San Juan |
# Dobroliúbovo

Dobroliúbovo (en rus: Добролюбово) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2019 tenia 115 habitants. Pertany al districte rural de Bikinski.

## Referències

* ↑ «Бикинский муниципальный район». Arxivat de l'original el 2012-05-01. [Consulta: 6 novembre 2019].
# Dobrovolʹskiy (cràter)

Dobrovolʹsky és un petit cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna. La part nord-oest del seu brocal està envaïda pel cràter Shirakatsi, de major grandària, les rampes exteriors de la qual cobreixen la major part de la plataforma interior de Dobrovolʹsky. Queda molt poc del fons original del cràter, amb una petita secció prop de la paret interna del costat sud. La resta de la vora del cràter és considerablement circular i només està lleugerament desgastat.
Al nord apareix la vora sud del cràter Perepelkin també envaït pel cràter Shirakatsi, formant entre els tres una breu cadena corbada de cràters. Al sud-est de Dobrovolʹsky es troba el cràter Volkov.
Porta el nom de Gueorgui Dobrovolski, cosmonauta que va morir en la missió Soiuz 11.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Dobrovolʹskiy.
| Cràters satèl·lit | Dobrovolʹskiy Coordenades Diàmetre D 12° 12′ S, 130° 36′ E﻿ / ﻿12.2°S,130.6°E﻿ / -12.2; 130.6 49 km M 14° 36′ S, 129° 36′ E﻿ / ﻿14.6°S,129.6°E﻿ / -14.6; 129.6 31 km R 14° 00′ S, 127° 42′ E﻿ / ﻿14.0°S,127.7°E﻿ / -14.0; 127.7 24 km |

## Galeria

* Vista obliqua de l'envà col·lapsat entre els dos cràters (cambra panoràmica de l'Apol·lo 17)
* Fotografia de la missió Apol·lo 15
* Imatge de la cambra cartogràfica de l'Apol·lo 17

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Dobrohošť

Dobrohošť és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1238.
# Durham (Oregon)

Durham és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2007 tenia 1.395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Durham tenia 1.382 habitants, 528 habitatges, i 391 famílies. La densitat de població era de 1.212,7 habitants per km².
Dels 528 habitatges en un 43,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 5,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.806$ i la renda mediana per família de 64.531$. Els homes tenien una renda mediana de 59.712$ mentre que les dones 33.750$. La renda per capita de la població era de 29.099$. Aproximadament el 10,2% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Durham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Durham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dolmen del Solà dels Clots

El Dolmen del Solà dels Clots és un dolmen del terme comunal de Castellnou dels Aspres, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona central de l'extrem meridional del terme comunal, a prop i al sud-est del Dolmen del Pla de l'Arca.
Fou esmentat per primer cop el 2011 per Jean Abélanet, tot i que Carreras i Tarrús el donen com a dubtós i desaparegut.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics de la Catalunya del Nord

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «34 - Castellnou dels Aspres». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012)». A: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 54. Girona: Institut d'Estudis Gironins, 2013, p. 31-184. Llegir-lo en línia

## Referències

* ↑ El Dolmen del Solà dels Clots en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ [Carreras i Tarrús, 2013.]
# Eastern Interconnection

El Eastern Interconnection és una de les dues principals xarxes elèctriques de corrent altern (AC) de l'Amèrica del Nord. L'altre gran wide area synchronous grid és la Western Interconnection. Les tres interconnexions de menor importància són la Québec Interconnection, la Texas Interconnection, i l'Alaska Interconnection.
Totes les companyies d'electricitat en el Eastern Interconnection estan vinculades elèctricament entre si durant les condicions normals del sistema i operen a una freqüència sincronitzada de 60Hz. El Eastern Interconnection arriba des del Canadà central cap a l'est fins a la costa atlàntica (excloent el Quebec), al sud de Florida, i cap a l'oest fins al peu de les Rocoses (excloent la major part de Texas).
Les Interconnections poden ser vinculades entre si a través de línies de transmissió elèctrica de corrent continu d'alta tensió (enllaços DC) o amb transformadors de freqüència variable (variable-frequency transformer o VFT), que permeten un flux controlat d'energia, mentre que també aïllr funcionalment les freqüències d'alimentació CA independents de cada costat. La Eastern Interconnection es troba vinculada a la Western Interconnection amb sis enllaços DC, a la Texas Interconnection amb dos enllaços DC, i a la Quebec Interconnection amb quatre enllaços DC i un VFT.
El 17 d'octubre de 2009, la Tres Amigas SuperStation va ser anunciat per connectar el Eastern, Western i Texas Interconnections a través de tres enllaços superconductors de 5 GW.

## Demanda d'electricitat en Gigawatts

El North American Electric Reliability Corporation (NERC) va informar el següent el consum real i el previst per a les regions de la Eastern Interconnection:
| | Estiu | Estiu | Estiu | Hivern | Hivern | Hivern |
| Regió | 2007 | 2017 | Creixement | 2007 | 2017 | Creixement |
| FRCC | 47 | 57 | 21,3% | 42 | 60 | 42,9% |
| MRO (EUA) | 42 | 52 | 23,8% | 35 | 42 | 20,0% |
| NPCC (EUA) | 61 | 69 | 13,1% | 48 | 53 | 10,4% |
| RFC | 180 | 209 | 16,1% | 141 | 164 | 16,3% |
| SERC | 209 | 243 | 16,3% | 179 | 209 | 16,8% |
| SPP | 43 | 51 | 18,6% | 31 | 38 | 22,6% |
| US- East Interconnection | 582 | 681 | 17,0% | 476 | 566 | 18,9% |
| MRO (CAN) | 6,2 | 6,9 | 11,3% | 7,3 | 8,2 | 12,3% |
| NPCC (CAN) | 50,3 | 50,7 | 0,8% | 65,0 | 66,7 | 2,6% |
| CAN- East Interconnection | 56,5 | 57,6 | 2,0% | 72,3 | 74,9 | 3,6% |
| Eastern Interconnection | 638,5 | 738,6 | 15,7% | 548,3 | 640,9 | 16,9% |

## Referències

* ↑ High-Temp Superconductors To Connect Power Grids
* ↑ Load Forecasting Working Group of the Reliability Assessment Subcommittee «2008-2017 Regional and National Peak Demand and Energy Forecasts Bandwidths» (pdf). . North American Electric Reliability Corporation, 01-08-2008, pàg. 7–12. Arxivat de l'original el 2009-03-27 [Consulta: 15 desembre 2008]. Arxivat 2009-03-27 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* 2008 Long Term Reliability Assessment 2008-2017. North American Electric Reliability Corporation, 27 gener 2009 [Consulta: 2 març 2016]. Arxivat 6 de març 2016 a Wayback Machine.
* 2015 State of Reliability. North American Electric Reliability Corporation, maig 2015 [Consulta: 2 març 2016].
* Current projects
# The National (Escòcia)

The National és un periòdic diari escocès propietat de Newsquest que començà la seva publicació el 24 de novembre de 2014. És un periòdic pròxim al The Herald i The Sunday Herald; el 21 de novembre es van anunciar els detalls del llançament.
És l'únic diari a Escòcia que dona suport a la independència d'Escòcia, i s'està posant a prova en resposta a una petició dels lectors del The Herald per a un diari pro-independència. Durant el referèndum d'independència de 2014, The Sunday Herald va ser l'únic diari que va donar suport al «Sí» de la campanya. L'editor de The Sunday Herald, Richard Walker, és l'encarregat d'editar-lo i començà amb una tirada inicial de 50.000 exemplars. El 22 de novembre, Walker va dir en una reunió de simpatitzants del Partit Nacional Escocès, aplegats al The SSE Hydro de Glasgow, que el nou periòdic s'editaria per un període de prova de cinc dies, però que es quedaria permanentment al mercat si hi havia prou demanda. Cada exemplar té un preu de 50 penics, mentre que una versió digital també estaria disponible mitjançant subscripció.
El 25 de març de 2017, The National va publicar una entrevista a Carme Forcadell que denunciava que el govern espanyol hagués optat per una "via repressiva" i pels tribunals en el procès independentista català.

## Vegeu també

* The Scots Independent
* Bella Caledonia

## Referències

* ↑ «Neix un diari independentista escocès». Vilaweb, 24-11-2014. [Consulta: 25 novembre 2014].
* ↑ «The National: New pro-independence newspaper to launch». BBC News, 21-11-2014. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ Sweney, Mark. «Pro-independence daily paper the National to launch in Scotland». The Guardian, 21-11-2014. [Consulta: 21 novembre 2014].
* ↑ «Pro-independence The National newspaper details revealed». BBC News, 22-11-2014. [Consulta: 22 novembre 2014].
* ↑ Llosa, Pau; Russell, Greg. «Speaker of the Catalan parliament says that Scotland will win ScotRef 'either way'» (en anglès). The National, 25-03-2017. [Consulta: 1r abril 2017].
* ↑ Llosa, Pau «Forcadell, a 'The National': "El govern espanyol ha optat per la via repressiva"». El Món, 25-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-04-02 [Consulta: 1r abril 2017].
* ↑ «Forcadell denuncia a 'The National' que España opta por la represión y los tribunales» (en castellà). El Nacional, 25-03-2017. [Consulta: 1r abril 2017].

## Enllaços externs

* The National - Lloc web oficial
# The Most Unknown

The Most Unknown és un documental dirigit per Ian Cheney i va ser estrenat l'any 2018. En el documental, de caràcter científic, podem veure a nou investigadors de diferents disciplines (des de la física a la psicologia) es reuneixen entre ells i intercanvien idees mentre es realitzen preguntes existencials.
El documental, de 95 minuts de durada, va ser produït per Science Sandbox i Motherboard i distribuït per Abramorama. A Espanya es pot veure a Netflix.

## Sinopsi

The Most Unknown és una pel·lícula documental que envia a nou científics a parts extraordinàries del món per descobrir respostes inesperades a algunes de les qüestions més importants de la humanitat. Com va començar la vida? Què és el temps? Què és la consciència? Quant sabem realment?
En introduir investigadors de diversos orígens per primera vegada, i després deixar-los en un nou i immersiu treball de camp que abans no havien abordat, la pel·lícula empenyia els límits de la manera en què s'abordava la narració científica. El que emergeix és un viatge profundament humà als fonaments del descobriment i un potent recordatori de que les preguntes no contestades són les més importants a plantejar.
Dirigida pel realitzador Ian Cheney (The Search for General Tso, The City Dark) i guardonat pel premi Peabody i assessorat pel cineasta famós Werner Herzog (Fitzcarraldo, Aguirre, The Wrath of God, Grizzly Man), The Most Unknown és una mirada ambiciosa a un costat de la ciència que mai s'ha mostrat a la pantalla. La pel·lícula va ser possible gràcies a una subvenció de Science Sandbox, una iniciativa de la Fundació Simons dedicada a involucrar a tots amb el procés de la ciència.

## Repartiment

* Dra. Jennifer Macalady - Microbiologa
* Dr. Davide D'Angelo - Físic
* Dr. Axel Cleeremans - Psicòleg cognitiu
* Dr. Luke McKay - Astrobioleg
* Dra. Rachel M. Smith - Astrofísica
* Dra. Victoria Orphan - Geobiologa
* Dr. Jun Ye - Físic
* Dr. Anil Seth - Neurocíentific
* Dra. Laurie R. Santos - Psicòloga cognitiva
El format està pensat de tal forma que el reuneixi la primera científica o científic amb el següent en el entorn de treball d'aquest segon. A continuació, després de passar un temps junts i conversar, el segon cientifíc va a visitar a un tercer en el seu lloc de treball. I així successivament.
Tot i repetir-se ciències, com física o psicologia cognitiva, els científics treballen en camps totalment diferents

## Referències

* ↑ «Filmaffinity - The Most Unknown».
* ↑ «Abramorama - The Most Unknown».

## Enllaços externs

* Review: ‘The Most Unknown' Tackles Science’s Big Questions, a The New York Times, 2018 (anglès)
# Eddachra

Eddachra (en àrab الدشرة, ad-Daxra; en amazic ⴷⵛⵕⴰ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.522 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Squalius orpheus

Squalius orpheus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Grècia.

## Referències

* ↑ Kottelat, M.; Economidis, P.S. «Squalius orpheus, a new species of cyprinid fish from Evros drainage, Greece (Teleostei: Cyprinidae)». Ichthyology Explor. Freshwat, 17, 2, 2006, pàg. 181-186.
* 1 2 Torre, Armi G. «Squalius orpheus Kottelat & Economidis, 2006 Orpheus dace» (en anglès). FishBase.
# Stàrinkovo

Stàrinkovo (en rus: Старниково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 10 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Pere Lluís de Borja-Llançol de Romaní i de Montcada

* Per a altres significats, vegeu «Llançol».
Pere Lluís de Borja-Llançol de Romaní i de Montcada, el cardenal Borja (València, 1470 - entre Roma i Nàpols, 4 d'octubre de 1511) va ser un cardenal valencià del segle XV i començament del segle xvi i arquebisbe de València del 1500 al 1511. Va ser membre de l'orde dels Jerònims.
Pere Lluís era de la família Borja, besnet del papa Calixt III, nebot del papa Alexandre VI, cosí del cardenal Joan de Borja-Llançol de Romaní i Navarro d'Alpicat anomenat el major (1492), germà del cardenal Joan de Borja-Llançol de Romaní i de Montcada. anomenat el menor (1496) i cosí del cardenal Cèsar Borja (1493).

## Biografia

Pere Lluís de Borja va ser cavaller de l'orde de Sant Joan de Jerusalem.
El seu oncle, el papa Alexandre VI el va fer cardenal in pectore durant el consistori del 20 de març de 1500. La seva creació es publica el 28 de setembre del 1500. Va ser elegit arquebisbe de València per successió del seu germà Joan, però mai va visitar la seva arxidiòcesi. El cardenal Borja és nomenat governador d'Spoleto i Bagnoregio. És abat comendatari de l'abadia de Valldigna i de l'abadia San Simpliciano a Milà. A petició seva, el papa Alexandre VI va donar la butlla de creació a la Universitat de València el 1501 i el rei Ferran II d'Aragó va autoritzar la fundació de la universitat el 1502. El papa l'anomena penitenciari apostòlic a condició que accepti l'ordenació com a sacerdot.
El cardenal Borja va participar en els dos conclaves de 1503 (eleccions de Pius III i Juli II). El cardenal Borja s'escapa de Roma després de les eleccions de Juli II, que és el seu adversari i viu a Nàpols. Va morir en caure d'un cavall entre Roma i Nàpols el 1511.

## Referències

* ↑ «arquebisbat de València | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 abril 2020].
* 1 2 Gaetano Moroni. Dizionario di Erudizione Storico-Ecclesiastica da S. Pietro sino ai nostri giorni (en italià). 6, p. 50.
* ↑ «Joan de Borja-Llançol de Romaní i de Montcada | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ Salvador Miranda. «Consistory of March 20, 1500 (VIII)», 1998.