OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vila fortificada de Millars

La Vila fortificada de Millars és la vila murada, fortificada, medieval, d'estil romànic del poble de Millars, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
De forma circular bastant regular, envoltava la totalitat de la vila medieval sorgida al nord, oest i sud de la cellera primigènia engrandint considerablement el primer clos murat, el de la cellera, del qual encara es conserven alguns elements.

## La cellera

De forma aproximadament circular, se'n conserva força bé la meitat meridional, mentre que la nord fou molt afectada per la remodelació de l'església parroquial a finals de l'Edat Mitjana. L'element més visible són tres portals, que unien la cellera amb el segon recinte murallat. És al voltant de l'església parroquial de Santa Eulàlia, amb les restes del Castell de Millars al costat de ponent.
Restes de muralles de la vila fortificada :
| Primera porta de la cellera de Millars | Segona porta de la cellera de Millars | Tercera porta de la cellera de Millars |

## Segon recinte de muralles

Les muralles es conserven quasi senceres, però amagades per les cases que, sovint a banda i banda, s'hi han construït al llarg dels segles. Els llocs on són més visibles és a l'interior del recinte, en indrets on no s'hi va construir, o que s'han alliberat modernament.
L'element que es conserva més sencer és la Porta de Vilafranca, per on sortia el camí ral en direcció a Vilafranca de Conflent.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Millars». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Millars: Vila fortificada i castell de Millars». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La vila fortificada de Millars en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «La cellera de Millars, en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 17 agost 2016].
# Citharinus citharus

Citharinus citharus és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Subespècies

* Citharinus citharus citharus (Geoffroy Saint-Hilaire, 1809)
* Citharinus citharus intermedius (Worthington, 1932)

## Referències

* ↑ Cuvier, G., 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2: i-xviii + 1-532, (Pls. 9-10, in v. 4).
* 1 2 BioLib (anglès)
* ↑ Geoffroy Saint-Hilaire, E., 1809. Poissons du Nil, de la mer Rouge et de la Méditerranée. A: Description de l'Egypte, ... Histoire Naturelle. París, 1809-1830. Poissons du Nil v. 1 (pt 1): 1-52, Poissons Pls. 1-17.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Meerssen

Meerssen (limburguès Meersje) és un municipi de la província de Limburg, al sud-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 19.625 habitants repartits sobre una superfície de 27,71 km² (dels quals 0,56 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Maasmechelen, Stein i Beek, a l'oest amb Lanaken, a l'est amb Nuth i al sud amb Maastricht i Valkenburg aan de Geul.

## Centres de població

* NeerlandèsLimburguèsPoblació
* MeerssenMeersje5.840
* BundeBung5.790
* UlestratenUlesjtraote2.940
* GeulleGäöl2.340
* RothemRaotem1.690
* MoorveldMwórveld510
* KasenKaze300
* Geulle a/d MaasGäöl-aan-de-Maas220
* RaarRaor120
* WeertWaert110
* (Font: CBS)

## Història

El Tractat de Meerssen es va signar a Meerssen el 870. El Tractat de Meerssen era un acord de la divisió de l'Imperi Carolingi pels hereus de Lluís I el Pietós, Carles II el Calb de Francia Occidentalis i Lluís el Germànic de França oriental.
A mitjans del segle x l'alou de Meerssen era propietat de la reina Gerberga de Saxònia, filla del rei Enric I d'Alemanya. Va ser l'esposa de Lluís IV de França. El 968 va donar tots els seus béns a l'abadia de Sant Remigi de Reims.

## Política

El consistori municipal consta de 17 membres, format des del 2006 per:
* CDA, 6 regidors
* VVD, 5 regidors
* Partij Groot Meerssen, 4 regidors
* PvdA/GroenLinks, 2 regidors

## Agermanament

Meerssen és membre fundador de la Douzelage, un agermanament de 23 ciutats de la Unió Europea. Aquest agermanament actiu de ciutats va començar el 1991 i hi ha esdeveniments regulars, com un mercat de productes de cada un dels altres països i festivals.
| Altea, País Valencià Bad Kötzting, Alemanya Bellagio, Llombardia Bundoran, Irlanda Chojna, Polònia Granville, França Holstebro, Dinamarca Houffalize, Valònia | Judenburg, Austria Karkkila, Finlàndia Kőszeg, Hongria Marsaskala, Malta Niederanven, Luxemburg Oxelösund, Suècia Prienai, Lituània | Préveza, Grècia Sesimbra, Portugal Sherborne, Anglaterra Sigulda, Letònia Sušice, Txèquia Türi, Estònia Zvolen, Eslovàquia |

## Referències

* ↑ «Douzelage.org: Home». www.douzelage.org. [Consulta: 21 octubre 2009].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 «Douzelage.org: Member Towns». www.douzelage.org. Arxivat de l'original el 2009-04-06. [Consulta: 21 octubre 2009].

## Enllaços externs

* www.meerssen.nl
# Ocoee

Ocoee és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 24.391 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ocoee tenia 24.391 habitants, 8.072 habitatges, i 6.554 famílies. La densitat de població era de 711,8 habitants/km².
Dels 8.072 habitatges en un 44,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 18,8% no eren unitats familiars. En el 13,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 36,2% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.225 $ i la renda mediana per família de 56.865 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.628 $ mentre que les dones 26.519 $. La renda per capita de la població era de 20.896 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ocoee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ocoee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carmen López Santana

Carmen López Santana (Alacant, 15 de novembre de 1972) és una política, actriu i model espanyola. Elegida Miss Sevilla en 1991, des de les eleccions municipals espanyoles de 2015 és regidora a l'Ajuntament de Castilleja de la Cuesta per Ciutadans. Nascuda a Alacant, viu a Sevilla des que tenia catorze anys. En 1991, amb divuit anys va ser elegida Miss Sevilla. Llicenciada en Dret i Periodisme per la Universitat de Sevilla, compta amb estudis superiors en art dramàtic per l'ESAD. Des de 2005 viu a Castilleja de la Cuesta, on va ser elegida regidora després d'encapçalar la llista de Ciutadans a les eleccions municipals de 2015. En setembre de 2015 es muda a Chicago, sent amonestada pel seu partit després de demanar-li a l'ajuntament de la localitat que li pagara bitllets d'avió periòdics per tal de dur a terme la seua tasca com regidora. En novembre de 2015 va aparèixer nua a un reportatge a la revista Interviú.

## Referències

* 1 2 3 «De Miss Sevilla a candidata a la Alcaldía de Castilleja de la Cuesta por Ciudadanos». ABC, 19-05-2015.
* ↑ «Carmen López relata las irregularidades del Certamen de Miss España». Tele 5, 13-03-2010.
* 1 2 «Una concejal de C's pide que se le pague cada mes el avión desde Chicago». El Mundo, 17-09-2015.
* ↑ «Ciudadanos expedienta a su concejal de Castilleja de la Cuesta por querer ejercer desde Chicago». ABC, 17-09-2015.
* ↑ Carmen López: "Yo no he cometido ninguna amoralidad" Arxivat 2015-12-03 a Wayback Machine. Entrevista a Interviu del 30 de novembre de 2015 (castellà)
# Lambda del Serpentari

Lambda del Serpentari (λ Ophiuchi) és un sistema estel·lar triple en la constel·lació del Serpentari de magnitud aparent +3,82. El component principal s'anomena Marfik (que també és el nom tradicional del sistema); el seu nom prové de l'àrab Al-Mirfaq i significa «el colze», referint-se al colze del Serpentari. Marsik, un altre nom utilitzat per a aquest estel, serveix també per designar a κ Herculis A i κ Herculis B.
El període orbital del sistema és de 129 anys i a l'ésser la seva òrbita excèntrica la separació entre els dos components varia entre 18 i 68 UA. La mínima separació va tenir lloc l'any 1939, mentre que l'any 2004la separació era màxima. Un tercer estel de magnitud 11, visualment a 2 minuts d'arc, comparteix el moviment de Marfik a través de l'espai. Tan allunyat que no s'ha detectat moviment orbital —la seva distància respecte al parell interior és d'almenys 6100 UA—, ha de emprar 185.000 anys o més a completar una òrbita. Des d'aquest estel —una nan taronja de tipus aproximat K6—, els dos estels blancs es veurien separats una mitjana de 0,5º, sent la seva lluentor conjunta equivalent al de dues llunes plenes.

## Referències

* 1 2 «MSC - a catalogue of physical multiple stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 01-07-1997, pàg. 75-84. DOI: 10.1051/AAS:1997181.
* ↑ CCDM J16309+0159AB -- Double or multiple star (SIMBAD)
* ↑ Marfik (The Fixed Stars)
* ↑ Marfik (Stars, Jim Kaler)
# Ventrifossa macropogon

Ventrifossa macropogon és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 45 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 439-1000 m de fondària, tot i que, normalment, ho fa entre 500-600.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la Guaiana fins al Carib, el Golf de Mèxic i el nord-est de Florida (Estats Units).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert C. H. & Hubbs C. L. 1920. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The macrouroid fishes of the Philippine Islands and the East Indies. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 1 (pt 7). 369-588.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., A.W. Ebeling, T. Iwamoto, S.B. McDowell, N.B. Marshall, D.E. Rosen, P. Sonoda, W.H. Weed III i L.P. Woods, 1973. Fishes of the western North Atlantic. Part six. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Metopi

Metopi va ser un religiós del segle vii, segon bisbe documentat de la desapareguda diòcesi de Bretoña.
Des de Mailoc fins Metopi els bisbes de Bretoña són desconeguts a causa de la manca de celebració de concilis i per la distància entre Bretoña i Toledo, seu de la cort visigoda. De fet, al III Concili de Toledo el titular de Bretoña no va assistir i no serà fins al IV Concili de Toledo que no es coneix successor de Mailoc. En tot cas, això demostra la continuïtat de la diòcesi en el temps. Va subscriure en el número 50 a les actes del concili, però sembla que això, segons Enrique Flórez, no suposava que fos un bisbe amb gaire antiguitat, pel que podria haver estat durant uns anys més al capdavant de la diòcesi.

## Referències

* ↑ Flórez, 1764, p. 13.
* ↑ Flórez, 1764, p. 14.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España sagrada: theatro geographico-histórico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XVIII. Madrid: Oficina de la Viuda e Hijo de Marín, 1764.
# Nuragus

Nuragus (en sard, Nuragus) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.025 habitants. Es troba a la regió de Sarcidano. Limita amb els municipis de Genoni (OR), Gesturi (MD), Isili, Laconi (OR) i Nurallao.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Elia Pili | Llista cívica |
# Cases de les Escales de Garbí i plaça Marinada

Les Cases de les Escales de Garbí i plaça Marinada és una obra noucentista de Palafrugell (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Grup de cases d'estiueig situades entre les escales de Garbí, els carrers Verge del Carme i Pere III i la plaça Marinada, a Llafranc.
Es tracta en general d'edificis unifamiliars situats a diversos nivells tot adaptant-se a la morfologia del terreny, que presenten dimensions i tipologies diverses, amb predomini d'elements arquitectònics del vocabulari noucentista (torratxes, balustrades, florons, decoració amb terracota, etc).

## Història

El conjunt original fou bastit entre els anys 1920-30, amb intervenció de l'arquitecte Josep Rodríguez i Lloveras. La construcció de nous edificis i diversos processos de reforma n'han alterat la fesomia; tanmateix, conserva en general el caire noucentista, reflectit especial,en en edificis com Villa Anita o Can Capella, gran casal que encara avui és un put de referència en la imatge de la badia de Llafranc.

## Referències

* 1 2 3 «Cases de les Escales de Garbí i plaça Marinada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Cleòmenes (escriptor)

Cleòmenes (en llatí Cleomenes, en grec antic Κλεομένης "Kleoménes") fou un escriptor grec, comentarista d'Homer i d'Hesíode, segons Climent d'Alexandria. Alguns l'identifiquen com el mateix personatge que el filòsof Cleòmenes.

## Referències

* ↑ 4.Cleomenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 796
# Miguel Luis Amunátegui

Miguel Luis Amunátegui Aldunate (1828-1888) fou un historiador xilè del segle xix, considerat l'hereu intel·lectual del savi xilè-veneçolà Andrés Bell. Junt amb el seu germà Gregorio Víctor Amunátegui Aldunate (1830-1899) foren coneguts com els Germans Amunátegui.
Era fill de José Domingo Amunátegui Muñoz i Carmen Aldunate Irarrázaval. Va tenir altres germans a més de Gregorio Víctor, entre els quals va destacar Manuel Amunátegui Aldunate (1835-1892), qui no obstant això no va ser historiador i es va centrar en l'activitat judicial.
Promovien la importància de l'educació primària associant la idea de progrés a l'expansió de l'educació pública.
El President Germán Riesco, en conjunt amb els veïns de Santiago, va fer erigir un monument en el seu honor, obra de l'escultor francès Denys Puech, avui instal·lat en el frontis de la Universitat de Xile.

## Obres

Junt amb el seu germà:
* La reconquista española: apuntes para la Historia de Chile: 1814-1817 (1851)
* Una conspiración en 1780 (1853)
* De la instrucción primaria en Chile: lo que es y lo que debe ser (1853), considerada fonamental per la seva transcendència.
Junts van guanyar amb diverses memòries els certàmens de la Facultat d'Humanitats de la Universitat de Xile, en els anys 1850, 1852 i 1853, aquest últim any amb l'obra De la instrucción primaria en Chile.
Miguel Luis Amunátegui:
* Biografía del jeneral Borgoño (1848)
* Títulos de la República de Chile a la soberanía i dominio de la estremidad austral del continente americano (1853)
* La dictadura de O'Higgins (1853)
* Biografías de americanos (1854)
* De la instrucción primaria en Chile: lo que es, lo que debería ser (1856)
* Compendio de la historia política y eclesiástica de Chile (1856)
* Jeografia de la juventud de Sud-América : redactada según los mejores tratados modernos y mui esmerada en la parte relativa a las repúblicas hispano-americanos, principalmente la parte de Chile (1856)
* Juicio crítico de algunos poetas hispano-americanos (1861)
* Descubrimiento i conquista de Chile (1862)
* La cuestión de límites entre Chile i Bolivia (1863)
* Los precursores de la independencia de Chile (1870)
* La Encíclica del Papa León XII contra la independencia de la América española (1874)
* La crónica de 1810 (1876)
* El terremoto del 13 de mayo de 1647 (1882)
* Vida de don Andrés Bello (1882)
* Vida del general don Bernardo O'Higgins (su dictadura, su ostracismo), con Benjamín Vicuña Mackenna (1882)
* Corona fúnebre a la memoria del señor Benjamín Vicuña Mackenna (1886)
* Acentuaciones viciosas (1887)
* Memorias científicas y literarias: lengua castellana: acentuaciones viciosas (1887)

## Referències

* ↑ Generalogía Hermanos Amunátegui
* ↑ «Manuel Amunátegui Aldunate - Senador suplente». Arxivat de l'original el 2011-05-23. [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ Paz Squella Padilla (2000): La educación ambiental en Chile, pág. 32.
* ↑ Sol Serrano (1994): Universidad y nación pág. 118.

## Enllaços externs

* Ley 1714 de 1904, que ordena la erección de un monumento en honor de los hermanos Amunátegui (hoy a un costado de la Casa Central de la Universidad de Chile)
# Muhàmmad ibn Tàhir

Muhàmmad ibn Tàhir és el nom dels següents personatges:
* Muhàmmad ibn Abd-Al·lah ibn Tàhir Dhi-l-Yaminayn, (? - 867), membre de la família tahírida que va governar Bagdad i Iraq.
* Muhàmmad ibn Tàhir ibn Abd-Al·lah ibn Tàhir Dhi-l-Yaminayn (? - 908/909), darrer governador tahírida del Khorasan.
* Muhàmmad ibn Tàhir ibn Ibrahim al-Harithí (? - Sanà, 1188), missioner ismaïlita.
# Federació Beninesa de Futbol

La Federació Beninesa de Futbol (FEBEFOOT, FBF) —en francès: Fédération Béninoise de Football— és la institució que regeix el futbol a Benín. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga beninesa de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Benín absoluta i les de les altres categories.
Va ser formada el 1960.
* Afiliació a la FIFA: 1964
* Afiliació a la CAF: 1963

## Referències

* ↑ «Benin striker hits out at federation following sacking». BBC News Online, 15-02-2010.
* ↑ Benin Arxivat 2018-05-14 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ Benin at CAF Online
* ↑ CAF and FIFA, 50 years of African football - the DVD, 2009
* ↑ Ethiopian Herald. 30 November 1963.

## Enllaços externs

* Federació Beninesa de Futbol - Lloc web oficial
# Nurbol Zhumaskaliyev

Nurbol Zhumaskaliyev (Oral, 11 de maig de 1981) és un exfutbolista kazakh de la dècada de 2000.
Fou 56 cops internacional amb la selecció del Kazakhstan.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Tobol i Irtysh Pavlodar.

## Referències

* ↑ Nurbol Zhumaskaliyev a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Nurbol Zhumaskaliyev – Fitxa i estadístiques a la UEFA
* ↑ Nurbol Zhumaskaliyev, Fitxa a Soccerway
* ↑ «До конца сезона Тобол остался без Жумаскалиева» (en russian). FC Tobol, 18-10-2016. Arxivat de l'original el 1 de novembre 2016. [Consulta: 31 octubre 2016].
* ↑ «Нурбол Жумаскалиев и Александр Петухов завершили работу в Тоболе» (en russian). FC Tobol, 12-12-2016. Arxivat de l'original el 12 gener 2017. [Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ «ЖУМАСКАЛИЕВ ПОКИДАЕТ ИРТЫШ» (en russian). FC Irtysh Pavlodar, 30-06-2017. [Consulta: 30 juny 2017].
* ↑ «N.Zhumaskaliev». Soccerway. [Consulta: 26 juliol 2016].
# Cases de llaurador valencianes

Les cases de llaurador són el conjunt d'habitatges propis del medi agrícola valencià. Com a casa de llaurador es classifica a habitatges diferents a les alqueries i barraques.
Entre les tipologies que s'inclouen a dins de la denominació, hi ha les cases amb una navada i sostre de teula, denominades casetes. Eren cases que no solien estar habitades permanentment, sinó que s'utilitzaven per a guardar les ferramentes i descansar en època de treball al camp. També hi ha les cases rurals amb dos navades i sostre de teula àrab i murs de rajola cuita.
Al Camp d'Elx i l'Horta d'Oriola es troba un tipus de casa de llaurador característic. A la Plana de Castelló hi ha els masets, que daten del segle xix.

## Referències

* 1 2 Aguilar i Rubio 2011, p. 188
* 1 2 3 4 Aguilar i Rubio 2011, p. 189
* ↑ Aguilar i Rubio 2011, p. 190

## Bibliografia

* Aguilar Sanz, Josep V.; Rubio Lluch, Inmaculada. «Habitar les hortes». A: Catàleg del Museu Valencià d'Etnologia, 2011, p. 179-191. ISBN 978-84-938347-7-7.
# Linau (riu)

* Per a altres significats, vegeu «Linau».
El Linau és un petit riu de Slesvig-Holstein d'uns 30 km de llargada. Antic afluent del Delvenau, des de la fi del segle xix desemboca al canal Elba-Lübeck a Witzeeze. Banya els municipis de Kollow, Gülzow, Lütau i Witzeeze. El nom linova és d'origen polabi, compost del prefix lin- que significa tenca i el súfix -ova, -au que es troba en molts topònims i que significa aigua, riu.

## Referències

* ↑ Hey, G. «Die slavischen Ortsnamen von Lauenburg». Archiv des Vereins für die Geschichte des Herzogthums Lauenburg, 1888, pàg. 9. Arxivat de l'original el 2021-04-11 [Consulta: 5 abril 2018].
* ↑ «Die Blasebuschbek erblickt wieder das Tageslicht» (pdf) (en alemany) p. 1-8. Gewässerunterhaltungsverband Linau im Kreis Herzogtum Lauenburg, 2008. Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 5 abril 2018].