OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# AZN

AZN té els següents significats:
* AZN Television (de l'acrònim en anglès d'Asian), canal de televisió per cable de temàtica asiàtica dels Estats Units
* AZN també és el codi ISO 4217 del manat azerbaidjanès, moneda oficial de l'Azerbaidjan
* AZN també és el codi a la Borsa de Londres d'AstraZeneca, companyia farmacèutica anglosueca
# Akysis varius

Akysis varius és una espècie de peix de la família dels akísids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir els 4 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 31-33.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

S'amaga en la vegetació en descomposició dels llits fluvials.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.
* ↑ Ng, H.H. i M. Kottelat 1998. The catfish genus Akysis Bleeker (Teleostei: Akysidae) in Indochina, with descriptions of six new species. J. Nat. Hist. 32:1057-1097.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Marc Claudi Marcel (cònsol 183 aC)

Marc Claudi Marcel (en llatí Marcus Claudius M. F. M. N. Marcellus) va ser un magistrat romà, probablement germà de Marcus Claudius M. F. M. N. Marcellus tot i portar el mateix praenomen. Formava part de la gens Clàudia, i era de la família dels Claudi Marcel.
Era probablement pretor l'any 185 aC, segons diu Titus Livi, encara que l'anomena Marcellinus i no Marcellus. L'any 183 aC va ser elegit cònsol junt amb Quint Fabi Labeó i els va ser assignada Ligúria com a província consular. Però Marcel es va dirigir principalment contra els gals que havien creuat els Alps i s'havien establert a la zona d'Aquileia, i que van ser derrotats i obligats a marxar a través de les muntanyes. Després va portar les seves forces a Ístria, però no va fer gran cosa i finalment va retornar a Roma per dirigir els comicis. Va ser també decemvir sacrorum i va morir l'any 169 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 931.
# Marc Claudi Marcel (cònsol 51 aC)

Marc Claudi Marcel (en llatí Marcus Claudius M. F. M. N. Marcellus) va ser un magistrat romà. Era fill de Marc Claudi Marcel (edil) (Marcus Claudius M. F. M. N. Marcellus), edil curul l'any 91 aC. Formava part de la gens Clàudia i era de la família dels Claudi Marcel.
Apareix com edil curul el 56 aC junt amb Publi Clodi. El febrer d'aquest any va defensar Miló (a petició de Ciceró) acusat per Clodi. També va defensar Marc Escaure i a la mort de Clodi va defensar activament Miló d'aquest càrrec.
Aquell mateix any va ser escollit cònsol pel 51 aC junt amb Servi Sulpici Lemònia Ruf segurament amb el suport de Gneu Pompeu. Durant el seu període es va mostrar un partidari decidit d'aquest i contrari a Juli Cèsar i va trobar l'oposició del seu col·lega i d'algun tribú, mentre Gneu Pompeu no li va donar un suport actiu.
L'any 50 aC, davant la ruptura entre Pompeu i Cèsar que es veia venir, va intentar moderar els pompeians i va urgir al senat per influir en els tribuns per retirar la seva oposició a les mesures proposades pels pompeians; al començament del 49 aC va indicar la necessitat de reclutar tropes per estar preparats. Després va ser un dels primers a sortir de Roma i d'Itàlia i se'n va anar a l'Epir.
Després de la batalla de Farsàlia es va retirar a Mitilene i es va dedicar a la retòrica i la filosofia sense participar en política i Cèsar el va deixar tranquil en una espècie d'honorable exili.
Ciceró li va demanar de tornar assegurant-li el perdó de Cèsar. El seu cosí Gai Claudi Marcel també va demanar el perdó a Cèsar amb el suport del senat i el conqueridor el va perdonar i el va deixar tornar amnistiat i amb tots els seus antics honors. Marcel es va mostrar fred però va iniciar el retorn. En la tornada va passar pel Pireu on es va entrevistar amb el seu antic col·lega Servi Sulpici Ruf (llavors procònsol a Grècia) i allí va ser assassinat per un servidor, Publi Magi Quiló, suposadament per algun ressentiment privat (encara que es va corre el rumor que seguia instruccions de Cèsar). Sulpici li va fer funerals amb els honors corresponents, i va ser enterrat a l'Acadèmia on els atenencs li van erigir un monument pagat amb diners públics.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 932-933.
# Marc Claudi Marcel (cònsol 331 aC)

Marc Claudi Marcel (en llatí Marcus Claudius Marcellus) va ser un magistrat romà que va viure al segle iv aC. Formava part de la branca plebea de la gens Clàudia i era de la família dels Claudi Marcel.
Va ser elegit cònsol l'any 331 aC juntament amb Gai Valeri Potit i es va destacar per l'execució de setanta matrones romanes acusades d'emmetzinadores.
L'any 327 aC va ser nomenat dictador per celebrar el comicis, però el seu nomenament va ser anul·lat pels àugurs pretextant alguna informalitat. Els tribuns de la plebs van protestar, ja que consideraven que el dictamen dels àugurs estava motivat perquè Marcel era plebeu, i no volien un dictador d'aquesta classe social.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 927.
# Al Jehad Force

Al-Jeah Force és un grup guerriller dels més importants de Caixmir que fou fundat el 1997 per la unió de la Muslim Janbaz Force i la Kashmir Jehad Force. No té gaire activitat des del 2002.

## Referències

* ↑ Prakash (Col.), Ved. Encyclopaedia of terrorism in the world Vol.3 (en anglès). Gyan Publishing House, 2011, p. 133. ISBN 978-81-7835-868-0.
# Abdallah Khalil

Sayyid Abdallah Khalil (àrab: عبد الله خليل, ʿAbd Allāh Ḫalīl) (Omdurman, 1988 – Khartum, 1970) fou un polític del Sudan i primer ministre del 5 de juliol de 1956 al 17 de novembre de 1958.
Era un general de l'exèrcit que es va retirar per formar part del Front Independentista (FI) el nom que van agafar l'Umma i els que li donaven suport que s'havien reagrupat després de la seva derrota electoral el 1953 i s'oposaven al Partit Nacional Unionista que exercia el poder en solitari. Una votació (4 de juliol de 1956) va fer caure al govern per 60 vots a 31 i l'endemà va formar govern Khalil, com a cap del Front Independentista (FI) va formar un govern d'àmplia coalició amb tots els partits abans a l'oposició i el nou Partit Democràtic Popular (escindit del partit al govern) amb un nombre de carteres proporcional als diputats que cadascun aportava.
El FI va participar en les primers eleccions legislatives de 27 de febrer a 8 de març de 1958 i va obtenir la majoria relativa (63 escons) i el 20 de març Khalil era confirmat com a primer ministre amb 103 vots dels 198 del parlament i el 26 va formar un govern de coalició amb 9 membres de l'Umma i 6 del Partit Democràtic Popular. Khalil anava perdent suport perquè s'inclinava per posicions pro-occidentals i favorable als Estats Units en contra d'Egipte. Fou enderrocat per un cop d'estat militar d'Ibrahim Abbud el 17 de novembre de 1958.

## Referències

* ↑ «Sudan Embassy in Canada». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 3 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Gabriel Warburg, Hot Spot: Egypt and Sudan Wrangle over Halayib, Middle East Quarterly Vol. 1 No. 1, March 1994
# Abdallah Lamrani

Abdallah Lamrani (àrab: عبد الله العمراني) (Marroc, 1946 - Rabat, 14 d'abril de 2019) fou un futbolista marroquí de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció del Marroc amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1970.
Pel que fa a clubs, destacà a FAR Rabat.

## Referències

* ↑ «برقية مواساة.. الملك يعزي أسرة اللاعب الدولي السابق الراحل عبد الله العمراني». Kifache, 17-04-2019 [Consulta: 17 abril 2019]. Arxivat 17 April 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-04-17. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ «Abdallah LAMRANI». FIFA. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2019. [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ Abdallah Lamrani a worldfootball.net
* ↑ Abdallah Lamrani a National-Football-Teams.com (anglès)
# Abdalá Bucaram

Abdalá Bucaram Ortiz (Guayaquil, Equador, 4 de febrer de 1952) és un advocat i polític equatorià. Va ser president de l'Equador (1996-1997).
Bucaram va ser cap de policia de la província del Guayas, alcalde de Guayaquil i membre fundador del Partido Roldosista Ecuatoriano (PRE). Arribà a la presidència després de les eleccions de 1996, on superà el seu rival del Partido Social Cristiano Jaime Nebot. La seva campanya i el seu govern posterior es van basar en un fort populisme. La seva manca de credibilitat i els seus escàndols anteriors per corrupció mentre era alcalde de Guayaquil el van perjudicar considerablement. Els sis mesos en què governà van estar caracteritzats per la corrupció i el caos econòmic, el que provocà un fort descontentament popular després dels primers mesos.
El congrés el va separar de la presidència equatoriana al·legant «incapacitat mental». Es va exiliar a Panamà amb càrrecs de corrupció, fins al 2 d'abril del 2005, quan va tornar temporalment al país sense càrrecs, enmig dels escàndols que van posar fi al govern de Lucio Gutiérrez. Els càrrecs de corrupció es van reinstaurar el 20 d'abril i retornà al seu exili panameny, des d'on segueix intentant influir en la política equatoriana.

## Referències

* ↑ Ortiz de Zárate, Roberto. «Abdalá Bucaram Ortiz». CIDOB. [Consulta: 4 abril 2017].
# Marco Bechis

Marco Bechis (Santiago, 24 d'octubre de 1955) és un guionista i director de cinema italoxilè.

## Biografia

La seva pel·lícula Garage Olimpo va ser presentada en el 52è Festival Internacional de Cinema de Canes a la secció Un Certain Regard. Supervivent del camp de concentració “El Club Atlético”, on va estar detingut 15 dies a l'abril de 1977, va ser expulsat a Itàlia, ja que comptava amb passaport d'aquest país.

## Filmografia
### Director y guionista

* 1991 - Alambrado
* 1997 - Luca's Film
* 1999 - Baires-Sarajevo
* 1999 - Garage Olimpo
* 2001 - Figli/Hijos
* 2008 - La terra degli uomini rossi - Birdwatchers
* 2011 - Il sorriso del capo

### Guionista

* 1996 - Il Carniere

### Productor

* 1997 - Luca's Film
* 1999 - Garage Olimpo
* 1999 - Baires-Sarajevo
* 2008 - La terra degli uomini rossi - Birdwatchers

## Premis i distincions
### Festival Internacional de Cinema de Venècia

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2008 | Premi C.I.C.T. UNESCO Enrico Fulchignoni | La terra degli uomini rossi | Guanyador |

## Referències

* ↑ Festival de Cannes. «Garage Olimpo». [Consulta: 21 agost 2012].
* ↑ Página/12. «Marco Bechis habla de “Garage Olimpo”».
* ↑ «65th Venice Film Festival Official Venezia 65 Awards». labiennale.org. Arxivat de l'original el 2008-09-12. [Consulta: 21 abril 2018].
# Marco Fabián

Marco Fabián (21 de juliol de 1989) és un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 2014.

## Referències

* ↑ «M. Fabián». Soccerway [Consulta: 13 octubre 2016].
# Alberto Sols García

Alberto Sols García (Saix, Alt Vinalopó, 2 de febrer de 1917 - Dénia, 10 d'agost de 1989) fou un bioquímic valencià, especialista en la biologia molecular.

## Biografia

Nascut el 2 de febrer de 1917 a la població valenciana de Saix (Alt Vinalopó), va doctorar-se en medicina el 1946, traslladant-se fins a Barcelona com a professor adjunt de les càtedres de Fisiologia General i Química Fisiològica de la Universitat de Barcelona. El 1951 viatjà fins als Estats Units per a ampliar estudis, i on treballà al costat de Carl i Gerty Cori, amb qui feu grans estudis sobre l'hexocinasa, l'enzim que condiciona el metabolisme energètic del cervell. Retornà a Espanya el 1954 i dona inici a la seva tasca investigadora a la Universitat Complutense de Madrid, i després en el Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC).
L'any 1957 va rebre el Premi Francisco Franco de Ciència pel seu treball sobre fosforització enzimàtica i transport actiu de sucres. El 1969 es va fer càrrec del departament de Bioquímica de la Facultat de Medicina de Madrid, i el 1976 va ser nomenat catedràtic de Bioquímica de la Universitat Autònoma de Madrid. Ha publicat molts treballs en revistes especialitzades.
El 1981 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica, en la seva primera edició, pel seu treball pioner de la Bioquímica espanyola, l'activitat de la qual ha donat origen al desenvolupament d'una puixant escola de Bioquímica, universalment reconeguda. Poc abans de morir fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina.
Sols García morí el 10 d'agost de 1989 a la ciutat de Dénia (Marina Alta).

## Referències

* ↑ 1989 - Sols García, Alberto al web de la RANM

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1981 Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
# Alegria

* Aquest article tracta sobre estat d'ànim. Si cerqueu el disc d'Antònia Font, vegeu «Alegria (àlbum)».
L'alegria és un sentiment bàsic, resultat d'una viva satisfacció d'ànima. La paraula prové del llatí alicer, aliceris que significa «viu, animat». A l'expressió facial es lliga amb el somriure i els ulls brillants.
En la medicina psicosomàtica estudia en quina mesura funcionin millor els òrgans del nostre cos i la nostra ment guanyi en claredat i eficiència sota la influència de sentiments postivos com l'alegria.. Els estats mentals positius indueixen el cervell a alliberar endorfina, una hormona analgèsica que alleuja o elimina el dolor, tant físic com emocional, i augmenta la resistència de la ment i del cos. L'alegria es pot propagar, és «contagiosa».

## Referències

* ↑ «Alegria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «alegre 1.3 alegria». A: Diccionari etimològic, 1996 (2004, 4ª edició), p. 55. ISBN 9788441225169.

## Bibliografia

* Campderrós, Joseph. Goig sense alegría: juguet cómich en prosa. Tip. de V. Cusó Estrada, 1904. ISBN 978-1272650032.
* Cervon, Jacqueline. Selim, El venedor d'alegria. Editorial Bruno, 2009. ISBN 978-84-216-6289-2.
* Manzanares Oliver, Jordi. Alegría : una revista per combatre en Patufet. 1. ed. Lleida: Pagès Editors, 2007. ISBN 978-84-9779-574-6.
* Rovira, Álex. Alegria. 1ª ed. Barcelona: Columna, 2017. ISBN 978-84-664-2324-3.
* Rusiñol, Santiago. L'alegria que passa : introducció, notes i proposta didàctica de Joan Oriol i Giralt. Barcelona: La Galera, agost del 2019, p. 139. ISBN 978-84-246-6484-8.
* Torralba, Francesc. L'Alegria. Lleida: Pagès, 2008. ISBN 978-84-9779-675-0.

## Enllaços externs

* «Tens una Alegria Contagiosa». Tardor (grup_musical).
Viccionari
# Alegría

«Alegria o alegría» té aquests significats:
* Alegria, una de les emocions bàsiques, juntament amb la por, la ira, el fàstic, la tristesa i la sorpresa.
* Botànica :
** Alegria (Antirrhinum barrelieri), una espècie botànica
** Alegria (Impatiens balsamina), una espècie botànica
** Alegria (Amaranthus cruentus), també anomenada huautli (en náhuatl), una espècie botànica de la família Amaranthaceae nativa de Mèxic, amb les llavors comestibles de la qual es produeix el dolç del mateix nom
** Alegria de La Rioja, una varietat de bitxo originària de la Comunitat Autònoma de La Rioja (Espanya)
** Nom comú del bitxo Capsicum frutescens
** Nom comú de Laserpitium siler
* Llocs :
** Alegría (El Salvador), municipi del departament de Usulután, a El Salvador
** Alegría (Zulia), població de Zulia (Veneçuela)
** Alegría o Dulantzi, municipi de la província d'Àlaba, Espanya
** Alegría o Alegia, municipi de la província de Guipúscoa, Espanya
** Alegría (Filipines), municipi de la província de Surigao del Nord, Filipines
* Alegría, barri de la ciutat de Surigao, municipi de la província de Surigao del Nord, a les Filipines
* Biografies:
** Ciro Alegría Bazán, escriptor, polític i periodista peruà
** Fernando Alegría, escriptor xilè
** Ricardo Alegría, arqueòleg i historiador porto-riqueny
** Alfredo Alegría Rosales, poeta nicaragüenc i hondureny
** Claribel Alegría, escriptora nicaragüenc i salvadorenca
** Alonso Alegría, dramaturg i director teatral peruà
** Gonzalo Alegría, economista i polític peruà
** Reverend Alegria o Reverend Lovejoy, personatge de la sèrie animada Els Simpson.
* Obres:
** Oda a l'Alegria, poema escrit pel poeta alemany Friedrich von Schiller en 1785, que va musicar Beethoven i que ha estat adoptat com a Himne Europeu i de la Unió Europea
** Alegria, composició poètica formada per dos versos.
** La ciutat de l'Alegria, pel·lícula basada en la novel·la del mateix títol de Dominique Lapierre.
** Alegría, pal flamenc
** Alegría, àlbum en viu del cantant cristià Marcos Witt
** Alegría, grup de cúmbia musical de Xile.
** Alegría, espectacle del Cirque du Soleil.
** ¡Alegría!
** Alegria (àlbum)
* Miscel·lània :
** Alegría, cognom
** Alegría, col·lecció d'accessoris de Mil Delirios, Colòmbia
** La Alegría
# Maisoniças

Maisoniças (en francès Maisonnisses) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 213 habitants. Està integrada a la Communauté de communes du Pays du Cruesa Thaurion Gartempe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 284 | 265 | 189 | 206 | 213 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Serge Meaume | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Mario Aldo Montano

* No s'ha de confondre amb Aldo Montano (tirador d'esgrima, 1910) o Aldo Montano (tirador d'esgrima, 1978).
Mario Aldo Montano (Liorna, 1 de maig de 1948) és un esportista italià ja retirat que va competir en esgrima, especialista en la modalitat de sabre.
Va participar en tres Jocs Olímpics d'Estiu entre els anys 1972 i 1980, i hi va obtenir en total tres medalles: or a Múnic 1972, plata a Mont-real 1976 i plata a Moscou 1980. Va guanyar set medalles en el Campionat Mundial d'Esgrima entre els anys 1971 i 1979.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 1972 | Múnic ( Alemanya) | 1 | Sabre per equips |
| 1976 | Mont-real ( Canadà) | 2 | Sabre per equips |
| 1980 | Moscou ( Unió Soviètica) | 2 | Sabre per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 1971 | Viena ( Àustria) | 3 | Sabre per equips |
| 1973 | Göteborg ( Suècia) | 1 | Sabre individual |
| 1973 | Göteborg ( Suècia) | 3 | Sabre per equips |
| 1974 | Grenoble ( França) | 1 | Sabre individual |
| 1974 | Grenoble ( França) | 3 | Sabre per equips |
| 1978 | Hamburg ( Alemanya) | 3 | Sabre per equips |
| 1979 | Melbourne ( Austràlia) | 2 | Sabre per equips |

## Referències

* ↑ «Fencing World Championships (1921-2011)». Pàg. del Comitè Olímpic dels Estats Units (anglès)
# Mario Hernández Fernández

Mario Hernández Fernández (nascut el 25 de gener de 1999) és un futbolista professional espanyol que juga com a lateral dret.

## Carrera de club

Nascut a Madrid, Hernández es va incorporar a la formació juvenil del Rayo Vallecano el gener del 2016, procedent de l'Atlètic de Madrid. Va fer el seu debut sènior amb el filial el 2 de setembre de 2017, començant com a titular en una victòria a casa de Tercera Divisió per 2-0 contra la RSD Alcalá.
Hernández va marcar el seu primer gol sènior el 2 de maig de 2018, marcant un guanyador a l'últim minut en la derrota per 2-1 fora del CD San Fernando de Henares. El 17 d'agost va ser cedit al Recreativo de Huelva a Segona Divisió B, però no va poder jugar ja que la seva inscripció no va arribar a temps a la Reial Federació Espanyola de Futbol.
El 4 de gener de 2019, Hernández va deixar el Recre i es va traslladar a la UD Melilla, com a company de tercera divisió, cedit durant la resta de la temporada. El 15 d'agost es va incorporar a la UD San Sebastián de los Reyes en la mateixa categoria, també en contracte temporal.
En tornar, Hernández va jugar amb el primer equip a la pretemporada i va debutar professionalment el 13 de setembre de 2020 en la victòria a casa per 1-0 contra el RCD Mallorca.
Hernández va debutar a la màxima categoria del futbol espanyol el 17 d'octubre de 2021, començant com a titular i fent el gol de l'empat en la victòria per 2-1 a casa davant l'Elx CF. No obstant això, va actuar poques vegades en les dues temporades següents, fent principalment de substitut d'Iván Balliu, i va confirmar la seva marxa del Rayo el 3 de juliol de 2023, després que el seu contracte expirés.
El 2 d'agost de 2023, Hernández es va incorporar al Reial Oviedo a la segona divisió amb un contracte d'un any.

## Referències

* 1 2 «Mario Hernández debutó con el Rayo Vallecano» (en castellà). Unión Rayo, 13-09-2020. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «Mario Hernández se marcha cedido al Recreativo de Huelva» (en castellà). Marca, 17-08-2018. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «El calvario de Mario Hernández en el Recreativo de Huelva» (en castellà). Marca, 10-10-2018. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «Mario Hernández no sigue en el Recreativo y se marcha al Melilla» (en castellà). Marca, 04-01-2019. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «Mario Hernández, nuevo fichaje de la U.D. Sanse» (en castellà). UD SS Reyes, 15-08-2019. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2023. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «La intensidad del Rayo superó la calidad del Mallorca» (en castellà). Marca, 13-09-2020. [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «Mario Hernández confirma su marcha del Rayo: "Seguiré apoyando a la Franja desde donde haga falta"» (en castellà). Marca, 03-07-2023. [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «Mario Hernández, nuevo futbolista del Real Oviedo» (en castellà). www.realoviedo.es, 02-08-2023. [Consulta: 2 agost 2023].

## Enllaços externs

* Mario Hernández a BDFutbol
* Mario Hernández a La Preferente (castellà)
* Mario Hernández, Fitxa a Soccerway