# Edwin Fischer

Edwin Fischer (Basilea, 6 d'octubre de 1886 - Zúric, 24 de gener de 1960) va ser un pianista, director d'orquestra i pedagog musical suís conegut especialment per les seves interpretacions de Bach i Beethoven. Va ser alumne de Martin Krause, que al seu torn va ser alumne de Franz Liszt.

## Biografia

Després d'estudiar a Basilea, primer es va convertir en estudiant i nou anys després com a professor al Conservatori Stern de Berlín. A partir de 1914 va treballar com a professor a l'Institut de Música per a Estrangers de Potsdam, on va tenir una gran influència en joves pianistes d'arreu del món dirigint els "cursos d'estiu". El 1919 es va casar amb la filla d'un banquer i més tard amb l'actriu Eleonora von Mendelssohn a Berlín; el matrimoni va acabar en divorci el 1925. De 1931 a 1942 Fischer va treballar com a professor a l'escola de música de Berlín; Durant aquest temps també va fundar la seva pròpia orquestra de cambra i va satisfer el règim nazi amb la seva actitud decididament "alemanya", que va ser en part responsable del seu èxit a Alemanya. Tanmateix, això contradiu el fet que Fischer participés en el rescat del músic jueu Konrad Latte. Després que la seva casa de Berlín fos destruïda el 1942, va tornar a Suïssa i es va establir a Hertenstein, prop de Weggis. Entre altres coses, va actuar com a director al Festival de Música de Lucerna fins al 1955. A causa de la seva mala salut, només va poder ensenyar ocasionalment al Conservatori de Lucerna. Va morir en un hospital de Zuric als 73 anys.
Va realitzar gires com a convidat arreu d'Europa com a solista, amb la seva orquestra de cambra o en trio amb el violinista Georg Kulenkampff (després de la seva mort Wolfgang Schneiderhan) i el violoncel·lista Enrico Mainardi. Fischer també va tenir una estreta amistat artística amb el compositor i director d'orquestra Wilhelm Furtwängler, en el concert per a piano del qual va interpretar la part solista a l'estrena el 1937. Fischer va escriure un estudi de J. S. Bach, les obres per a piano del qual va reeditar. La seva actitud cap al seu art és evident a partir d'una observació esmentada a les seves Reflexions musicals: "No sóc jo tocant, és tocant".
El 1923 va gravar dotze peces per al piano de reproducció Welte-Mignon, que van ser reeditades el 2010. Fischer va ser el primer pianista que va gravar tot el Clave ben temperat (48 preludis i fugues de J. S. Bach) per enregistrar-lo (1933–1936). Els seus enregistraments de les sonates per a piano de Ludwig van Beethoven són especialment importants pel que fa a la història de la interpretació.

## Honors

* La Comunitat Mozart de Viena va concedir a Fischer la Medalla Mozart el 1953.
* El 1928 va rebre el seu Doctor honoris causa de la Universitat de Colònia,
* 1956 pel Doctor honoris causa per la Universitat de Basilea.
* Portava l'Ordre de l'Art i la Ciència (Mecklenburg-Strelitz).

## Els seus alumnes

* Sequeira Costa
* Helena Sá e Costa
* Paul Badura-Skoda
* Daniel Barenboim
* Alfred Brendel
* Evelyne Crochet
* Jörg Demus
* Ferry Gebhardt
* Conrad Hansen
* Grete Sultan
* Katja Andy (d. i. Käte Aschaffenburg)
* Detlef Kraus
* Sebastian Benda
* Gernot Kahl
* Harry Datyner
* Georg Ebert
* Liliane Wille
* Hubert Harry
* Peter Feuchtwanger
* Elsa Berner

## Referències

* ↑ Peter Schneider/https://archive.nytimes.com/www.nytimes.com/library/magazine/home/20000213mag-schneider2.html/New%5BEnllaç+no+actiu%5D York Times, 13. Februar 2000, abgerufen am 10. Dezember 2010
* ↑ Gerhard Dangel, Hans-W. Schmitz: Welte-Mignon Klavierrollen: Gesamtkatalog der europäischen Aufnahmen 1904–1932 für das Welte-Mignon Reproduktionspiano/Welte-Mignon piano rolls: complete library of the European recordings 1904–1932 for the Welte-Mignon reproducing piano. Stuttgart 2006, ISBN 3-00-017110-X. S. 438
* ↑ http://www.viennatouristguide.at/Gedenktafeln/pers/M/mozart_1_zmed.htm/(abgerufen%5BEnllaç+no+actiu%5D am 12. Juni 2014)

## Bibliografia

* Edwin Fischer: Musikalische Betrachtungen. Insel-Verlag, Wiesbaden 1949.
* Hans Ehinger: Edwin Fischer (1886–1960). In: Basler Stadtbuch 1961. S. 274–277.
* Hugo Haid: Dank an Edwin Fischer. F.A.Brockhaus, Wiesbaden 1962.
* Alfons Ott. Fischer, Edwin (en alemany). 5. Berlin: Duncker & Humblot, 1961, p. 180. ; (text complet en línia)
* Fred K. Prieberg: Handbuch Deutsche Musiker 1933–1945. CD-ROM-Lexikon, Kiel 2009, 2. Auflage, S. 1669–1672. online
* Moritz von Bredow: Rebellische Pianistin. Das Leben der Grete Sultan zwischen Berlin und New York. Schott Music, Mainz 2012, ISBN 978-3-7957-0800-9 (Biographie mit vielen Bezügen zu Fischer).
* Julia Zalkow: Edwin Fischer (1886–1960) Pianist, Dirigent, Musikpädagoge: eine Biographie. Böhlau Verlag, Wien 2020, ISBN 978-3-205-21123-5.

## Enllaços externs

* Literatura de i sobre Edwin Fischer al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya- (alemany)
* Andrea Weibel: Fischer, Edwin. A: Lèxic històric de Suïssa.- (alemany)
* Discografia (Memento de l'1 d'agost de 2008 a Internet Archive)- (alemany)