OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gàl·lia Cèltica

La Gàl·lia Cèltica (en llatí: Gallia Celtica) era una de les tres principals regions de la Gàl·lia, d'acord amb la història de Juli Cèsar en el seu llibre De Bello Gallico (58-51 / 50 a.n.e.).
La Gàl·lia Cèltica estava habitada pels celtes, anomenats gals pels romans. El territori actual correspon a França, a excepció d'Aquitània, Suïssa, Luxemburg i Alemanya a la riba oest del Rin.

## Etimologia i nom

Segons els etnògrafs romans i Juli Cèsar en el seu llibre De Bello Gallico (La guerra de les Gàl·lies), Gàl·lia estava dividida en tres regions principals: la Gàl·lia belga (Bèlgica), la Gàl·lia cèltica (França) i la Gàl·lia Aquitània (Aquitània).
Els habitants de la Gàl·lia cèltica s'anomenaven a ells mateixos «celtes» en la seva pròpia llengua, però els romans els van anomenar «gals»:
| « | La Gàl·lia tota és separada en tres parts, una de les quals és habitada pels belgues, una altra pels aquitans, i la tercera pels qui en llur llengua són anomenats celtes i en la nostra, gals. | » |
| — De Bello Gallico, Llibre I-1, Juli Cèsar (versió catalana de Joaquim Icart). |||
Plini el Vell dona una definició semblant:
| « | Tota la Gàl·lia conegut sota el nom general de Comata es divideix en tres pobles que es distingeixen els uns dels altres pels següents rius. La Gàl·lia Bèlgica de l'Escalda al Sena, la Gàl·lia Cèltica o Lugdunensis del Sena a la Garona, i la Gàl·lia Aquitània, abans Aremorica, de la Garona a les muntanyes dels Pirineus. | » |
| — Naturalis Historia (4.17 / 4.31), Plini el Vell |||
La Gàl·lia Cèltica va ser conquerida pels romans i reanomenada Gàl·lia Lugdunense (en llatí: Gallia Lugdunensis), convertint-se en una província de l'Imperi Romà.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. De Bello Gallico (Llibre I). «Gallia est omnis divisa in partes tres, quarum unam incolunt Belgae, aliam Aquitani, tertiam qui ipsorum lingua Celtae, nostra Galli appellantur.»
* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre I, I.1». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 80. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Naturalis Historia (4.17 / 4.31). «Gallia omnis Comata uno nomine appellata in tria populorum genera dividitur, amnibus maxime distincta. a Scalde ad Sequanam Belgica, ab eo ad Garunnam Celtica eademque Lugdunensis, inde ad Pyrenaei montis excursum Aquitanica, Aremorica antea dicta. Universam oram.» Arxivat 2015-06-10 a Wayback Machine.
# Santo Luzbel

Santo Luzbel és una pel·lícula mexicana del 1997 escrita i dirigida per Miguel Sabido rodada en castellà i nàhuatl.

## Sinopsi

La pel·lícula té lloc en una regió remota (Cuetzalan i Yohualichan a l'estat de Puebla) de l'actual Mèxic, on la majoria de la població parla el nàhuatl com a llengua materna.
La trama de la pel·lícula explota una desconfiança històrica i un conflicte entre habitants nadius de la regió, representats pels habitants de parla nàhuatl i els mestissos de parla hispana que s’identifiquen a si mateixos de classe social superior i s’anomenen Gente de razón. Entrellaçat en aquest conflicte principal, hi ha un segon conflicte que s’oposa a la visió d’un sacerdot tradicionalista (Ignacio López Tarso) que fa costat als castellanoparlants i un sacerdot més liberal que entén millor el sincretisme entre el catolicisme romà i les creences indígenes. Tots dos sacerdots són catòlics a càrrec de les parròquies dels pobles veïns.
El principal conflicte de la pel·lícula esclata quan els Mayordomos de Yohualichan decideixen presentar una representació teatral d’un text antic, en part en nàhuatl i en castellà, anomenat "Col·loqui de l’adoració del rei". El sacerdot catòlic de Yohualichan acusa els nahuas de blasfèmia, ja que el text ha acabat la discussió entre l’arcàngel Miquel i Santo Luzbel, veient-los com a iguals en lloc de bé i mal. Els nahues volen representar-lo vestit completament a l'església de la ciutat, per a consternació de tots els altres.

## Repartiment

* Rafael Cortes - Emeterio
* Victor Perez - Melchor
* Roberto Alavez - Cirilo
* Agustín Avilés - Agustín
* Ignacio López Tarso - Pare Leopoldo Santos Higareda
* Antonio Monroy - Olegario
* Carlos Pichardo - Delfino González

## Premis

En la XXXIX edició dels Premis Ariel va tenir dotze nominacions i sis premis.
| Any | Premi | Categoria | Nominat |
| 1997 | Santo Luzbel | Millor pel·lícula | Nominat |
| 1997 | Rafael Cortés | Millor actor | Nominat |
| 1997 | Víctor Pérez | Millor coactuació masculina | Nominat |
| 1997 | Julia Sabido | Millor actriu de repartiment | Nominat |
| 1997 | Miguel Sabido | Millor guió adaptat | Nominat |
| 1997 | Miguel Sabido | Millor guió original | Nominat |
| 1997 | Oscar Figueroa Jara | Millor edició | Guanyador |
| 1997 | Miguel Sabido | Millor tema musical | Guanyador |

## Referències

* ↑ Santo Luzbel al web de CONARTE
* ↑ Santo Luzbel al web de la cineteca nacional
* ↑ El santo Luzbel a correcamara.mx
* ↑ «XXXVIII 1996 — Ganadores y nominados» (en spanish). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: 24 maig 2016]. Arxivat 16 de juny 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-16. [Consulta: 2 abril 2021].

## Enllaços externs

* Santo Luzbel a YouTube
# Rafael Bordalo Pinheiro

Rafael Bordalo Pinheiro (1846-1905) va ser un artiste multidisciplinar lisboeta, considerat un precursor del còmic portugués com a creador del personatge de Zé Povinho, a més de caricaturiste satíric, ceramiste i altres oficis creatius.

## Biografia

Nascut Rafael Augusto Prostes Bordalo Pinheiro, son pare Manuel Maria Bordalo Pinheiro era funcionari i artiste aficionat, com també el germà menut de Rafael, Columbano: després de fer els estudis secundaris, Rafael Bordalo començà a interessar-se per les arts i el teatre i el 1861 es matriculà en l'escola de Belles Arts per a estudiar arquitectura civil i, més tard, de llengua i literatura, però després de dibuixar una caricatura del seu professor de literatura antiga hagué de renunciar a la matrícula.
El 1870 començà a publicar els primers quadrinhos («quadrets», en referència a les vinyetes) i el 1872 edità la primera antologia de dibuixos; com a periodiste satíric, Bordalo fundà diveros periòdics com O António Maria, Pontos no ii i A Paródia, en els quals satiritzava l'actualitat social i política portuguesa.

## Referències

* ↑ «Rafael Bordalo Pinheiro». Gran Enciclopèdia Catalana, 01-12-1986. [Consulta: 5 maig 2020].
* 1 2 Raquel Martín-Garay. «Bordalo Pinheiro, cuando la cerámica portuguesa alcanza la categoría de icono» (en castellà). Salamanca RTV Al Dia, 22-04-2018. [Consulta: 8 maig 2020].
* ↑ Rita Nobre Peralta, Leonor da Costa Pereira Loureiro, Alice Nogueira Alves. «Rafael Bordalo Pinheiro, a portuguese Art Nouveau artist» (en anglés). III Art Nouveau International Congress, 01-06-2018. [Consulta: 5 maig 2020].
# Paludamentum

Paludamentum és el nom que rebia a la Roma Republicana i Imperial una capa que es lligava amb un fermall que usaven els comandants militars, com ara els legats militars i amb menys freqüència les seves tropes, que acostumaven a usar el sagum. L'emperador, com a comandant suprem de l'exèrcit romà, era sovint representat a les estàtues portant el paludamentum, i també a les monedes. De vegades es parlava de sagum purpureum, per referir-se al paludamentum, i el que portaven els soldats s'anomenava sagum gregale.
Titus Livi parla de què després del combat entre els Horacis i els Curiacis, quan Publi Horaci, l'únic supervivent, torna del duel, la seva germana Horàcia va reconèixer el paludamentum que havia teixit pel Curiaci, l'enemic assassinat de qui estava enamorada. El paludamentum se'l posaven els generals romans quan sortien de Roma per anar a la guerra investits amb l'imperium, i se'l treien quan tornaven a la ciutat, ja que eren un més dels ciutadans.
El paludamentum era generalment de color fosc, morat o porpra, però també s'usava de color blanc, i s'havia de col·locar amb un determinat cerimonial. Sovint portava serrells, i s'enganxava amb el fermall a l'espatlla dreta, encara que de vegades era a l'esquerra. A la famosa estàtua d'August, August de Prima Porta, té el paludamentum desenganxat, caigut al voltant dels lloms i l'aguanta amb el braç esquerre. Després del regnat d'August, el paludamentum només el van portar els emperadors, encara que abans havia estat una peça de roba que portava la noblesa i els caps militars.
S'ha discutit l'origen d'aquesta peça de roba, i alguns autors, seguint l'autoritat de Luci Anneu Flor, la consideren d'origen etrusc.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Paludamentum». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 20 març 2022].
# Dia Internacional de la Convivència en Pau

El Dia Internacional de la Convivència en Pau és un dia internacional que se celebra el 16 de maig.
L'Assemblea General de les Nacions Unides, reconeixent la necessitat d'eliminar totes les formes de discriminació i intolerància, en la resolució 72/130, va declarar el 16 de maig com el 'Dia Internacional de la Convivència en Pau', emfatitzant la important funció de la societat civil, inclosos el món acadèmic i els grups de voluntaris, en el foment del diàleg entre religions i cultures, i encoratjant que es recolzin mesures pràctiques que mobilitzin la societat civil, com la creació de capacitat, oportunitats i marcs de cooperació. El 5 de desembre de 2017 l'Assemblea General de les Nacions Unides a la Resolució 72/L.26 declara el 16 de maig 'Dia Internacional de la Convivència en Pau'.

## Referències

* ↑ «International Day of Living Together in Peace, 16 May». Nacions Unides. [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «Resolución aprobada por la Asamblea General el 8 de diciembre de 2017. Día Internacional de la Convivencia en Paz». Nacions Unides [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «Día Internacional de la Convivencia en Paz». Nacions Unides. [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «Convivència en Pau». Justícia i Pau. Arxivat de l'original el 20 de maig 2022. [Consulta: 22 juny 2022].
# Simplista

Un simplista és una persona que no sap, no vol veure o tenir en compte la complexitat d'un afer, d'una situació, d'una qüestió, etc., jutjant-los més simples que no són. Un simplisme al discurs és una explicació sobresimplificada d'un problema complex. El simplisme sol ser emocional i immediat, contràriament al racionalisme i la ponderació prudent. Té la seva popularitat entre d'altres pel mal costum de certs polítics i pèrits de no donar explicacions clares o de només en donar de complicades i difícils per comprendre en una novaparla hermètica. S'ha de distingir l'explicació simplista de mitges veritats, de la vulgarització científica, la «noble labor» d'explicar la ciència d'una manera entenedora per al comú de la gent.

## Referències

* ↑ «Simplista». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «simplisme». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Riverola, Emma «Simplisme». El Periódico, 17-03-2016.
* ↑ «Tresserras: "Cal evitar la temptació del simplisme"» (vídeo). TV3, 08-11-2010.
* ↑ Cardús, Pere «Contra el simplisme, virtut republicana». VilaWeb, 01-05-2013.
* ↑ Bretonnier, Jean-Michel «La tentation du radicalisme et du simplisme» (en francès). La voix du nord, 30-04-2017. «Le monde est en plein bouleversement, et ce grand chambardement réveille les passions politiques, au détriment de la raison.»
* ↑ Arza, Marc. «Europa i l'amenaça del populisme». Fundació Catalunya Oberta. Arxivat de l'original el 2017-07-31. [Consulta: 30 juliol 2017].
* ↑ «vulgaritzar». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fraga, Xosé A. «Els reptes dels museus de ciència: A la recerca dels públics de la ciència». Mètode, 07-10-2011.
# Guarda-si-venes

Guarda-si-venes és un poble agregat al municipi de Guissona, a la Segarra. Està situat a tramuntana, en direcció a Palou. La població és de 31 habitants (padró del 2007), i l'altitud és de 538 m.
És esmentat per primer cop el 1099 amb la consagració de l'església de Guissona. El nom sembla provenir de la frase expressiva «guarda si venen», degut a la seva situació de torre de guaita a la plana de Guissona, evolucionant de Guardiasiveniunt, Guarda si veniunt, Guardasivenen, a Guarda si venes.
L'església de Sant Miquel és d'estil romànic, amb un finestral a la façana d'estil gòtic. Té una talla de fusta del segle xii de la Mare de Déu dita de les Neus, si bé, sense les vestimentes artificioses, resulta que és la imatge de la Mare de Déu alletant el seu fill.
La festa major de Guarda-si-venes se celebra el primer diumenge de maig.
La font principal d'ingressos és l'agricultura, amb la ramaderia com a suplement. Disposa d'una residència de turisme rural, cal Putxet, propietat de la família Pont des del 1833.

## Referències

* ↑ Els topònims de la Segarra Arxivat 2010-01-09 a Wayback Machine., d'Albert Turull.
* ↑ «Dades de l'Ajuntament». Arxivat de l'original el 2008-05-12. [Consulta: 10 abril 2008].
# Herrerías

Herrerías és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Està situat en la costa occidental de la regió encara que no té litoral. Limita al nord amb els municipis de Val de San Vicente i San Vicente de la Barquera, al sud amb Lamasón i Rionansa, a l'est amb Valdáliga i a l'oest amb el Principat d'Astúries.
Aquest municipi és ric en coves i posseeix una d'extraordinari valor: la Cova del Soplao, compartida amb els veïns municipis de Rionansa i Valdáliga.

## Localitats

* Bielva (Capital), 237 hab.
* Cabanzón, 136 hab, 93 a Cabanzón i 43 al barri d'Otero.
* Cades, 83 hab.
* Camijanes, 111 hab, 71 a Camijanes i 40 a El Collado.
* Casamaría, 69 hab.
* Puente el Arrudo, 10 hab.
* Rábago, 54 hab.

## Demografia

Evolució demogràfica del municipi (1900-2006) :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2000 | 2007 |
| 1.254 | 1.367 | 1.322 | 1.356 | 1.447 | 1.598 | 1.471 | 1.227 | 885 | 798 | 786 | 685 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 382 | 64,42% | 5 |
| PP | 168 | 28,33% | 2 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 357 | 64,32% | 5 |
| PSOE | 99 | 17,84% | 1 |
| PP | 97 | 17,48% | 1 |
# Satchelliella omogoensis

Satchelliella omogoensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: el Japó.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Ovada

Ovada, (Ovà en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Belforte Monferrato, Cremolino, Molare, Rocca Grimalda, Rossiglione, Silvano d'Orba, Tagliolo Monferrato, Trisobbio i Carpeneto.
Pertanyen al municipi les frazioni de Costa, Gnocchetto, Grillano, San Lorenzo.

## Galeria fotogràfica

* Centre històric
* Santuari de Nostra Signora della Guardia
* Palazzo Maineri
* Església de l'Immacolata Concezione
* Oratori de l'Annunziata
* Església de Santa Maria delle Grazie
* Casa natal de Sant Paolo della Croce
* Teatre Torrielli
* Interior de l'església de l'Assunta
* Campanar de l'Oratori de Sant Giovanni Battista
* Via Oratorio amb l'Oratori de l'Annunziata
* Ovada foto aèria
* Panorama de la frazione Costa d'Ovada

## Persones il·lustres

* Stefano Farina, ex-àrbitre de futbol.
# Dia Internacional de la Fraternitat Humana

El Dia Internacional de la Fraternitat Humana és un dia internacional, reconegut per la Assemblea General de les Nacions Unides, que se celebra el 4 de febrer, segons va acordar en la reunió del 21 de desembre de 2020 a través de la resolució 75/20012, per tal de promoure la tolerància cultural i religiosa. Amb aquesta resolució, que va ser proposada per Egipte i els Emirats Àrabs Units, les Nacions Unides convidaven tots els seus estats membres i altres organitzacions internacionals a commemorar anualment el Dia Internacional de la Fraternitat Humana el 4 de febrer.
Des que es va celebrar per primera vegada el 4 de febrer del 20217, el Dia Internacional de la Fraternitat Humana ha rebut suport de diferents líders mundials. El Papa Francesc, el xeic Ahmed al-Tayeb, Gran Imant d'Al-Azhar; i el president dels Estats Units, Joe Biden, han secundat la iniciativa.

## Referències

* ↑ «International Day of Human Fraternity 4 February Search the United Nations». Nacions Unides. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «International Day of Human Fraternity: resolution / adopted by the General Assembly». Nacions Unides, 2020. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «En el Día de la Fraternidad, Guterres llama al entendimiento cultural y religioso». Nacions Unides, 04-02-2022. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «The International Day of Human Fraternity». Higher Committee of Human Fraternity. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ Pacheco, Johan «Día Internacional de la Fraternidad Humana: “O somos hermanos o todo se derrumba”». Vatican News, 04-02-2022 [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Celebration of International Human Fraternity Day is commemoration of humaneness: Al Azhar’s Imam». Emirates News Agency, 04-02-2022 [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ Winfield, Nicole «Biden se une al Papa, imán en llamado a ‘fraternidad humana’». Los Angeles Times, 04-02-2022 [Consulta: 14 juny 2022].
# Simplocàcies

Symplocaceae és una família de plantes amb flors, inclou un sol gènere, Symplocos, amb unes 250 espècies, són plantes natives d'Àsia, Austràlia i Amèrica.
Són arbres i arbusts perennifolis amb fulles alternades, coriàcies o plantes herbàcies. El fruit és una drupa amb 3-5 llavors.

## Algunes espècies

* Symplocos abietorum
* Symplocos acananensis
* Symplocos acuminata
* Symplocos acuminatissima
* Symplocos acuta
* Symplocos stawellii
* Symplocos thwaitesii

## Sinónimo

* Cordyloblaste

## Enllaços externs

* http://132.236.163.181/index.html Arxivat 2006-04-28 a Wayback Machine. PlantSystematic
* http://delta-intkey.com/angio/www/symploca.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Imatges

* Symplocos chinensis amb fruits
# Francis Oliva

Francisco Javier Oliva, conegut com a Francis Oliva i Paco Oliva, és un periodista i escriptor nascut a Gibraltar el 1962. És l'actual editor del Gibraltar Chronicle, des d'on escriu regularment sobre temes d'actualitat en articles d'opinió.

## Obra literària

Francis Oliva ha publicat dos llibres fins ara, el primer, The frontiers of doubt, és una profunda anàlisi crítica pel que fa a la qüestió de Gibraltar y la relació entre aquest enclavament britànic, Espanya i el Regne Unit des d'una perspectiva no nacionalista. També ha publicat The night Gibraltar disappeared and other stories subtitulada com "A fictional journey through the void", la seva primera incursió dins l'àmbit de la ficció moderna.
El llibre és una col·lecció d'històries curtes, algunes basades en records nostàlgics de la joventut de l'autor, mentre que d'altres exploren els racons foscos de la ment humana, aprofundint a l'univers ombrívol de la introspecció. Apareixen en un primer pla temes com l'aïllament, la por, l'obsessió i la naturalesa destructiva de les relacions humanes.
Totes les històries succeeixen a Gibraltar, als seus carrers, espais d'oci, centres de treball, paisatges urbans i zones obertes. Àdhuc els monòlegs interiors, tal com ho suggereix el títol del llibre, estan íntimament lligats a la imponent i inevitable presència del penyal de Gibraltar.
L'obra ret homenatge al seu admirat director de cinema espanyol Luis Buñuel amb una història titulada "Exterminating Parliament - Homenaje a Luis Buñuel" que combina el frustrat intent de cop d'estat del 23F a Espanya amb la llegendària pel·lícula El ángel exterminador dins l'improbable marc del Parlament de Gibraltar.
Tots dos llibres han estat publicats per l'editorial Acento 2000, de la localitat gaditana de Tarifa.

## Vida personal

És conegut pels àlies de Paco i Francis, i per ser un dels seguidors de l'equip de futbol F.C. Barcelona d'aquesta colònia britànica.

## Referències

* ↑ Gibraltar media Arxivat 2013-03-11 a Wayback Machine. (consulta=21 de setembre de 2011) (anglès)
* 1 2 Europa Sur (consulta=21 de setembre de 2011) (castellà)

## Enllaços externs

* The Gibraltar Chronicle
# HTV-1

HTV-1, també conegut com el Vol de Demostració HTV i Vehicle de Demostració Tècnica, és el primer vehicle japonès de transferència H-II, i que fos llançat al setembre de 2009 per abastir l'Estació Espacial Internacional. Es tracta d'una nau de càrrega no tripulada, que transporta una barreja de càrrega pressuritzada i no pressuritzada a l'estació espacial.
El seu paper és molt important per al projecte de l'EEI, que l'any 2010 podria deixar de comptar amb els serveis de la flota de transbordadors dels Estats Units.
Aquesta serà la primera vegada que el braç robòtic de l'Estació Espacial captura un objecte tan gran en trajectòria de vol.
El HTV reingressar a l'atmosfera al final de la missió i es desintegrarà carregat amb les deixalles de l'Estació Espacial.

## Càrrega

El HTV-1 transporta quatre tones i mitja de càrrega, encara que té una capacitat de sis tones. D'aquesta manera, s'ha permès a la nau més espai per a combustible i bateries per a la fase de verificació orbital del vol.
A la secció no pressuritzada, el HTV-1 transporta el dispositiu SMILES (Superconducting Submillimetre-Wave Limb Emission Sounder) i HREP (HICO-RAIDS Experiment Payload), els de programes inclosos en el Mòdul Experimental Japonès JEM de l'Estació Espacial Internacional. La secció pressuritzada portarà 6/3 tones de material per a l'Estació. Aquest consisteix en aliments (33% del pes), material per a experiments de laboratori (20%), un braç robot i parts per al JEM (18%), implements per a la tripulació, com articles de bany, correu, fotografies, llums flurescentes i dispensadors de deixalles (10%), i material d'embalatge (19%).

## Referències

* ↑ «HTV/H-IIB Special Site». JAXA. [Consulta: 12 agost 2009].
* ↑ «HTV Overview». JAXA. [Consulta: 12 agost 2009].
* ↑ «HTV-1 Mission Press Kit». JAXA, 09-09-2009. [Consulta: 11 setembre 2009].
* ↑ «HTV-1: 宇宙 ステーション 補給 機» (en (japonès)). JAXA. [Consulta: 2 setembre 2009].
* ↑ «JFY 2009 Summer Launch Season Launch / Operation and Control Plans for HTV/H- IIB TF1». [Consulta: 1r setembre 2009].
* ↑ «搭载 品: 宇宙 ステーション 補給 機» (en (japonès)). JAXA, 27-08-2009. [Consulta: 2 setembre 2009].
* ↑ «HTV 技术実 证 机 与 圧 搭载 品 (from the press briefing material)» (en (japonès)). JAXA. [Consulta: 11 setembre 2009].

## Vegeu també

* HTV