OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mastacembelus marchei

Mastacembelus marchei és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 27 cm de llargària màxima.
* 23-24 espines i 72-74 radis tous a l'aleta dorsal.
* 2-3 espines i 69-72 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conques dels rius Congo i Ogooué.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sauvage, H. E., 1879. Notice sur la faune ichthyologique de l'Ogôoué. Bulletin de la Société philomathique de Paris (7th Série) v. 3: 90-103.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Vreven, E.J. i M.L.J. Stiassny, 2009. Mastacembelus simbi, a new dwarf spiny eel (Synbranchiformes: Mastacembelidae) from the lower Congo River. Ichthyol. Explor. Freshwaters 20(3):213-222.
* ↑ Mve, R.O. i J.D. Mbega, 2003. Noms communs d'espèces importantes de poisson en langue Fang, Gabon. p. 243-245. A: M.L.D. Palomares, B. Samb, T. Diouf, J.M. Vakily i D. Pauly (eds.) Fish biodiversity: local studies as basis for global inferences. ACP-EU Fish. Res. Rep. 14: 281 p.
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.
* ↑ Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* ↑ Vreven, E.J. i G.G. Teugels, 1996. Description of a new mastacembelid species (Synbranchiformes; Mastacembelidae) from the Zaïre River basin in Africa. Copeia 1996(1):130-139.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Micropterix completella

Micropterix completella és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Otto Staudinger l'any 1871.
És una espècie endèmica de Sardenya.

## Referències

* ↑ Micropterix completella Museu d'Història Natural (The Global Lepidoptera Index).
# Medalla de bronze

Una medalla de bronze és una medalla atorgada al tercer classificat en una competició (típicament competicions d'atletisme) com els Jocs Olímpics, Jocs de la Commonwealth, etc. La pràctica d'atorgar medalles de bronze al tercer classificat s'inicià en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1904, celebrats a Saint Louis (Missouri), anteriorment sols s'entregaven medalles al primer (medalla d'or) i segon (medalla d'argent) classificats.

## Jocs olímpics

Encunyar medalles olímpiques és responsabilitat de la ciutat Seu. De 1928 a 1968 el disseny era sempre igual: l'anvers mostrava un disseny genèric fet per l'artista florentí Giuseppe Cassioli amb un text que indicava la ciutat amfitriona; el revers mostrava un altre disseny genèric d'un campió olímpic. De 1972 - 2000, el disseny de Cassioli (o un lleuger retoc) roman sobre l'anvers amb un disseny de la ciutat d'amfitriona en el revers. El disseny de Cassioli mostrava un amfiteatre Romà per al que era originalment un joc grec, un nou disseny per l'anvers fou dotat per als jocs d'Atenes 2004. Les medalles dels Jocs Olímpics d'Hivern han estat de disseny més variat.
En uns quants esports de torneig, com la boxa i el judo, dues medalles de bronze s'atorguen en cada esdeveniment, un per a cada semifinalista eliminat o per als guanyadors del sèrie de repesca.

## Estudi psicològic

El 1995, un estudi era fet pels psicòlegs socials Victòria Medvec, Scott Madey i Thomas Gilovich sobre els efectes del pensament objectiu en els jocs olímpics. L'estudi mostrava que els atletes que guanyaven la medalla de bronze eren significativament més satisfets que aquells atletes que guanyaven la medalla d'argent. Els medallistes d'argent es trobaven més frustrats perquè havien perdut la medalla d'or, mentre que els medallistes de bronze eren simplement feliços d'haver rebut algun honors (en comptes de cap medalla pel quart lloc).
Això és més pronunciat en tornejos eliminatoris, com la Copa del Món de Futbol, on les medalles de bronze s'aconsegueixen guanyant un partit de desempat, mentre que les medalles d'argent s'atorguen després d'una derrota a la final.

## Referències

* ↑ http://www.jiskha.com/social_studies/psychology/almost_made_it.html
# Miguel Sanz Lafuente

Miguel Sanz Lafuente (San Martín de Unx, 15 d'octubre de 1804 - Madrid, 19 de febrer de 1880) fou un filòsof i religiós espanyol, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.
D'ideologia tradicionalista, de jove va lluitar en la primera guerra carlina del bàndol del pretendent Carles Maria Isidre. En acabar la guerra es va decantar per la carrera eclesiàstica i va estudiar dret. Posteriorment fou catedràtic a la Universitat de Saragossa, auditor del Tribunal de la Rota i conseller d'Instrucció Pública. En 1859 ingressà com a acadèmic a la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. En 1867 fou nomenat senador vitalici, càrrec que va ocupar fins a 1868.

## Referències

* ↑ Gonzálo Díaz Díaz. Hombres y documentos de la filosofía española. 7. Madrid: CSIC, 1992, p.204.
* ↑ «Medalla 24 de la RACMYP». Arxivat de l'original el 2015-12-23. [Consulta: 23 desembre 2015].
* ↑ Fitxa del Senat

## Enllaços externs

* Fotografia de Miguel Sanz Lafuente Arxivat 2015-12-24 a Wayback Machine.
# Miguel Soroa Goitia

Miguel Soroa Goitia, (Elduain (Guipúscoa), 11 de gener de 1926 - Tolosa (Guipúscoa), 11 de febrer de 2008), més conegut en el món de la pilota basca com a Soroa II, va ser un pilotari a mà.

## Palmarés

* Campió del Manomanista: 1954
* Subcampió del Manomanista: 1955
* Campió del Quatre i Mig: 1954
# Verónica Marcos Puig

Verònica Marcos Puig (València, 1976) és una política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la VI, VII, VIII i IX legislatures.
Llicenciada en tecnologia dels aliments, ha estat presidenta regional de Nuevas Generaciones del Partit Popular al País Valencià fins a 2012.
Fou escollida diputada per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 2003, 2007 i 2011. Ha estat vicepresidenta de la Comissió de Medi Ambient de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.340. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., VI Legislatura

## Enllaços externs

* Verónica Marcos: "Soy feliz como presidenta de NN GG aunque haya decisiones del PP que no me han gustado”, valenciaplaza.com, 29 de novembre de 2011
* Verónica Marcos Puig: «Francisco Camps debe decidir el futuro del partido con su equipo», ABC, 20 de novembre de 2006
# Ferrocarril Transiranià

El ferrocarril Transiranià (a vegades anomenat transpersa) fou una xarxa ferroviària de l'Iran executada finalment el 1936 i construïda mercès als ingressos pel petroli. Unia la mar Càspia amb el golf Pèrsic, amb branques que s'estenien a l'est cap a Mashad, a l'oest cap a Tabriz i una branca central cap a Yedz.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 625 i 626
# Gymnothorax dovii

Gymnothorax dovii és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 170 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Costa Rica fins a Colòmbia, incloent-hi les Illes Galápagos. També al Golf de Califòrnia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Charter, S.R. i H.G. Moser, 1996. Muraenidae: morays. p. 88-91. A: H.G. Moser (ed.) The early stages of fishes in the California Current region. California Cooperative Oceanic Fisheries Investigations (CalCOFI) Atlas Núm. 33. 1505 p.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Molly Windsor

Molly Windsor (Sandiacre, 19 de juny de 1997) és una actriu anglesa. És coneguda per la seva actuació a la minisèrie de la BBC La infàmia del 2017, per la qual va guanyar el premi BAFTA de televisió el 2018 a la millor actriu.

## Trajectòria

Windsor va ser descoberta per l'escriptora i directora de The Unloved i guanyadora d'un BAFTA, Samantha Morton, en una escola de teatre local, Rama Young Actors. Windsor va assistir al Nottingham Actors Studio, una organització community interest company sense ànim de lucre, i al Central Junior Television Workshop, i ha signat un contracte amb l'agència de talent de Londres, Artists Partnership.
El primer paper professional de Windsor va ser el 2009 com a Lucy Manvers al telefilm de Channel 4 The Unloved als 11 anys. Després va interpretar la filla de Margaret a la pel·lícula de 2010, Oranges and Sunshine. El 2017 va interpretar a Holly Winshaw a la minisèrie La infàmia, que es basa en la xarxa d'explotació sexual infantil de Rochdale, i per la qual va guanyar el premi BAFTA TV 2018 a la millor actriu. El 2019 va interpretar a Angie a The Runaways i a Emma Hedges a Traces.

## Referències

* ↑ «Interview with BAFTA winning actress Molly Windsor» (en anglès americà), 19-08-2020. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Lesley White «Samatha Morton uses her life for The Unloved». , 10-05-2009 [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ «Breakthrough Brits 2017 - Molly Windsor». [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ «The Wylde Interview: Molly». , 26-11-2019.
* 1 2 «Molly Windsor, star of Rochdale abuse drama Three Girls: 'It made me really angry'». , 16-05-2017.
* ↑ «Traces: Molly Windsor interview | Traces S2 | Alibi Channel» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-02-19. [Consulta: 19 febrer 2023].

## Vegeu també

* She Said
# Caves Ferret

Les Caves Ferret són una obra de Font-rubí (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt d'edificis que està situat al peu del carrer més important del nucli urbà de Guardiola de Font-rubí. Es tracta de construccions urbanes interessants per diversos aspectes: composició de façana, coronaments, elements decoratius de maó vist, de ceràmica vidrada, etc.

## Referències

* ↑ «Caves Ferret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Verónica López Ramón

Verónica López Ramón (Alacant, 1979) és una advocada i política valenciana.
Llicenciada en dret per la Universitat d'Alacant ha exercit d'advocada. Milita al Partit Socialista del País Valencià (PSPV) amb el qual ha sigut primera tinent d'alcalde i regidora d'Urbanisme de l'ajuntament d'Altea (Marina Baixa) entre el 2007 i el 2011. Fou elegida diputada a les Corts Valencianes a les eleccions de 2011, Directora General de Justícia (2015-2019), i sotssecretària de la Conselleria d'Innovació, Universitats, Ciència i Societat Digital. (2019-2021).

## Referències

* ↑ «Verónica López Ramón». GVA Oberta - Generalitat Valenciana. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Gabriela Bravo, la fiscal de ferro del Botànic» (en catalan), 04-12-2017. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Fitxa alt càrrec - Generalitat Valenciana». [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Fitxa alt càrrec - Generalitat Valenciana». [Consulta: 10 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a les Corts Valencianes Arxivat 2012-07-02 a Wayback Machine.
* Fitxa al PSPV Arxivat 2011-04-24 a Wayback Machine.
# Plans de Sió

* No s'ha de confondre amb el municipi anomenat Els Plans de Sió..
Plans de Sió és un espai natural protegit situat a cavall entre les comarques de l'Urgell i la Segarra, tot i que una petita part pertany a la Noguera. S'emplaça dins els municipis d'Agramunt, Puigverd d'Agramunt, Oliola, Torrefeta i Florejacs, els Plans de Sió, Tàrrega, Tornabous, Tarroja de Segarra, Barbens i Ossó de Sió.
La majoria de l'espai natural, declarat zona d'especial protecció per a les aus (ZEPA), està ocupat per zones agrícoles, de cereal de secà en major part, i per petites extensions d'arbredes naturals d'esclerofil·les amb sotabosc arbustiu. Presenta una orografia ondulada, amb predomini del paisatge agrari i vessants de suaus turons.

## Vegetació

El 97% de la superfície de Plans de Sió està ocupada per l'activitat agrícola de secà, concretament per conreus herbacis extensius, facilitat per la topografia pràcticament plana de l'espai. La superfície que ha conservat la vegetació natural es distribueix pels extrems de l'espai, coincidint amb les zones més humides properes als cursos d'aigua naturals. La major varietat vegetal es concentra a l'extrem nord oest de l'espai protegit. Hi coexisteixen àrees ocupades per brolles de romaní amb foixarda, llistonars de terra baixa i espartars d'albardí. A la punta nord, a l'est del poble de Renant i coincidint amb el curs del barranc de la Pisquera, hi apareixen carrascars, màquies i garrigues amb càdec. S'hi emplaça també una petita extensió de jonqueres de jonc boval. Sota el nucli urbà de Claravall hi apareixen petites àrees ocupades pels matollars halòfils mediterranis i matollars halonitròfils.

## Fauna

Aquest ambient agrícola de secà i de caràcter estèpic ha permès que en aquestes planes s'hi mantinguin algunes de les espècies d'ocells més interessants i amenaçades de Catalunya com el sisó, el gaig blau, la calàndria, el xoriguer petit i l'esparver cendrós. També és una zona important per a la terrerola vulgar, l'arpella pàl·lida i la calàndria que utilitzen els erms i guarets per a la nidificació,
La presència de zones de carrascar permeten una gran diversificació en l'àmbit de les aus amb poblacions interessants de característiques molt més forestals, entre els quals es pot destacar el colltort (Jynx torquilla), l'astor (Accipiter gentilis) i el tallarol de garriga (Sylvia cantillans).
Les poblacions de rapinyaires estan ben representades, tant en espècies diürnes com l'àguila cuabarrada (Hiereatus fasciatus), daurada (Aquila chrysaetos) i calçada (Hieraetus pennatus) que possiblement nidifica amb 1-5 parelles, igual que l'àguila marcenca (Circaetus gallicus). De les espècies nocturnes destaquen el mussol comú (Athene noctua), xot (Otus scops) i gamarús (Strix aluco).

## Referències

* ↑ «Plans de Sió. Hàbitats i usos del sòl». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 28 febrer 2016].
* ↑ «Plans de Sió». Generalitat de Catalunya. Parcs Naturals, 10-01-2014. [Consulta: 28 febrer 2016].
* ↑ «Plans de Sió: Conill. El valor de les planes de caràcter estèpic». Institució Catalana d'Història Natural. Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Fontanas

Fontanas (en francès Fontanes) és un municipi delegat francès, situat al departament del Losera i a la regió de Llenguadoc-Rosselló-Migdia-Pirineus. L'1 de gener de 2016, Fontanas va fusionar amb Naunçac i formar el municipi nou de Naunçac-Fontanas.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Gymnothorax castlei

Gymnothorax castlei és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 22,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines, Indonèsia i Austràlia (Gran Barrera de Corall).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Inducció

«Inducció» té aquests significats:
* Raonament inductiu
* Inducció matemàtica
* Inducció electroestàtica
* Inducció magnètica
* Inducció electromagnètica
* Inducció del part
* Inducció floral
* Problema de la inducció
* Soldadura per inducció
* Tremp per inducció
* Làmpada d'inducció
* Motor d'inducció
* Cuina d'inducció
Viccionari
# Iwashiroïta-(Y)

La iwashiroïta-(Y) és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom d'Iwashiro l'antic nom per al districte, i que encara és el nom d'una ciutat veïna.

## Característiques

La iwashiroïta-(Y) és un sulfat de fórmula química Y(Ta,Nb)O₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma d'agregats de petits cristalls en forma de plaques euèdrics. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. És un mineral polimorf de la formanita-(Y), la takanawaïta-(Y) i la itriotantalita-(Y).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la iwashiroïta-(Y) pertany a «07.G - Molibdats, wolframats i niobats, sense anions addicionals o H₂O» juntament amb els següents minerals: fergusonita-(Ce), fergusonita-(Nd), fergusonita-(Y), powel·lita, scheelita, stolzita, wulfenita, formanita-(Y) i paraniïta-(Y).

## Formació i jaciments

Només se n'ha trobat un espècimen, en feldespat vermellós a les pegmatites de Suishoyama, a Iisaka, a la prefectura de Fukushima (Honshū, Japó), on sol trobar-se associada a altres minerals com el quars, la microclina i l'annita.

## Referències

* ↑ «Iwashiroite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Ini-Dima Okojie

Ini-Dima Okojie (Lagos, 24 de juny de 1990) és una actriu nigeriana. D'origen edo, es va fer famosa a partir del 2014 gràcies al paper de Feyisayo Pepple a la sèrie de televisió Taste of Love. Classificada entre les set millors actrius de Nollywood pel diari nigerià Pulse el 2017, Okojie va rebre un reconeixement internacional el 2020 gràcies a la seva interpretació a la pel·lícula Namaste Wahala de la realitzadora Hamisha Daryani Ahuja que barreja el cinema nigerià amb el de Bollywood.

## Referències

* ↑ «Bollywood and Nollywood collide in a tale of a big fat Indian-Nigerian wedding» (en anglès). CNN, 24-02-2020 [Consulta: 28 febrer 2020].
# Inhulets

* Per al riu més petit de l'óblast de Mikolaiv vegeu Inhul
L'Inhulets (ucraïnès: Інгулець literalment Petit Inhul) o Ingulets (rus: Ингуле́ц) és un riu, afluent per la dreta del Dniéper, que flueix a través d'Ucraïna. Té una longitud de 549 km i una conca hidrogràfica de 14.870 km².
L'Inhulets té la seva font en les terres altes del Dniéper en les proximitats de la ciutat de Kropívnitski a l'óblast ucraïnesa de Kirovohrad, al voltant de 30 km del mateix riu Dniéper, del qual flueix en paral·lel. L'Inhulets després es gira cap al sud, on flueix a través de les óblasts de Dnipropetrovsk, Kherson i Mikolaiv, abans de desembocar finalment al Dniéper aproximadament a 30 km a l'est de la ciutat de Kherson.
Prop de la ciutat de Kriví Rih, el curs del riu ha creat moltes illes de petita grandària, que tenen una rica vegetació. No obstant això, la vegetació es veu perjudicada per l'alt nivell de contaminació del riu, a causa de la propera indústria minera.
Importants afluents de l'Inhulets són el Saksahan i el Visun. Entre les ciutats situades al llarg del riu, estan: Kriví Rih, Inhulets i Snihurivka.
El riu està embassat al poble d'Iskrivka a l'oblast de Kirovohrad i uns 30 km més avall a la ciutat de Kryvyi Rih a l'oblast de Dnipropetrovsk per formar embassaments. L'embassament inferior, de Karachunivske, proporciona el subministrament d'aigua per a Kryvyi Rih i per al reg. El 14 de setembre de 2022, el govern ucraïnès va dir que un atac amb míssils russos havia trencat la presa, provocant inundacions.

## Referències

* 1 2 3 Zelenska, L., Demianov, V. Inhulets (ІНГУЛЕ́ЦЬ). Encyclopedia of Modern Ukraine. 2011
* ↑ Alokhina, Tetiana. «Rivers revitalisation: approaches to decision» p. 4, 2020. [Consulta: 4 octubre 2022]. «The main goal of the second stage of works the riverbed purification in the Inhulets River (in 2017) was the removal of a large amount of contaminated sediment. Contaminated sediment was formed as a result of activity the ore-dressing factories and the metallurgical plant, which are located higher on the river flow»
# Perisades IV Filomètor

Perisades IV Filomètor (grec antic: Παιρισάδης Φιλομήτωρ) va ser rei del Bòsfor Cimmeri.
Va regnar cap a la segona meitat del segle ii aC, entre els anys 170 aC i 150 aC, o del 150 aC al 125 aC. Era fill de Perisades II i de la reina Camasària. Després de la mort del seu pare, l'any 170 aC o 150 aC, Perisades IV va regnar conjuntament amb la seva mare la reina Camasària, i en aquesta època va incorporar al seu nom l'epítet Filomètor (Φιλομήτωρ, 'que estima la mare') com el seu contemporani el làgida Ptolemeu VI.
Després de la mort de Perisades IV, no és gaire clara la línia de successió. Podria ser el pare d'Espàrtoc VI, i de Leucó III, i un dels dos el pare de Perisades V, o podria ser que Perisades V fos directament un fill seu.

## Referències

* ↑ Schmitt, Hatto H; Ernst Vogt. Lexikon des Hellenismus. Wiesbaden: Harrassowitz, 2005, p. col. 207. ISBN 9783447048422.
* 1 2 Truhart, Peter. Regents of nations : systematic chronology of states and their political representatives in past and present: a biographical reference book. Munic: Saur, 1984-1988, p. 2635. ISBN 9783598104916.
# Mark Wayne Chase

Mark Wayne Chase (1951) és un botànic estatunidenc d'origen britànic. És conegut per la seva tasca en el camp de la classificació i l'evolució de les plantes, i és un dels investigadors de l'Angiosperm Phylogeny Group, que classifica les plantes amb flor basant-se parcialment en anàlisis de l'ADN. S'ha especialitzat en l'estudi de les orquídies i en aquests moments investiga la ploïdia i la hibridació de la Nicotiana. L'any 1998 compartí la medalla linneana amb Colin Patterson i deu anys més tard fou un dels tretze receptors Medalla Darwin-Wallace, que la Societat Linneana de Londres atorga cada cinquanta anys. Chase treballa actualment com a conservador del Jodrell Laboratory del Reial Jardí Botànic de Kew.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Plana del Reial Jardí Botànic de Kew Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Picot arlequí

El picot arlequí (Xiphidiopicus percussus) és una espècie d'ocell endèmica de Cuba, igual que el seu gènere, del que és l'única espècie. Pertany a la família Picidae de l'ordre Piciformes. És una de les aus més belles de Cuba.