OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nutrició enteral

La nutrició enteral o gavatge és una tècnica especial d'alimentació que consisteix a administrar els diferents elements nutritius a través d'una sonda, col·locada de tal forma que un extrem queda en l'exterior i l'altre en diferents trams del tub digestiu, suprimint les etapes bucal i esofàgica de la digestió. A aquesta modalitat d'alimentació cal recórrer quan no és possible una adequada alimentació oral voluntària, sempre que la capacitat de l'aparell digestiu permeti absorbir els nutrients. Per tant, el requisit imprescindible perquè el pacient rebi aquesta alimentació, és que aquest tingui un aparell digestiu amb una mínima capacitat motora i funcional. Ara bé, en el concepte de nutrició enteral s'inclou la via oral si s'empren dietes químicament definides.

## Vies d'administració

L'administració pot realitzar-se per:
* Sonda nasogàstrica. És la més comuna. La via d'entrada és un dels orificis nasals, des d'on es fa progressar la sonda fins a la cavitat gàstrica.
* Sonda nasogastro-duodenal i nasogastro-jejunal. És una varietat de l'anterior en la qual l'extrem distal queda situat en l'interior del duodè o del jejú.
* Sonda de gastrostomia. La sonda s'introdueix en la cavitat gàstrica a través d'una incisió quirúrgica de la paret abdominal.
* Sonda de jejunostomia. La sonda queda situada en l'interior de les primeres nanses jejunals, amb l'extrem extern passant a través de la paret abdominal. Sol deixar-se col·locada durant l'acte quirúrgic (en una gastrectomia per exemple).

## Modalitats de nutrició enteral

Hi ha dues modalitats de nutrició enteral:
* Nutrició enteral a dèbit discontinu. La característica d'aquesta modalitat és la infusió a través de la sonda dels diferents nutrients, en intervals lliures de temps. No cal cap element mecànic propulsor, i pot portar-se a terme mitjançant xeringa o per l'acció de la gravetat.
* Nutrició enteral a dèbit continu. És la infusió gàstrica o duodeno-jejunal dels diferents elements nutritius de forma ininterrompuda i mitjançant un procés mecànic. Es caracteritza pel fet que s'alenteix considerablement la velocitat del trànsit, millora l'absorció, es disminueixen i estabilitzen les secrecions digestives, i no se sobrecarrega l'aparell digestiu.

## Referències

* ↑ «gavatge». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Societat Espanyola de Nutrició Parenteral i Enteral (divulgació) Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine.. Consultat el 10 de setembre de 2011.

## Enllaços externs

* Societat Espanyola de Nutrició Parenteral i Enteral (SENPE)
* Programa Web que permet gestionar la nutrició artificial Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Nutrició parenteral
# Nuthin' Fancy

Nuthin' Fancy és el tercer àlbum d'estudi de la banda estatunidenca Lynyrd Skynyrd. Fou publicat l'any 1975 i el primer del grup a entrar al Top 10 en la llista d'àlbums del seu país. Fou enregistrat en els Studio One, Doraville l'agost de 1974 i als WEBB IV Studios d'Atlanta el gener de 1975.

## Llista de cançons
### Cara A

* "Saturday Night Special" (E. King, R. Van Zant) – 5:08
* "Cheatin' Woman" (R. Van Zant, G. Rossington, A. Kooper) – 4:38
* "Railroad Song" (E. King, R. Van Zant) – 4:14
* "I'm a Country Boy" (A. Collins, R. Van Zant) – 4:24

### Cara B

* "On the Hunt" (A. Collins, R. Van Zant) – 5:25
* "Am I Losin'" (G. Rossington, R. Van Zant) – 4:32
* "Made in the Shade" (R. Van Zant) – 4:40
* "Whiskey Rock-A-Roller" (E. King, R. Van Zant, B. Powell) – 4:33

### Reedició CD 1999

* "Railroad Song (Live)" (E. King, R. Van Zant) – 5:27
* "On the Hunt (Live)" (A. Collins, R. Van Zant) – 6:10

## Personal

* Ronnie Van Zant – cantant
* Allen Collins – guitarra Gibson Firebird
* Ed King – guitarres Fender Stratocaster i Gibson SG
* Gary Rossington – guitarra Gibson Les Paul
* Billy Powell – teclats
* Leon Wilkeson – baix
* Artimus Pyle – bateria, percussió

### Addicional

* Barry Harwood – dobro, mandolina
* Jimmy Hall – harmònica
* David Foster – piano
* Bobbye Hall – percussió

## Enllaços externs

* Nuthin' Fancy al web oficial del grup (anglès)
# Nonnweiler

Nonnweiler és un municipi del districte de Sankt Wendel a l'estat federat alemany de Saarland. Està situat aproximadament a 20 km al nord-ost de Sankt Wendel, i a 30 km al sud-est de Trèveris.

## Nuclis

* Bierfeld
* Braunshausen
* Kastel
* Nonnweiler
* Otzenhausen
* Primstal
* Schwarzenbach
* Sitzerath

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Olivier Rochus

Olivier Rochus (18 de gener de 1981, Namur, Bèlgica) és un jugador professional de tennis germà del jugador Christophe Rochus. En el seu palmarès posseeix dos títols en individuals i dos títols en dobles, en el qual destaca el seu trofeu aconseguit en Roland Garros al costat del seu compatriota Xavier Malisse, l'any 2004. Destaca a més per ser el jugador de més baixa alçària (1,65 m) del circuit professional de tennistes.

## Enllaços externs

* Olivier Rochus a l'ATP (anglès)
* Olivier Rochus a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Olivier Rochus a la Copa Davis (anglès)
# Beaune

«Beaune» té aquests significats:
* Beaune (municipi de Costa d'Or), a la regió de Borgonya (França)
* Beaune-d'Allier, municipi francès al departament de l'Alier
* Beaune-la-Rolande, municipi francès al departament del Loiret
* Beaune-sur-Arzon, municipi francès al departament de l'Alt Loira
* Cantó de Beaune-la-Rolande, cantó francès al districte de Pithiviers (departament de Loiret)
* Cantó de Beaune-Nord, cantó francès al districte de Beaune (departament de Costa d'Or)
* Cantó de Beaune-Sud, cantó francès al districte de Beaune (departament de Costa d'Or)
* Comtat de Beaune, jurisdicció feudal de Borgonya
* Districte de Beaune, districte del departament de la Costa d'Or, a la regió de Borgonya
* Vescomtat de Beaune
# Nazha El Khalidi

Nazha El-Khalidi (Al-Aaiun, Sàhara Occidental, 27 de desembre de 1991) és una periodista i activista sahrauí, membre del col·lectiu Equipe Media.
El 21 d'agost de 2016 va ser detinguda a la platja de Fem Lwad per part de la Gendarmeria Reial després d'enregistrar la repressió d'una manifestació a favor de l'autodeterminació del Sàhara Occidental. Treballava com a corresponsal per a la televisió de la República Àrab Sahrauí Democràtica.
El 4 de desembre de 2018 va tornar a ser detinguda fent una emissió en directe per Facebook d'una altra manifestació, sent jutjada el 24 de juny del 2019, després d'un endarreriment i sense presència d'observadors internacionals.

## Referències

* ↑ «Nazha El-Khalidi, a Saharawi journalist, describes her experience in custody of the Moroccan police». Adalalk, 31-08-2016.
* ↑ «Marruecos persigue a periodistas del Sáhara: el caso de Nazha El Khalidi». La Comuna, 16-03-2019. [Consulta: 16 maig 2019].
* ↑ «Maroc : Une loi instrumentalisée contre la liberté de la presse». Human Rights Watch, 16-05-2019. [Consulta: 16 maig 2019].
* 1 2 «Juicio contra la periodista saharaui Nezha Khalidi queda visto para sentencia». El Diario Vasco, 24-06-2019. [Consulta: 26 juny 2019].
# Mark Neale

Mark Neale és un documentalista i director de cinema britànic instal·lat a Los Angeles, Califòrnia. El seu treball més conegut és el documental de 1999 No Maps for These Territories, que perfilava l'autor cyberpunk William Gibson. Abans de No Maps, Neale havia estat un aclamat director de vídeo musical, fent vídeos per a artistes com U2, Paul Weller i Counting Crows. El 2003, Neale va escriure i dirigir Faster, un documental sobre el campionat mundial de motociclisme de MotoGP i la seva seqüela The Doctor, the Tornado and the Kentucky Kid el 2006.

## Filmografia

* Mojo Working: Jimi Hendrix (1992)
* No Maps for These Territories (1999)
* Faster (2003)
* Faster & Faster (2004)
* The Doctor, the Tornado and the Kentucky Kid (2006)
* Charge, Zero Emissions/Maximum Speed (2011)
* Fastest (2011)
* Hitting The Apex (2015)

## Videografia

* U2 — "Lemon" (1993)

## Referències

* 1 2 Dodson, Sean «The original cyberpunk». The Guardian, April 26, 2001. «Mark Neale is an LA-based former music director who has made videos for U2, Paul Weller and Counting Crows. Neale met Gibson while working on the Channel 4 series, Buzz, in the early 90s. The pair first collaborated at the Seville Expo in 1992.»
* ↑ Cycle World, volume 44, Jan-Jun 2005. CBS Publications. p.78
* ↑ Lundegaard, Erik «Why the insane need for speed? "Fastest" falters». Seattle Times [Consulta: 24 setembre 2008].
# Mariano Belmonte y Vacas

Mariano Belmonte y Vacas (Còrdova, 1828 – València, 1864) va ser un pintor espanyol.

## Biografia

Va néixer a Còrdova el 1828, fill de José Belmonte, treballador del capítol de la catedral. Va formar-se a l'Escola de Belles Arts de Còrdova, on va ser deixeble de Juan de Dios Montserrat. Va continuar els seus estudis a Madrid, a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran.
Es va especialitzar en el paisatge, i va pintar els encontorns de Madrid i de València. Va presentar diverses de les seves obres als certàmens de l'Exposició Nacional de Belles Arts de 1856 a 1864, assolint una menció honorífica el 1858 i el tercer premi a les de 1860 i 1862. Arran d'aquests guardons, els seus quadres Coves de les Palomes i Vista de la Casa de Campo van ser comprades pel govern espanyol i van passar al Museu del Prado. El 1864 va exposar cinc paisatges a l'Exposició Provincial de Cadis. També està documentat l'obra Un país, que va estar a col·lecció de l'infant Sebastià de Borbó.
En moment donat va ser acadèmic i professor de l'Acadèmia de Belles Arts de Cadis, primer, i després de la de Sant Carles de València. En ambdues va arribar a ser nomenat director de la institució per mèrits artístics. Establert a València, va morir el 1864.
Hom afirma que la seva obra, tot i reunir força mèrits, no va arribar a brillar a causa de la seva mort prematura.

## Obres

Algunes de les seves obres, conservades a museus, són:
* Coves de les Palomes (1864). Museu del Prado.
* Vista de la Casa de Campo. Museu del Prado.
* Un paisatge. Museu de Cadis.
* Retrat d'Isabel II (còpia de Federico de Madrazo). Museu de Belles Arts Còrdova.

## Referències

* 1 2 3 «Belmonte y Vacas, Mariano» (en castellà). Museu del Prado. [Consulta: 19 gener 2023].
* 1 2 3 4 5 Ramírez de Arellano, Rafael. Diccionario biográfico de artistas de la provincia de Córdoba (en castellà). Madrid: José Perales y Martínez, 1893, p. 50, 89-90.
* 1 2 3 4 5 6 Ossorio y Bernard, Manuel. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX (en castellà). Madrid: Moreno y Rojas, 1883-1884, p. 79.
* 1 2 Diccionario enciclopedico hispano-americano de literatura, ciencias y artes (en castellà). vol. 3. Barcelona: Montaner y Simón, 1888, p. 418.
# Mallomys istapantap

Mallomys istapantap és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 2.450 i 3.850 msnm a Indonèsia i Papua Nova Guinea. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans i els herbassars subalpins. Està amenaçat per la caça i la depredació per gossos salvatges. El seu nom específic, istapantap, significa 'dels cims' en pidgin melanesi.

## Referències

* ↑ Helgen, K. et al. Mallomys istapantap. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 18 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Mallomys» d'Animalia (en anglès).
# Marlow (Oklahoma)

Marlow és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 4.592 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marlow tenia 4.592 habitants, 1.877 habitatges, i 1.289 famílies. La densitat de població era de 249,7 habitants per km².
Dels 1.877 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.105 $ i la renda mediana per família de 30.568 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.984 $ mentre que les dones 19.620 $. La renda per capita de la població era de 12.714 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 15,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marlow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marlow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Mas Galí

Mas Galí és una masia gòtica de Riudellots de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas Galí, és una casa de dues plantes, vessants a laterals i cornisa catalana amb el ràfec de dues filades mixtes. Ha estat restaurada però conserva la seva estructura original, així com els elements de pedra de la façana. La porta principal és adovellada amb arc de mig punt, i les finestres són emmarcades en pedra monolítica. Cal destacar la finestra central gòtica d'arc conopial tardà i dentat amb arquets. A la dreta d'aquesta n'hi ha una altra de més petita, d'arc conopial amb impostes. Pel que fa a les obertures de la planta baixa, són rectangulars i presenten reixes de ferro forjat.
L'edifici ha estat reformat i per l'existència de fotografies antigues, se sap que algunes obertures de la façana s'han modificat, a banda i banda de l'edifici hi ha ampliacions modernes amb obertures simples i el pendent de la coberta ha estat canviada, cosa que s'aprecia en la façana lateral esquerra, on la part superior del mur és nova, de rajol sense arrebossar. En aquesta part, es pot veure, un contrafort de rajol i un petit cobert adossat, construït també de rajol. Per darrere hi ha altres annexos adossats al cos principal. Quant al parament, la façana principal és arrebossada de nou, a diferència de les laterals. Ha desaparegut la superfície circular enrajolada de davant la casa, l'era, que servia per a la batuda dels cereals. S'ha conservat però, a pocs metres, el paller, un cobert amb bigues de fusta i columnes de rajol, utilitzat avui com a garatge. També el pou, situat davant la casa, fet de rajol i envoltat per uns bancs.
A l'interior, la sala principal que serveix de distribuidor, està restaurada però manté tots els elements originals, les obertures emmarcades amb pedra, amb impostes i amb decoració d'arc conopial esculpida a la llinda, el paviment de peces de tova i la volta de rajol.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Galí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Mas Gavina

Mas Gavina és una masia de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

mmoble molt irregular; consta de planta baixa i primer pis. Cap de les obertures compreses en els dos pisos, segueix l'esquema prototípic tantes vegades vist i repetit en múltiples exemplars de: llinda monolítica, conformant un arc pla, muntants de pedra i ampit treballat. S'observa un gran predomini en la utilització de la fusta, concentrada sobretot en la coberta de les obertures, a l'entrada, en la balconada repujada del pla frontal de la casa i en les bigues, desposseint a l'edifici de la seva essència de masia rústica, i impregnant-la d'un caire i d'una aparença molt radical, pròxima a un xalet de muntanya. Es pot dir, que gairebé l'únic tret paral·lel que manté amb la resta de masies, és la coberta, amb una teulada a vessants a laterals o a dues aigües.

## Història

Aquesta finca, era domini directa de la Marquesa de Cartellà. Hi ha memòria d'haver estat una casa molt modesta; al 1964 en efectuar les obres que la deixaren en l'estat actual, es trobà una rajola amb la data de 1848. A final del segle xix n'era propietari Joan Bautista i Serra, solter. En morir ho deixà en herència a la seva neboda Maria Serra, que es casà amb un tal Bigas. El fill d'aquests, Joan Bigas i Serra, s'ho vengué a Esteve Carreras de Can Ravalent de Vidreres. La família aleshores masovera era la de Llorenç Ruscalleda i Carme Risech. L'any 1957 els Bigas vengueren la propietat a Josep Vilavella. Aquest al 1959 ho vengué a Francesca Sala, casada amb Jordi Pascual, els actuals propietaris i estadants que es dediquen a l'explotació d'una granja porcina. L'any 1969 en fer obres per construir unes naus dedicades a granja, es trobaren dues destrals i altres peces prehistòriques.
L'antiga masia va ser totalment restaurada i rehabilitada, dotant-la d'una imatge i aparença nova i alhora, radicalment diferent, l'arquitecte O. Sancivelli en el 1964.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Gavina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Mark V Composite en servei estonià

El tanc britànic Mark V Composite, va ser un model del Tanc Mark I que es va veure en servei en l'Exèrcit estonià a la Guerra d'independència d'Estònia del 1919 al 1920.

## Disseny i desenvolupament

En un principi, el Mark V havia de ser un disseny completament nou. No obstant això, el desembre de 1917, el motor nou desitjat i la transmissió ja estava disponible, aquest disseny va ser abandonat i la designació va canviar a una versió millorada del Mark IV, de fet el Mark IV era en un principi construït per tenir: més potència (150 bhp) amb un nou motor Ricardo, un mecanisme millorat de direcció i transmissió epicíclica, i només es necessitava un conductor. La cabina pel tirador era al sostre. Se'n van construir 400, 200 de cada de Mascles i Femelles. Alguns van ser convertits a Hermafrodites retirant els sponsons per donar lloc a un canó de 6 pounder i una metralladora extra.

## Galeria

* Demostració a prop de la platja a les portes de Tallinn (1920)
* Conduint al llarg del carrer Pärnu (1920)
* Conduint per Tallinn (1920)
* Conduint a la platja a les portes de Tallinn (1920)
* Vista frontal del tanc Mark V

## Enllaços externs

* Wikimedia: Atles d'Estònia
# Max Rudolf

Max Rudolf (Frankfurt del Main, 15 de juny de 1902 - 28 de febrer de 1995) va ser un director d'orquestra alemany, nacionalitzat estatunidenc.
Rudolf va estudiar violoncel, piano, orgue, trompeta, i composició al Conservatori Hoch a Frankfurt. Va dirigir a Friburg de Brisgòvia, Darmstadt, i Praga, abans de traslladar-se als Estats Units el 1940. El 1945, es va nacionalitzar nord-americà. Va dirigir a l'Òpera del Metropolitan entre 1946 i 1958, quan va ser nomenat director musical de l'Orquestra Simfònica de Cincinnati per 13 anys. Durant aquest període es va convertir en un destacat professor, impartint classes al Tanglewood Institute.
Va escriure The Grammar of Conducting, l'obra més utilitzada pels directors d'orquestra. Aquest llibre va aparèixer el 1950, sent reeditat amb importants revisions el 1980 i novament el 1994. Després de dirigir a Cincinnati, va ocupar els càrrecs de director de l'Orquestra Simfònica de Dallas durant una temporada (1973 - 1974) i d'assessor artístic de l'Orquestra Simfònica de Nova Jersey (1976 - 1977), sent a més contractat per les grans orquestres d'Amèrica, i interpretant en els principals teatres d'òpera. També va ser cap de l'òpera i del departament de direcció de l'Institut Curtis de Música (1970 - 1973 i 1983 - 1989).

## Referències

* 1 2 3 4 Forbes, Elisabeth «OBITUARY : Max Rudolf» (en anglès). The Independent, 04-03-1995 [Consulta: 20 maig 2014].

## Enllaços externs

* http://www.kcstudio.com/rudolf2.html
# Manzanares el Real

Manzanares el Real és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita al nord amb Rascafría, a l'oest amb Soto del Real, al sud-oest amb Colmenar Viejo i amb El Boalo i al nord-oest amb Navacerrada.

## Història

S'admet la hipòtesi que els druides van irrompre a Manzanares cap al 1000 aC, i queden reminiscències de ritus druídics en una festa religiosa de la localitat, la de la Virgen de Peña Sacra. Molt de temps després, en els anys de la conquesta de Roma, els pobladors de l'enclavament van entaular guerres sense quarter contra els invasors, i va quedar un assentament romà a Manzanares com a vestigi d'aquella civilització.
Després del període visigot i de la conquesta àrab, el poble reneix el 1248. Durant la Reconquesta, molts madrilenys van anar a la presa de Sevilla i els segovians van repoblar Manzanares, com es desprèn del testimoniatge que consta en una missiva expedida per Ferran III de Castella. A causa de l'assentament dels segovians en aquestes terres i de la seva expansió cap al sud comença una pugna entre ells i els madrilenys, que es resol, passats els anys, quan Alfons X de Castella incorpora aquests llocs a la Corona, moment en què el poble passa a anomenar-se El Real de Manzanares. Joan I de Castella va cedir el territori a Pedro González de Mendoza a finals del segle xiv, i va ser precisament amb la saga dels Mendoza que El Real de Manzanares va viure la seva màxima esplendor, durant els segles xv i xvi.
Posteriorment va passar per matrimoni a les mans d'altres membres de la noblesa, fins que en el segle xviii va tornar als dominis dels Mendoza, als quals Felip V en va concedir la possessió perpètua. Finalment, cal destacar que Manzanares és el bressol de l'autonomia madrilenya, ja que el castell va ser l'emplaçament triat, el 1982, per celebrar-hi l'acte de constitució de l'Assemblea de Parlamentaris de Madrid i el nomenament de la ponència redactora de l'estatut d'autonomia.

## Vegeu també

* Llegenda de l'Encantada.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Manzanares el Real Arxivat 2017-05-06 a Wayback Machine.
* Castell de Manzanares el Real - Història i Fotos
* Manzanares El Real: Història, cultura, naturalesa a Sierra Guadarrama-Alto Manzanares Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine.
# Manzanal de los Infantes

Manzanal de los Infantes és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 227 | 192 | 188 | 182 |
# Massa molecular

La massa molecular és la massa d'una molècula expressada en la unitat del sistema internacional, uma (unitats de massa atòmica). Més recentment la comunitat científica prefereix els símbols u o Da. El valor de la massa molecular de l'isòtop carboni-12 té un pes atòmic de 12. Es pot calcular la massa molecular d'un compost sumant les masses dels àtoms que el componen, tenint en compte el nombre d'àtoms de cada element.
Per exemple, en el cas de l'aigua (H₂O):
$2\times 1,0079+15,99994=18,0157\;{\text{uma}}$
on:
* massa atòmica del H: 1,0079
* massa atòmica del O: 15,99994
El factor de conversió de massa molecular a massa molar és el Nombre d'Avogadro (6,022 × 10$^{23}$):
$m_{\text{molar}}=m_{\text{molecular}}\times 6,022\cdot 10^{23}$

## Pes molecular

Anàlogament a la relació entre massa i força pes en el món macroscòpic, a nivell atòmic i molecular, també es compleix que la força pes F$_G$ d'un objecte de massa m situada en l'acció d'un camp magnètic com ara el terrestre amb constant gravitatòria mitjana g val el producte de la massa per la constant g.
$F_{\text{G}}=m_{\text{molecular}}\times g$
La utilitat del pes molecular és poca. És un concepte teòric perquè no hi ha eines per "pesar" molècules individuals. Per això històricament s'ha usat la nomenclatura de Massa molecular i Pes molecular quasi com a sinònims.

## Referències

* ↑ «The International System of Units (SI) (PDF) (8th ed.), p. 126, ISBN 92-822-2213-6» (en anglès). International Bureau of Weights and Measures, 2006. Arxivat de l'original el 2017-08-14. [Consulta: 30 maig 2020].
* ↑ «Atomic Weight' — The Name, Its History, Definition, and Units» (pdf) (en anglès). Pure and Applied Chemistry. 64 (10), 1992, pàg. 1535–43. DOI: 10.1351/pac199264101535.