OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comissari Europeu de Protecció al Consumidor

* No s'ha de confondre amb Comissari Europeu de Salut i Protecció del Consumidor.
El Comissari Europeu de Protecció al Consumidor és un membre de la Comissió Europea responsable de la protecció dels consumidors.

## Orígens

En la Comissió Jenkins l'any 1977 es creà la cartera responsable d'Assumptes dels Consumidors. Amb la formació de la Comissió Santer es creà l'àrea de Salut i Protecció al Consumidor, cartera que fou dividida l'1 de gener de 2007 amb la incorporació a la Comissió Barroso dels comissaris romanesos i búlgars. Aquesta última, Meglena Kuneva, fou nomenada el gener d'aquell any primera Comissària de Protecció al Consumidor.

## Llista de comissaris de protecció al consumidor

| Comissió | Nomenament | Remoció | Nom | Estat | Partit |
| Comissari Europeu d'Assumptes dels Consumidors ||||||
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Richard Burke | Irlanda | FG |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Karl-Heinz Narjes | Alemanya | ind. |
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Stanley Davis | Regne Unit | Labor. |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Grigórios Varfis | Grècia | ind. |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | Karel van Miert | Bèlgica | PS |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | Christiane Scrivener | França | PR |
| Comissari Europeu de Salut i Protecció al Consumidor ||||||
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Emma Bonino | Itàlia | RI |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Emma Bonino | Itàlia | RI |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | David Byrne | Irlanda | FF |
| Prodi | 1 de maig de 2004 | 21 de novembre de 2004 | Pavel Telička | Txèquia | ind. |
| Barroso |
| Barroso | 22 de novembre de 2004 | 1 de gener de 2007 | Markos Kiprianu | Xipre | DIKO |
| Comissari Europeu de Protecció al Consumidor ||||||
| Barroso |
| Barroso | 1 de gener de 2007 | en el càrrec | Meglena Kuneva | Bulgària | NDSV |

## Enllaços externs

* Portal de la Comissió Europea per la Protecció al Consumidor (anglès)
* Portal de la Comissió Europea pels Consumidors (anglès)
# Comissari Europeu de Medi Ambient

El Comissari Europeu de Medi Ambient és un membre de la Comissió Europea que s'ocupa de la protecció del Medi Ambient a la Unió Europea. L'actual Comissari és el grec Stavros Dimas.

## Política medioambiental

La Unió Europea ha pres consciència envers la protecció al Medi Ambient gràcies a la signatura del Protocol de Kyoto l'any 1998 i la creació el 2005 el Règim de Comerç de Drets d'Emissió. Actualment està acceptant de manera unilateral reduir les seves emissions en un 20% l'any 2020 mitjançant el desenvolupament d'una política energètica concreta.
Altres polítiques inclouen: la xarxa Natura 2000, una àmplia i reeixida xarxa de llocs de conservació de la naturalesa; la directia anomenada "Registre, Avaluació, Autorització i Restricció de Productes Químics" (REACH) que exigiria proves de seguretat sobre els productes químics i la Directiva marc de l'aigua que ha de garantir la qualitat de l'aigua.

## Llista de Comissaris Europeus de Medi Ambient

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Ortoli |
| Ortoli | 6 de gener de 1973 | 5 de gener de 1977 | Carlo Scarascia- Mugnozza | Itàlia | ind. |
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Lorenzo Natali | Itàlia | DCI |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Karl-Heinz Narjes | Alemanya | ind. |
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Stanley Clinton Davis | Regne Unit | Laborista |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | Carlo di Meana | Itàlia | PSI |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | Ioannis Paleokrassas | Grècia | NΔ |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Ritt Bjerregaard | Dinamarca | SD |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Ritt Bjerregaard | Dinamarca | SD |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | Margot Wallström | Suècia | SDWP |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de febrer de 2010 | Stavros Dimas | Grècia | NΔ |
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | actualitat | Janez Potočnik | Eslovènia | LDS |
Llegenda:

## Enllaços externs

* (castellà) Portal de la Comissió Europea pel Medi Ambient
# Conca Mendel - Rydberg

La conca Mendel-Ryberg (en anglés: Mendel-Ryberg Basin) és una àmplia depressió del relleu de la Lluna originada per un impacte en el Període Nectarià, situada als llimbs sud-oest del satèl·lit. Rep el seu nom dels cràters Mendel (situat en el seu marge oest) i Rydberg (de menor grandària, localitzat al nord del centre de la conca). Es troba al sud del Mare Orientale, una altra conca més recent i de major grandària, que els seus materials ejectats i efectes geomorfològics es manifesten sobre la conca més antiga.
Al centre posseeix una concentració de massa (mascon) amb un valor de la gravetat elevat, identificat mitjançant la presa de dades Doppler de la Lluna efectuada per la nau Lunar Prospector.
Altres cràters situats dins de la conca són Guthnick, De Roy, Arrhenius, Yakovkin, Graff, Andersson, Chadwick, Fényi, Blanchard, i Baade. El Vallis Baade talla gairebé tangencialment el brocal de la conca al nord-est. Entre els cràters propers just fora del brocal exterior es troben Drude, Chant, Steklov, Lippmann, Petzval, Chappe, Pilâtre, Hausen, Pingré, i Inghirami. El cràter Bailly, de major grandària, es troba al sud-est. A l'oest, més enllà de Lippmann, apareix la Conca Aitken.
No és una denominació oficial de la Unió Astronòmica Internacional, encara que és un terme comunament utilitzat en textos selenogràfics per referenciar altres elements menors.
* Mapa topogràfic
* Mapa de gravetat basat en GRAIL

## Referències

* ↑ «Impact Basin Database» (en anglès). C.A. WOOD, 14-08-2004. Arxivat de l'original el 2014-08-07. [Consulta: 26 gener 2017].
* ↑ A. S. Konopliv, A. B. Binder, L. L. Hood, A. B. Kucinskas, W. L. Sjogren, and J. G. Williams «Improved Gravity Field of the Moon from Lunar Prospector». Science, 281 (5382), 1998, pàg. 1476-1480. DOI: 10.1126/science.281.5382.1476.
# Cova del Bisbe

La Cova del Bisbe és una cavitat de la zona mediolitoral formada per erosió de fractura, proper a Tamariu (Palafrugell). Amb prou feines serviria d'aixopluc a una barqueta en cas d'un ruixat estiuenc, que deu el nom a la taca groga on la imaginació dels mariners hi veia la figura d'un bisbe, i en especial la mitra que portava sobre el cap. Forma part del municipi de Palafrugell des del recent acord de modificació de límits amb el municipi de Begur.

## Referències

* ↑ «Carrer de la Cova del Bisbe». Ajuntament de Palafrugell.
* ↑ Castelló, Josep. El perfil de la costa: Palafrugell, Mont-ras i les illes Formigues. Palafrugell: Josep Castelló, 2003.
# Creagrutus mucipu

Creagrutus mucipu és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Copa Atatürk

La Copa Atatürk (en turc: Atatürk Kupası) fou una antiga competició futbolística turca.

## Història

El 1955, la Federació Turca de Futbol creà una competició a la qual li posà el nom de Mustafa Kemal Atatürk. Cinc clubs van prendre part a la primera edició: Beşiktaş JK, Fenerbahçe SK, Galatasaray SK, Adalet i Vefa SK. Adalet fou el campió, amb el Fenerbahçe segon. La segona edició es disputà el 1963, amb la victòria final del Fenerbahçe. La tercera edició no fou fins al 1998 i es disputà per commemorar el 60è aniversari de la mort d'Atatürk i enfrontà als campions de la Copa President i la Copa del Primer Ministre. El Fenerbahçe derrotà el Beşiktaş per 2-0. La quarta edició i de moment la darrera fou el nom que va rebre la supercopa turca de futbol de l'any 2000. El Beşiktaş derrotà el Galatasaray per 2-1.

## Historial

| Any | Guanyador | Resultat | Perdedor |
| 1955 | Adalet | ?-? | Fenerbahçe SK |
| 1964 | Fenerbahçe SK | 3-1 | Beşiktaş JK |
| 1998 | Fenerbahçe SK | 2-0 | Beşiktaş JK |
| 2000 | Beşiktaş JK | 2-1 | Galatasaray SK |

## Enllaços externs

* (anglès) Història del futbol turc
# Copa BBVA Colsanitas 2010

El torneig de Bogotà 2010, conegut oficialment com a Copa BBVA Colsanitas 2010, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als International tournaments de la WTA. La 18a edició del torneig es va celebrar entre el 13 i el 21 de febrer de 2010 al Club Campestre El Rancho de Bogotà, Colòmbia.
La tennista colombiana Mariana Duque Marino va aconseguir el primer títol individual de la seva carrera.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | G. Dulko | 6 | 7 | |
| | E. Gallovits | 2 | 5 | | 1 | G. Dulko | 6 | 6 |
| | P. Cetkovská | 2 | 2 | | 6 | S. Záhlavová | 2 | 3 |
| 6 | S. Záhlavová | 6 | 6 | | | | | | 1 | G. Dulko | 5 | 3 |
| WC | C. Castaño | 2 | 4 | | | | | | 5 | A. Kerber | 7 | 6 |
| | P. Parmentier | 6 | 6 | | | P. Parmentier | 1 | 4 | | | | |
| | R. de los Ríos | 6² | 4 | | 5 | A. Kerber | 6 | 6 | | | | |
| 5 | A. Kerber | 7 | 6 | | | | | | | | | | 5 | A. Kerber | 4 | 3 |
| 8 | A. Parra Santonja | 5 | 7 | 6 | | | | | | | | | | M. Duque Marino | 6 | 6 |
| | P. Mayr | 7 | 6⁵ | 4 | 8 | A. Parra Santonja | 7 | 6 | | | | |
| | S. Soler Espinosa | 3 | 1 | | 3 | S. Errani | 5 | 2 | | | | |
| 3 | S. Errani | 6 | 6 | | | | | | 8 | A. Parra Santonja | 4 | 5 |
| 7 | K. Zakopalová | 1 | 6 | 6 | | | | | | M. Duque Marino | 6 | 7 |
| | M. Korítseva | 6 | 3 | 4 | 7 | K. Zakopalová | 0 | 6$^4$ | | | | |
| | M. Duque Marino | 7 | 7 | | | M. Duque Marino | 7 | 6 |
| Q | K. Antoniychuk | 6$^3$ | 6¹⁰ | | | | | |

## Quadre doble femení

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Maria Korítseva Marie-Ève Pelletier | 6 | 6 | |
| WC | Bianca Botto Mariana Duque Marino | 4 | 2 | | 1 | Maria Korítseva Marie-Ève Pelletier | 2 | 1 |
| 4 | Sharon Fichman Mashona Washington | 2 | 7 | [7] | | Olga Savchuk Anastasiya Yakimova | 6 | 6 |
| | Olga Savchuk Anastasiya Yakimova | 6 | 6⁵ | [10] | | | | | | Olga Savchuk Anastasiya Yakimova | 2 | 6⁶ |
| | Nina Bratchikova Laura Thorpe | 3 | 3 | | | | | | 2 | Gisela Dulko Edina Gallovits | 6 | 7 |
| 3 | L. Domínguez Lino Arantxa Parra Santonja | 6 | 6 | | 3 | L. Domínguez Lino Arantxa Parra Santonja | 6$^3$ | 2 |
| | Polona Hercog Pauline Parmentier | 6⁵ | 4 | | 2 | Gisela Dulko Edina Gallovits | 7 | 6 |
| 2 | Gisela Dulko Edina Gallovits | 7 | 6 | | | | | |
Bogotà :
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2010
< 2009
2011 > :
WTA Tour Championships, Doha  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Cottus echinatus

Cottus echinatus és una espècie extinta de peix d'aigua dolça pertanyent a la família dels còtids. Feia 9,2 cm de llargària màxima (normalment, en feia 7,1). demersal i de clima temperat (39°N-38°N). Es trobava al Llac Utah a Nord-amèrica. Era inofensiu per als humans.
L'epítet echinatus (llatí per «punxegós») fa referència a la característica més particular de l'espècie, la forta presència d'espines al cos, inclosa la superfície ventral.

## Referències

* ↑ Bailey, Reeve M.; Bond, Carl E. «Four new species of freshwater sculpins, genus Cottus, from Western North America» (pdf) (en anglès). Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan, Núm. 634, 1963, pàg. 2-7.
* ↑ IUCN «Cottus echinatus» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2013, 09-11-2011. DOI: 10.2305/iucn.uk.2013-1.rlts.t5438a15361621.en..
* 1 2 3 Froese, Rainer; Luna, Susan M. «Cottus echinatus Bailey & Bond, 1963 Utah Lake sculpin» (en anglès). FishBase.
* ↑ Bailey & Bond, 1963, p. 6.

## Bibliografia

* Kinziger, A.P., R.M. Wood i D.A. Neely, 2005. Molecular systematics of the genus Cottus (Scorpaeniformes: Cottidae). Copeia (2):303-311.
# Cottus dzungaricus

Cottus dzungaricus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 11,4 cm de llargària màxima i 25,5 g de pes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Seizō Fukumoto

Seizō Fukumoto (福本 清三, Fukumoto Seizō), (Kyoto, 3 de febrer de 1943 - 1 de gener de 2021), va ser un actor japonès.

## Biografia

Seizō Fukumoto va començar la seva carrera com a actor a l'edat de 15 anys a Kyoto. Especialitzat en pel·lícules i pel·lícules de televisió del gènere jidaigeki, ambientades en el període Edo, va interpretar sovint personatges rōnin, tot i que la seva rica carrera li ha permès assumir tots els papers del gènere. Té un talent particular per al kirareyaku, del qual és un dels especialistes al Japó, és a dir, el personatge que és assassinat durant una lluita d'espasa, tan bé que se l'anomena
| « | l'home que ha mort 50.000 vegades a la pantalla | » |
No obstant això, Seizō Fukumoto també apareix en els drames moderns com a policia o yakuza.
El 2003 va interpretar el paper del samurai mut a la pel·lícula nord-americana L'últim samurai d'Edward Zwick. El 2014 va interpretar per primera vegada el personatge principal d’una pel·lícula a Uzumasa Limelight, de Ken Ochiai i va guanyar el premi al millor actor per la seva actuació al festival FanTasia.
Va morir el dia 1 de gener de 2021 als 77 anys a casa seva a Kyoto després d'un càncer de pulmó

## Filmografia

* 1974: The Street Fighter's Last Revenge]' (逆襲！殺人拳, Gyakushū! Satsujin ken) Satsujin ken ) de Shigehiro Ozawa : Gondo
* 1978: Message from Space (宇宙からのメッセージ, Uchū kara no messēji) Per Kinji Fukasaku
* 1979: Nihon no fikusā (日本の黒幕) Per Yasuo Furuhata : Nakahashi
* 1979: Sanada Yukimura no bōryaku (真田幸村の謀略) Per Sadao Nakajima
* 1981: Samurai Reincarnation (魔界転生, Makai tenshō) Per Kinji Fukasaku : un ninja
* 1982: Roaring Fire (吼えろ鉄拳, Hoero! Tekken) Tekken ) de Norifumi Suzuki
* 2001: Red Shadow (RED SHADOW 赤影, Reddo shadō akakage) Per Hiroyuki Nakano : Sasai
* 2003: L'últim samurai d'Edward Zwick: el samurai silenciós, anomenat Bob
* 2014: Uzumasa Limelight (太秦ライムライト, Uzumasa raimuraito) de Ken Ochiai (ja) : Seiichi

## Premis

* 2004: premi especial al Premis de l'Acadèmia Japonesa
* 2014: premi al millor actor per la seva actuació a Uzumasa Limelight al festival FanTasia

## Referències

* ↑ «俳優の福本清三さんが死去　77歳　「5万回斬られた男」の異名» (en japonès). Sponichi Annex, 04-01-2021.
* ↑ Jun Hongo «Actor Makes a Living Getting Killed by Samurai» (en anglès). The Wall Street Journal, 18-05-2014.
* 1 2 Ben Child «Japan's most-killed samurai stuntman wins immortality at last» (en anglès). The Guardian, 12-08-2014.
* ↑ Anthony Kuhn «In Japan, 'Sliced-Up Actors' Are A Dying Breed» (en anglès). National Public Radio, 28-03-2012.
* 1 2 Sebastian Torrelio «Fantasia Int’l Film Festival Awards ‘Uzumasa Limelight,’ ‘Infinite Man’» (en anglès). Variety, 08-08-2014.
* ↑ «斬られ役として活躍、福本清三さん　時代劇の定番“エビ反り”を考案» (en japonès). Sponichi Annex, 05-01-2021.
* ↑ «27a cerimònia dels Japan Academy Prize - (2004年)» (en japonès). www.japan-academy-prize.jp. [Consulta: 5 gener 2021].
# Seabrook

«Seabrook» té aquests significats:
* Seabrook (Nova Hampshire)
* Seabrook (Texas)
* Seabrook Farms, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey.
* Seabrook Island, població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud.
* Lanham-Seabrook, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland.
# Rafael Boban

Rafael Ranko Boban va ser un ústaixa comandant de la Legió Negra (Crna Legija), en temps de l'Estat independent de Croàcia.
Boban va néixer el 22 de desembre de 1907 a Sovići, prop Grude, a l'actual Bòsnia i Hercegovina. Va emigrar de Iugoslàvia el 1932, moment en què va conèixer i es va unir a Ante Pavelić. Va tornar a Croàcia aquell mateix any, participant el novembre en una acció armada fallida dels ústaixes a Velebit, encapçalada per Andrija Artuković. Després de la mort del coronel Jure Francetić a mans dels partisans el desembre de 1942, Boban es va convertir en l'únic comandant de la Legió Negra, que fou inclosa en la 5a Divisió de l'exèrcit. Dos anys més tard, Boban es convertí en General.

## Referències

* ↑ (anglès) Tomasevich, Jozo. War and revolution in Yugoslavia, 1941-1945: occupation and collaboration, Stanford University Press, 2001, p.442, ISBN 0804736154, 9780804736152
# Marie-Humbert Vicaire

Marie-Humbert Vicaire, de nom de naixement Paul Vicaire (23 de desembre de 1906 - † 2 d'octubre de 1993) fou un frare dominic francès, historiador de Sant Domènec de Guzman, de l'Orde de Predicadors i de la vida religiosa a l'edat medieval, sobretot de les heretgies.
Fou alumne de Pierre Mandonnet, i el succeí com a professor d'història de l'Església a la Facultat de Teologia de la Universitat de Friburg (Suïssa). El 1965, amb el canonge Étienne Delaruelle, creà els col·loquis de Fanjeaux, les actes dels quals es publicaren d'ençà el 1966 a la sèrie de Cahiers de Fanjeaux.

## Obres

* Histoire de saint Dominique, París 1957
* Dominique et ses prêcheurs, París 1977

## Bibliografia

* Guy Bedouelle, « L'historien de saint Dominique », préface à Marie-Humbert Vicaire, Histoire de saint Dominique, Paris, Le Cerf, 2004, p. I-IV.
* Jean-Louis Biget, « Le Père M. H. Vicaire, historien de saint Dominique », Mémoire dominicaine, 20, 2006, p. 205-235.
# Gyrinophilus palleucus

Gyrinophilus palleucus és una espècie d'amfibi urodel de la família Plethodontidae que habita a Amèrica del Nord.

## Distribució

Aquesta espècie és endèmica al centre dels Estats Units. Es presenta:
* Al centre de Tennessee
* Al nord-oest de Geòrgia
* Al nord d'Alabama

## Hàbitat

Els seus hàbitats naturals són en l'interior de karsts i coves. Està amenaçada per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* McCrady, E. 1954. A new species of Gyrinophilus (Plethodontidae) from Tennessee Caves. Copeia, vol. 1954, no. 3, pp. 200-206.

## Enllaços externs

* NewScientist.com: Salamanders formed new species despite interbreeding
* Distribution and relative abundance of Tennessee cave salamanders (Gyrinophilus palleucus and Gyrinophilus gulolineatus) with an emphasis on Tennessee populations Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine.
# Vescomtat d'Aunay

El vescomtat d'Aunay s'esmenta per primer cop cap al 900 quan era vescomte Maingot com a feudatari del comte de Poitou; Segueix després Cadeló I, al que va succeir el seu fill Cadeló II mort cap a l'any 950. El seu fill Cadeló III va ser el següent vescomte fins al 967. Tenia un fill, Cadeló IV d'Aunay, potser premort, i una filla anomenada Hildegarda d'Aunay. Hildegarda cap al 950 es va casar amb Heribert I, vescomte de Thouars (c. 960-987) i suposat vescomte consort d'Aunay (967-987). Cap aquesta època va passar a Guillem II Tallaferro, comte d'Angoulême, el pare del qual, Arnau I Manzer apareix casat amb una Hildegarda. El vescomtat, ja reduït va passar successivament a altres dinasties, els Mortagne, els Clermont-Nesle i els Montbron. El 1506 el vescomte Eustaqui de Montbron, va veure embargat el seu domini per deutes i el vescomtat va ser venut el 1508 a Lluïsa de Savoia de qui va passar per herència al rei Francesc I de França el 1531. Francesc el va donar al seu fill Carles i el 1563 va passar a Maria Stuart reina d'Escòcia i a la seva mort va tornar a la corona. Els reis encara van cedir algun altre cop el vescomtat.

## Llista de vescomtes

* Maingot c. 900
* Cadeló I c. 930
* Cadeló II c. 930-950
* Cadeló III 950-967
* Hildegarda 967-c. 992
* Guillem II Tallaferro comte d'Angulema 992-1028
* als Mortagne
* Pons c. 1300
* Margarida de Mortagne c. 1350
* als Clermont
* Joan II de Clermont
* Joan III de Clermont-Aunay
* als Montbron
* Embargat 1506-1508
* Lluïsa de Savoia 1508-1531
* a França 1531-1538
* Carles de Valois-Angulema 1538-1545
* a França 1545-1563
* Maria Stuart 1563-1587
* A França 1587
# Biblioteca Nacional de Luxemburg

La Biblioteca Nacional de Luxemburg, (en francès, Bibliothèque nationale de Luxembourg), és la principal biblioteca del Gran Ducat de Luxemburg, i gestiona el Dipòsit legal en aquest país. Encara que una biblioteca del Municipi data de 1798, el seu establiment com a biblioteca nacional del país se situa el 1899. Alberga aproximadament un milió de documents, en diversos idiomes.

## Bibliografia

* La Bibliothèque nationale de Luxembourg. Luxemburg 2007. ISBN 2-87980-053-6
* Jean-Marie Reding: "Das Bibliothekswesen Luxemburgs, ein Überblick". In: Bibliothek Forschung und Praxi. 32.2008,3, pàg. 325-334.
* Jean-Marie Reding: Welches Bibliothekssystem? Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Universität Luxemburg. Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Forum für Politik, Gesellschaft und Kultur, 02.2004

## Referències

* ↑ «Página web oficial de la Biblioteca Nacional de Luxemburgo». Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 2 juliol 2015].