OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parapsilorhynchus tentaculatus

Parapsilorhynchus tentaculatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Hora S. L. 1921. Notes on fishes in the Indian Museum. I. On a new genus of fish closely resembling Psilorhynchus, McClelland. Rec. Indian Mus. (Calcutta) v. 22 (pt 1). 13-17.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Binghamton (Nova York)

Binghamton és la ciutat i seu del Comtat de Broome a l'Estat de Nova York dels Estats Units d'Amèrica. Segons el cens del 2000 Binghamton tenia 47.380 habitants, 21.089 habitatges, i 10.417 famílies. La densitat de població era de 1.752,3 habitants per km².
Dels 21.089 habitatges en un 23,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,6% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 50,6% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 13,2% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,6 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 25.665 $ i la renda mitjana per família de 36.137 $. Els homes tenien una renda mitjana de 28.774 $ mentre que les dones 23.014 $. La renda per capita de la població era de 17.067 $. Entorn del 16,5% de les famílies i el 23,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Binghamton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Binghamton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Neoromicia zuluensis

Neoromicia zuluensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Angola, Botswana, la República Democràtica del Congo, Etiòpia, Kenya, Malawi, Namíbia, Sud-àfrica, el Sudan, el Sudan del Sud, Uganda, Zàmbia i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són les sabanes seques i humides, els boscos de sabana, el lowveld i algunes zones més àrides, sempre que hi hagi aigua a la superfície. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Jacobs, D.; Cotterill, F. P. D. Pipistrellus zuluensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 10 juliol 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Parque Rodó

Parque Rodó és un barri (barrio) del sud de Montevideo, la capital de l'Uruguai. Va rebre el seu nom de l'escriptor i polític uruguaià José Enrique Rodó. Té una població de 13.356 habitants, d'acord amb les dades del cens del 2005.
El barri es troba en una zona estratègica de la ciutat, a pocs minuts del Centro, i al costat del Riu de la Plata. Allí, sobre la Rambla President Wilson, s'ubiquen la Platja Ramírez, el Teatre d'Estiu i també l'ex-Parque Hotel i actual edifici seu del Mercosur.
Altres edificis importants en aquest barri són el Museu Nacional d'Arts Visuals i la Facultat d'Enginyeria de la Universitat de la República.

## Galeria

* Mapa del parc.

## Referències

* ↑ Informació sobre el Parque Rodó a la pàgina web de la Intendència Municipal de Montevideo Arxivat 2010-05-20 a Wayback Machine. (castellà)
# Miguel Ramon Albiach Chisbert

Miguel Ramon Albiach Chisbert (Riba-roja de Túria, 1 de juliol de 1966) és un polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la vii Legislatura.

## Biografia

Va començar estudis de dret, però no va acabar la carrera. Afiliat al Partido Popular, a les eleccions municipals espanyoles de 1999 fou escollit tinent d'alcalde de Riba-roja de Túria. També fou elegit diputat per València a les eleccions generals espanyoles de 2000 en substitució de Gerardo Camps Devesa i ha estat vocal de la Comissió d'Agricultura i Pesca del Congrés dels Diputats.
Posteriorment ha continuat com a tinent d'alcalde de Riba-roja de Túria i hi és coordinador de la comissió de turisme de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Web de la FVMP». Arxivat de l'original el 2012-07-01. [Consulta: 28 juliol 2015].
# Cotxa d'Eversmann

La cotxa d'Eversmann (Phoenicurus erythronotus) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habita boscos de coníferes, zones arbustives i rocoses de les muntanyes de l'Àsia central, a l'est del Kazakhstan, oest de la Xina, nord-oest de Mongòlia i sud-oest de Sibèria. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
La denominació d'Eversmann fa referència al natiuralista Eduard Friedrich Eversmann (1794-1860).

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «cotxa d'Eversmann». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Fitxa de la cotxa d'Eversmann a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 11/12/2012 (anglès)
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 708. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Eversmann's Redstart. Phoenicurus erythronotus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 26 juny 2022].
# Cristòfol Salvañach

Cristòfol Salvañach, també conegut com a Cristóbal Salvañach (Catalunya, 1791? - † Montevideo, Uruguai, 1830?), fou un comerciant uruguaianocatalà que va invertir en les obres públiques per a la modernització de la ciutat de Montevideo. Executiu i home de negocis, Salvañach va ser propietari d'importants construccions que avui pertanyen a l'estat uruguaià. El museu artístic de Montevideo li va pertànyer fins a l'any 1820.
Va morir cap a la dècada de 1830. La seva vídua va morir quatre anys després, el 1834, assassinada presumptament per les seves esclaves negres. Després del tràgic incident, la residència va ser comprada per Fructuoso Rivera, polític i militar uruguaià, primer president de la República.
Les cartes de Salvañach, en èpoques de la lluita per l'emancipació i de la declaració de la independència de l'Uruguai, han servit de base per a nombrosos estudis històrics i filològics.

## Referències

* ↑ Documents històrics de Montevideo Arxivat 2006-10-05 a Wayback Machine. (castellà)
# Ctenopsis

Ctenopsis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Cienopsis delicatula (Lag.) Paunero
# Cristobalita

La cristobalita és un mineral de la classe dels òxids, polimorf del quars, la stishovita, la tridimita i la coesita. La cristobalita és estable a temperatures superiors als 1470 °C; tot i això es pot formar a temperatures més baixes en condicions de metaestabilitat. Es pot formar com a mineral secundari de roques volcàniques com per exemple en processos de desvitrificació. També es forma com a mineral magmàtic. Sol trobar-se com a constituent de l'òpal.
El seu nom prové del Cerro San Cristóbal a Pachuca, Hidalgo, Mèxic, lloc on va ser descobert l'any 1887.

## Galeria

* Estructura de la α-cristobalita
* Estructura de la β-cristobalita
* Cristobalita en esferulits
* Cristobalita en esferulit
* Cristobalita (blanc) amb faialita (groc)

## Referències

* ↑ Cristobalite. Handbook of Mineralogy.
* 1 2 Cristobalite. Mindat.
* 1 2 Cristobalite Mineral Data. Webmineral.
* ↑ Deer, W. A., R. A. Howie and J. Zussman, An Introduction to the Rock Forming Minerals, Logman, 1966, pp. 340–355 ISBN 0-582-44210-9

## Bibliografia

* Murdoch, Joseph (1942) Crystallographic notes, cristobalite, stephanite, natrolite. American Mineralogist: 27: 500-506.
* Henderson, J.H., Jackson, M.L., Syers, J.K., Clayton, R.N., Rex, R.W. (1971) Cristobalite Authigenic origin in relation to montmorillonite and quartz origin in bentonite. Clays and Clay Minerals: 19: 229-238.
* Murata, K.J., Nakata, J.K. (1974) Cristobalite stage in the diagenesis of diatomaceous shale. Science: 184: 567-568.
* Richet, P., Bottinga, Y., Deniélou, L., Petitet, J.P., Téqui, C. (1982) Thermodynamic properties of quartz, cristobalite, and amorphous SiO2: drop calorimetry measurements between 1000 and 1800 K and a review from 0 to 2000 K. Geochimica et Cosmochmica Acta: 46: 2639-2658.
# Cuaespinós ardent

El cuaespinós ardent (Synallaxis rutilans) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).
Habita la selva pluvial i vegetació secundària de les terres baixes per l'est dels Andes, des del sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est d'Equador i est de Perú fins al nord de Bolívia i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós ardent». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/04/2021(català)
# Cuaespinós cellablanc

El cuaespinós cellablanc (Hellmayrea gularis) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) i única espècie del gènere Hellmayrea Stolzmann, 1926.

## Hàbitat i distribució

Habita la malesa de les zones boscoses ales muntanyes de Colòmbia i nord-oest de Veneçuela i cap al sud, a través de l'est de l'Equador fins Perú.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós cellablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 29-12-2010, (català)
# Crocidura hildegardeae

Crocidura hildegardeae és una espècie de mamífer pertanyent a la família de les musaranyes (Soricidae). Fou anomenada en honor de l'antropòloga i zoòloga Hildegarde Beatrice Hinde.
Es troba a Burundi, el Camerun, la República Centreafricana, la República del Congo, la República Democràtica del Congo, Etiòpia, Kenya, Ruanda, Uganda i Tanzània.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 189. ISBN 978-0801893049.
* ↑ Hutterer, R.; Jenkins, P. (2016). "Crocidura hildegardeae (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Cuco Sánchez

Cuco Sánchez (Altamira, 3 de maig de 1921 - Ciutat de Mèxic, 5 d'octubre de 2000) va ser un cantant, compositor, guitarrista i actor mexicà. És un dels cantants més populars i prolífics de Mèxic i va publicar la majoria dels seus senzills i àlbums d'estudi amb Columbia Records. També va actuar en pel·lícules i sèries de televisió.

## Biografia

Sánchez va néixer a Altamira, una ciutat portuària del golf de Mèxic, fill de José Refugio Sánchez i Felipa Saldaña Cabello. Va començar a escriure versos de ben jove i després va aprendre a tocar la guitarra. El 1937, als 15 anys, va escriure la seva primera cançó d'èxit, «Mi chata», que va gravar el duet Las Serranitas. El mateix any va començar a cantar a l'emissora de ràdio XEW, on finalment va tenir el seu propi programa.
Algunes de les seves primeres cançons van ser «¡Qué rechulo es querer!», «Óigame, compadre» i «Yo también soy mexicano». Les seves cançons, més de 200, van ser interpretades i enregistrades per ell mateix i per diversos artistes com Pedro Infante, Miguel Aceves Mejía, La Panchita, Amalia Mendoza, Verónica Loyo, Flor Silvestre, Antonio Aguilar, Dora María, Lucha Villa, Vikki Carr, Linda Ronstadt, Selena Quintanilla i Chavela Vargas.

## Filmografia

* Anillo de compromiso (1951)
* Pablo y Carolina (1957)
* Socios para la aventura (1958)
* Sucedió en México (1958)
* La cucaracha (1959)
* Fallaste corazón (1968)
* Las chicas malas del padre Méndez (1970)

## Referències

* 1 2 3 Álvarez, José Rogelio. Enciclopedia de México, Volume 12. Enciclopedia de México, 1998, p. 7138. ISBN 1564090248.
* 1 2 «José Refugio Sánchez Saldaña - Mexico, Distrito Federal, Civil Registration, 1832-2005». FamilySearch. [Consulta: 3 juliol 2017].
* 1 2 Epoca: semanario de México, Issues 239-251. Epoca de México, S.A., 1996, p. 55.
* ↑ Revista de revistas. Empresa Editora "Revista de Revistas, S.A.", 2000, p. 78.
# Danta (thikana)

Danta fou una thikana feudataria de l'estat tributari protegit de Jaipur, al Shekawati, Rajputana. No s'ha de confondre amb el principat de Danta.
El raja Bir Singh Deo de Khandela va concedir la vila de Losal i nou altres al seu fill Kunwar Amar Singh del que arrenca la nissaga. El thakur Amar Singh va construir el fort de Rajpura el 1646 i el de Losal el 1654 i el 1669 va rebre la vila de Danta del maharaja Jaswant Singh de Jodhpur. El 1699 Ratan Singh va establir la capital a Danta; el 1754 Bhawani Singh va construir una fortalesa a Danta. El 1827 Sardul Singh va rebre la vila de Bhadana del maharaja de Jodhpur, però el seu únic fill va morir abans que ell i el va succeir el seu germà Balwant Singh, que tampoc va deixar fills; va psssar successivament a branques col·laterals fins que la branca de Surera es va consolidar el 1928, ja que el thakur Ganga Singh si que va tenir fills (un dels quals, Madan Singh, el va succeir en el títol).

## Llista de thakurs

* Amar Singh 1669-?
* Ratan Singh (fill) va establir capital a Danta el 1699
* Guman Singh (fill?)
* Sawai Singh (fill d'un germà de Ratan Singh)
* Bhawani Singh (fill)
* Hari Singh (fill)
* Amani Singh (fill) ?-1801
* Nawal Singh (fill) 1801-?
* Sardul Singh (fill)
* Balwant Singh (germà) ?-1854
* Baldeo Singh 1854-1869
* Ramnath Singh 1869-?
* Udai Singh ?-1902
* Prem Singh 1902-1928 (fill del thakur Ranjit Singh de Jana)
* Ganga Singh 1928-1949 (fill del thakur Sukh Singh de Surera)

## Referències

Genealogia per H. Soszynski
# Corse social-démocrate

El moviment Corse social-démocrate (CSD) fou creat el 1996 per Simon Renucci, antic membre del Partit Socialista i proper a Lionel Jospin. És la principal formació socialista de Còrsega, on el PS tradicionalement ha tingut poca implantació, ja que té quatre escons a la Col·lectivitat Territorial de Còrsega, així com al consistori d'Ajaccio i un escó de diputat a l'Assemblea Nacional Francesa.
# Dansaire emmascarat

El dansaire emmascarat (Saltator cinctus) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els bosquets de bambú, límit de la selva pluvial, especialment a prop de Podocarpus oleifolius, localment als Andes del centre de Colòmbia, est de l'Equador i Perú septentrional.

## Referències

* ↑ «Dansaire emmascarat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Dansaire de gorja canyella

El dansaire de gorja canyella (Saltator maximus) és una espècie d'ocell passeriforme d'Amèrica Central i del Sud, tradicionalment col·locada dins de la família Cardinalidae, però actualment es debat sobre si està més emparentada amb Thraupidae.
Habita boscos tropicals densos, des del sud de Mèxic fins al Brasil i occident de l'Equador. S'alimenta de fruits, gemmes de plantes, nèctar i insectes.

## Referències

* ↑ «Dansaire de gorja canyella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Decreto de Guerra a Muerte

El Decret de Guerra a Mort va ser una declaració feta pel general Simón Bolívar el 15 de juny de 1813 a la ciutat veneçolana de Trujillo durant el desenvolupament de la Campanya Admirable. La declaració ve precedida mesos abans pel Conveni de Cartagena d' Antonio Nicolás Briceño. Aquest decret significava que els espanyols i canaris que no participessin activament en favor de la independència veneçolana se'ls condemnaria a mort, però, d'altra banda, que tots els americans serien perdonats, fins i tot si cooperaven amb les autoritats espanyoles. A més a més, afegia l'objectiu de comprometre de manera irreversible els individus amb la revolució. Va ser redactada sota la justificació dels crims comesos per Domingo Monteverde i el seu exèrcit contra els republicans durant la caiguda de la Primera República (que va deixar lliure a Bolívar a canvi del l'alliberament de Miranda). No obstant això la Guerra a Mort va ser practicada per tots dos bàndols.

## Desenvolupament de la Guerra a Mort

Durant la Campanya Admirable per cada lloc " tots els europeus i canaris gairebé sense excepció van ser afusellats " per les armes patriotes al seu pas. En febrer de 1814, en concloure la campanya, Juan Bautista Arismendi, per ordres de Bolívar, comandament a afusellar a 886 presoners espanyols a Caracas. Per engrossir el seu número va afegir inclusivament els malalts a l'hospital de La Guaira (prop de 500 a 1000 entre els dies 13 al 16 del mateix mes). Bolívar va escriure els detalls al Congrés de Nova Granada. En conseqüència, entre 1815 i 1817 van ser implicats i sentenciats a mort diversos ciutadans distingits de Nova Granada, capitostos de la revolució, sent ajusticiats a mans de l' exèrcit pacificador vingut amb el general Pablo Morillo.
La Declaració va durar fins al 26 de novembre de 1820, quan el general espanyol Pablo Morillo es va reunir amb el general veneçolà Simón Bolívar per concloure un Tractat d'Armistici i Regularització de la Guerra.

## Vegeu també

* Sense quarter

## Referències

* ↑ «LA NOCHE QUE BOLIVAR TRAICIONO A MIRANDA (2ª ED.) | J. J. ARMAS MARCELO | Casa del Libro» (en espanyol europeu). casadellibro. [Consulta: 29 octubre 2021].
* ↑ Misael Pacheco Loma (1965). Resumen de la historia de América. Oruro: E. Burillo, pp. 97
* ↑ Manuel Guevara Baro (2007). Venezuela en el tiempo: Cronología desde la Conquista hasta la fundación de la República. Tomo II. Caracas: El Nacional, pp. 51. ISBN 978-9-80388-358-4.

## Enllaços externs

* «DOCUMENTO 220. DECRETO DE GUERRA A MUERTE, DADO EN TRUJILLO EL 15 DE JUNIO DE 1813.*» (en castellà), 17-05-2021. Arxivat de l'original el 2021-05-17.
# Decretum laudis

El decretum laudis (o decret de lloança) és el reconeixement oficial que la Santa Seu dona als instituts de vida consagrada i a les societats de vida apostòlica, considerant-les llavors com a institucions de dret pontifici i, per tant, sotmensa directament a la jurisdicció de la Santa Seu. S'emet en forma de breu apostòlic, anomenat breu de lloança.

## Dret canònic

Per a crear una nova comunitat religiosa cal primer l'autorització de l'autoritat competent de l'Església: la Congregació per als Instituts de Vida Consagrada i les Societats de Vida Apostòlica, la Congregació per a l'Evangelització dels Pobles o la Congregació per a les Esglésies Orientals. A continuació, i segons l'objectiu de l'institut i el seu àmbit d'activitat, cal l'aprovació de l'ordinari de la diòcesi: la congregació és, amb aquests permisos, de dret diocesà.
Passat un temps, quan s'ha constatat la maduresa de la comunitat, pot ésser aprovada formament pel papa amb el decretum laudis, transformant-se llavors en congregació de dret pontifici i subjecta immediatament i exclusivament a la jurisdicció de la Santa Seu.
Un temps després, vindran les aprovacions temporal i la definitiva.

## Estructura

El decretum laudis sol contenir un sumari històric dels orígens de l'institut i una descripció de la finalitat i l'ordenament intern que té. S'hi inclouen referències de cartes i documents de lloança escrits pels bisbes i l'examen dut a terme per les congregacions de la Cúria Romana corresponents. Acaba amb la lloança i la recomanació amplissimis verbis de l'institut i la seva tasca.
L'ús del decretum laudis pels papes per a autoritzar els instituts es consolidà al tombant dels segles xviii i xix.

## Bibliografia

* J. Torres. Documenti pontifici di approvazione, en: Dizionario degli istituti di perfezione. Milano: Edizioni paoline, 1977. Vol. III. col. 751-777.

## Vegeu també

* Congregació per als Instituts de Vida Consagrada i les Societats de Vida Apostòlica
* Institut de vida consagrada
* Societat de vida apostòlica
# Còlit del Cap

El còlit del Cap (Oenanthe pileata) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) pròpia de l'Àfrica subsahariana. Viu en sabanes, matollars i pastures, des de Kenya i Angola fins al Cap al sud del continent. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit del Cap». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 712. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Capped Wheatear. Oenanthe pileata» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 27 gener 2021].
# Còlit del Magrib

El còlit del Magrib (Oenanthe halophila) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) pròpia del nord d'Àfrica. Oenanthe halophila i Oenanthe warriae es consideraven anteriorment subespècies del còlit de Núbia, però el Congrés Ornitològic Internacionalva les va passar a considerar com a espècies diferents el 2021.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, gener 2022) aquest tàxon té la categoria d'espècie. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el consideren encara una subespècie del còlit de Núbia (Oenanthe lugens halophila).

## Referències

* ↑ Svensson, Lars; Mullarney, Killian; Zetterstrom, Dan; Pijoan. Guia d'ocells: Europa i regió mediterrània. Itàlia: Omega, 2010, p. 286. ISBN 978-84-282-1534-3.
* 1 2 «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ «Species Updates – IOC World Bird List» (en anglès). [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 713. ISBN 978-84-16728-37-4.