OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Festival Internacional de Cinema de Palm Springs

El Festival Internacional de Cinema de Palm Springs és un festival de cinema dirigida a Palm Springs, Califòrnia.

## Història

El projecte es va iniciar el 1989 i se celebra anualment al gener. És organitzat per la Societat Internacional de Cinema de Palm Springs, que també organitzen el Palm Springs International ShortFest, un festival de curtmetratges dirigida al juny.
Encara que el festival està dedicat principalment a les pel·lícules americanes independents, l'objectiu de la seva creació va ser treure a la llum el cinema internacional. El 2013, el festival va projectar 42 de les 71 pel·lícules que van ser presentades per països de tot el món als Premis Oscar per l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa.
El festival sol atreure a prop de 135.000 persones, amb un 70 % provinent de fora de la Vall Coachella, incloent Canadà i Europa. També destaca per les seves cerimònies de premis on actors com Brad Pitt, Clint Eastwood, Sean Penn, Dustin Hoffman, Anne Hathaway i Leonardo DiCaprio han aparegut. El gener de 2011, entre els homenatjats del festival es trobaven Ben Affleck i Danny Boyle.
L'actual director del festival és Darryl Macdonald, qui va ser molt temps director del Festival de Cinema de Seattle.

## Referències

* ↑ «Variety.com - January fests steer clear of Sundance territory». archive.is, 30-06-2012. Arxivat de l'original el 2012-06-30 [Consulta: 6 febrer 2018].
# Faviola

La faviola o coco de cocoter és un dolç típic de la cuina catalana. És una preparació simple, a base d'una massa de bescuit extremadament flonjosa i lleugera, mullada en alguna classe de licor i cuita en un motlle. Al capdamunt, s'hi espolsa coco esmicolat.
Aquest dolç és típicament relacionat amb les festes, i té la tendència de perdre la consistència correcta en pocs dies per l'evaporació del licor que porta dins.

## Referències

* ↑ Fàbrega, Jaume. Les postres i els pastissos de l'àvia. Cossetània Edicions, 2005, p. 426. ISBN 978-84-9791-091-0.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Fominka

Fominka (en rus: Фоминка) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 24 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Fomepizole

El fomepizole també conegut com a 4-metillpirazol, és un medicament usat per tractar les intoxicacions per metanol i per etilenglicol. Pot ser usat sol o amb combinació amb hemodiàlisi. Es dona per injecció intravenosa.
El fomepizole actua blocant l'enzim que converteix el metanol i el etilenglicol en els seus productes de degradació.
Està aprovat per a ús mèdic als Estats Units des de 1997

## Referències

* 1 2 3 4 «Fomepizole». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 21 desembre 2016. [Consulta: 8 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Antizol
* Antizol Product Monograph
* Advanced Consumer Drug Information Arxivat 2005-06-29 a Wayback Machine.
# Font del Segalar

La font del Segalar és una font del terme municipal de Castell de Mur, en territori del poble de Vilamolat de Mur, de l'antic municipi de Mur.
Està situada a 715 m d'altitud, a l'esquerra de la llau del Toll, a la partida de la Font Vella. És a ran, al costat sud, de la carretera local del castell de Mur a Fígols de Tremp, encara no a 400 metres per la carretera al sud-oest de Vilamolat de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ferran Fivaller

Ferran Fivaller (Barcelona? segle XVI-finals segle XVI o principis segle XVII).

## Biografia

Ferran Fivaller estudià arts i jurisprudència i posteriorment es doctorà en arts i teologia per la Universidad de Salamanca. Degut a la seva extensa formació va desenvolupar diferents càrrecs com a mestre en teologia o advocat. També fou canonge de Tortosa.
Amb aquesta brillant carrera acadèmica fou nomenat rector de la Universitat de l'Estudi General de Barcelona, concretament entre l'1 d'agost de 1588 i el 31 de juliol de 1590. Aquest mateix any, 1590, va ser nomenat oïdor eclesiàstic de la Generalitat de Catalunya. Va obtenir del rei Felip II la canongia de Tortosa. Tanmateix, a l'acabar el seu mandat a la Diputació se li va instruir un procés de visita motivat potser per la seva adhesió a Catalunya i defensa de l'organisme de la Generalitat de Catalunya. Va morir probablement a Barcelona a finals del segle XVI o principis del segle xvii.

## Referències

* ↑ Querol, Enric. Google Books Estudio sobre cultura literaria a Tortosa a l'edat moderna.. Abadia de Montserrat, 2006, p. 21 [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ Fernández Luzón, Antonio. Tesis doctorals en xarxa La Universidad de Barcelona en el siglo XVI. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2003, p. 186 [Consulta: 15 desembre 2015]. Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Fargas Peñarrocha, Maria Adela.«Organització familiar i política de grup de l'època moderna: els Fivaller de Barcelona», Estudis: revista de historia moderna, 19, 1993, pp. 131-150. Disponible a: Catàleg de la biblioteca de la Universitat de València Arxivat 2014-12-25 a Wayback Machine.
* Fernández Luzón, Antonio. La Universidad de Barcelona en el siglo XVI, Universitat (Universitat de Barcelona 14). Barcelona: Publicacions i Edicions Universitat de Barcelona, 2005. Disponible a: Google Books
* Querol, Enric. Estudio sobre cultura literaria a Tortosa a l'edat moderna, Textos i estudis de cultura catalana 116. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006. Disponible a: Google Books

## Enllaços externs

* Registre d'autoritat de Ferran Fivaller. CRAI.Universitat de Barcelona Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.
# Ferran Ferrús i Ezquerra

Ferran Ferrús i Ezquerra (Barcelona, 21 d'octubre de 1921 - Barcelona, 10 de maig de 1997) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Es formà al FC Barcelona, jugant a l'infantil durant la Guerra Civil i al primer equip l'any 1939. L'any 1940 fitxà pel Terrassa FC, club on jugà a alt nivell durant quatre temporades. El 1944 ingressà al RCD Espanyol disputat 16 partits de lliga amb el club. Jugà cedit al Reus Deportiu el 1945. La temporada 1946-47 fitxà pel Reial Madrid, on guanyà la Copa del Rei l'any 1947. Defensà els colors de la UD Huesca les temporades 1948-49 i 1949-50. També fou jugador de UE Sant Andreu i CF Badalona.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 A l'hemerotèca de Mundo Deportivo trobem un porter anomenat Ferrús defensant la porteria del Sant Andreu (1946, 1949-50) i del Badalona (1950-53).
* ↑ «En el estadio de Montjuich». Mundo Deportivo, 08-09-1947. [Consulta: 1r desembre 2014].
* 1 2 «Del azulgrana al merengue». Mundo Deportivo, 25-04-2011. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Actividades del Barcelona». Mundo Deportivo, 24-09-1937. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «El torneo Ciudad de Barcelona Infantiles». Mundo Deportivo, 06-01-1938. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «En Granollers». Mundo Deportivo, 16-09-1940. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «En Lérida». Mundo Deportivo, 14-01-1944. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Fitxa de Ferrús». Periquito.cat. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «En Reus». Mundo Deportivo, 07-11-1945. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Farrús al Real Madrid». Mundo Deportivo, 01-12-1946. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «TEMPORADA 1948/1949». aupazaragoza.com. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Historia». platea.pntic.mec.es. Arxivat de l'original el 2015-01-28. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Col·lecció documental sobre la repressió franquista de l'Arxiu Nacional de Catalunya ... "Radio Ferrús, botiga de Ferran Ferrús Ezquerra, establert a Osca"». Butlletí de l'Arxiu Nacional de Catalunya, 01-02-2013. Arxivat de l'original el 2015-01-28. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Ferran Ferrús Ezquerra». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 abril 2019].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Flexió (anatomia)

* Per a altres significats, vegeu «Flexió (desambiguació)».
La flexió és, en anatomia, el moviment pel qual els ossos o altres parts del cos s'aproximen entre si en direcció anteroposterior, paral·lela al pla sagital.
La flexió és conseqüència de la contracció d'un o més músculs flexors. Per exemple, el bíceps braquial contret aproxima l'avantbraç al braç. Per aquesta raó s'utilitza el terme flexió per l'exercici que es fa a terra, partint de la posició de planxa, i apropant el bíceps i l'avantbraç baixant l'alçada del cos. També es fa servir el concepte "flexió de barra" quan l'exercici parteix d'estar penjat a una barra horitzontal al terra, a certa alçada, i es fa el moviment anteriorment descrit.
El moviment oposat a la flexió és l'extensió.

## Vegeu també

* Abducció
* Adducció
* Extensió

## Referències

* ↑ flexió a Optimot
# Exilarca

L'Exilarca (en hebreu: ראש גלות) (transliterat: Roix Galut) (en judeoarameu: ריש גלותא, Reix Galuta) (en català: "cap de l'exili") era el títol que se li donava, al líder secular de la comunitat jueva de Babilònia, a partir de la destrucció del Regne de Judà, i la deportació massiva dels hebreus, que fou realitzada pel rei babilònic Nabucodonosor II. L'origen del títol d'exilarca babilònic és encara incert, tanmateix se sap que només podien ser-ho personatges del llinatge davídic.

## Història

Mentre Babilònia va estar sota la dominació dels perses de l'Imperi Sassànida, els jueus residents van ser oprimits fins al punt que, sota el comandament del príncep (exilarca) Mar Zutra (segle vi), es van alçar en armes, i van aconseguir expulsar definitivament als perses de l'antiga ciutat de Mahuza. Durant 7 anys, l'exilarca va regnar sobre els hebreus, fins que les tropes del rei persa Kavad I, van prendre i van destruir la ciutat, en l'any 520. Mar Zutra va ser crucificat.
Quan els àrabs musulmans van conquerir la regió en el segle vii, el títol de "príncep jueu" de la diàspora, va recobrar la seva noblesa i rellevància. L'exilarcat va continuar existint fins al segle xi. L'exilarca era coronat mitjançant una suntuosa cerimònia, presidida per les màximes figures religioses, és a dir, els gueonim (directors) de les acadèmies talmúdiques de Sura, Pumbedita, i Nehardea. Aquests tenien la potestat per triar a l'exilarca.

## Referències

* Ben-Sasson, H. H.: Història del poble jueu, tom II, Aliança, Madrid, 1988.
* Dubnow, Simón: Manual de la Història Jueva, Sigal, Buenos Aires, 1977.
* Zacuto, Abraham: The Book of Lineage, Zacuto Foundation, Tel-Aviv, 2005.
# Francisco de Oleza Le-Senne

Francisco de Oleza Le-Senne (Palma, 1938 - Madrid, 2016) va ser un escriptor, teòleg i periodista espanyol, que va desenvolupar la seva carrera en premsa, ràdio i televisió.

## Biografia

Nascut a Palma, va estudiar Teologia en la Facultat Teològica dels Jesuïtes a Sant Cugat del Vallés, Barcelona, on es va llicenciar en 1969.
Interessat, durant anys, a esbrinar per què i per a quins l'ésser humà recorre la vida formant l'entramat espiritual que argumenta la història del món conforme a una naturalesa que es mostra commoguda per l'Esperit, va dirigir la seva recerca cap a les expressions místiques relatades per les diferents Tradicions Religioses.
Ha simultanejat les seves recerques antropològic teològiques amb l'exercici de la seva professió com a periodista, iniciada a Barcelona i Madrid. Va treballar a “La Prensa”, “Radio Popular” i “Radio Nacional de España”. En 1970 es va incorporar a T.V.E. (Televisió Espanyola), on va dirigir o va col·laborar en diferents programes educatius, culturals, divulgatius, sempre amb la intenció d'oferir un gènere centrat en la informació. Posteriorment va exercir els càrrecs de Coordinador de la Subdirecció de programes culturals i educatius. Delegat de la Unió Europea de Radiodifusió, va formar part de la Comissió d'Experts en programes educatius de l'O.E.R. Director de documentació dels Serveis Informatius de TVE. Més tard va ocupar els llocs de Director de la Producció Executiva de Programes d'Actualitat dels Serveis Informatius i Subdirector dels Serveis Informatius de TVE. Ha estat President Nacional de la Federació d'Associacions de Professionals de Ràdio i Televisió.
En 1990 se li va encarregar la direcció i presentació del programa “La Tabla Redonda”, premiat amb l'Antena de Oro de TVE. En ell va aconseguir reunir persones de prestigi nacional i internacional de diferents disciplines: filosofia, teologia, humanisme, ciència.

## Obres publicades

* “El Proceso Humano de Dios” (2014).
* “La Tabla Redonda” Volumen I: Técnicas de Iniciación (1994).
* “La Tabla Redonda” Volumen II: La Divinidad Secreta (1995).
* “La Tabla Redonda” Volumen III: El Grito del Profeta (1996).
* “Ignacio de Loyola, místico”. Capítulo en el libro “Ignacio de Loyola, Magister Artium en París 1528-1535” dirigido por Julio Caro Baroja (1991).

## Programes de televisió

* “Última Imagen”
* “Cuestión Urgente”
* “Primer Mundo”
* “Crónica 2”
* “Opinión Pública”
* “Los escritores”
* “Los pintores”
* “Nombres de ayer y de hoy”
* “Hoy por hoy”
* “Revistero”
* “Etcétera”
* “A pie, en bici o en moto”
* “Dentro de un orden”
* “La tarde con…”
* “Un verano Tal Cual”
* “La Tabla Redonda”

## Referències

* ↑ Francisco de Oleza al web de l'APM
* ↑ La tabla redonda per André Malby

## Enllaços externs

* Técnicas de Evolución - La Tabla Redonda (TVE 1990-1993) a Youtube
* Fallece Francisco de Oleza Le-Senne a pneumaticka
* Yihadismo contra occidentalismo, article de Francisco de Oleza al Diario de Mallorca
# Frederico Figueiredo

Frederico José Oliveira Figueiredo (25 de maig de 1991) és un ciclista portuguès, professional des del 2014 i actualment a l'equip Glassdrive-Q8-Anicolor. En el seu palmarès destaquen tres edicions del Gran Premi Internacional de ciclisme de Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho.

## Palmarès

* 2012
** 1r a la Gran Premi de la vila de Vigo II
* 2020
** 1r al Gran Premi Internacional de ciclisme de Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho i vencedor d'una etapa
* 2021
** 1r al Gran Premi Internacional de ciclisme de Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2022
** 1r a la Clàssica Aldeias do Xisto
** 1r a la Volta a Albergaria
** 1r al Gran Premi Internacional de ciclisme de Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho i vencedor d'una etapa
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional de ciclisme de Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho

## Referències

* ↑ «Frederico Figueiredo quiere marcar la diferencia en Efapel / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «Frederico Figueiredo gana la última etapa y el GP Torres Vedras / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «Figueiredo gana el Trofeo Agostinho; Murguialday y Bou, tercero y cuarto / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 26 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Frederico Rodrigues Santos

Frederico Rodrigues Santos, conegut com a Fred, (Belo Horizonte, 5 de març de 1993) és un futbolista brasiler que juga com a migcampista ofensiu amb el Fenerbahçe SK turc.

## Referències

* ↑ AS, Diario. «Fred (Frederico Rodrigues de Paula Santos)» (en castellà), 03-04-2019. [Consulta: 6 abril 2019].
Fred amb el Brasil - plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa Amèrica de futbol 2015
1 Jefferson •
2 Daniel Alves •
3 Miranda •
4 David Luiz •
5 Fernandinho •
6 Filipe Luís •
7 Douglas Costa •
8 Elias •
9 Tardelli •
10 Neymar •
11 Firmino •
12 Neto •
13 Marquinhos •
14 Thiago Silva •
15 Geferson •
16 Fabinho •
17 Fred •
18 Everton Ribeiro •
19 Willian •
20 Robinho •
21 Coutinho •
22 Casemiro •
23 Marcelo Grohe •
Seleccionador: Dunga
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de Futbol de 2018
1 Alisson •
2 Thiago Silva •
3 Miranda •
4 Geromel •
5 Casemiro •
6 Filipe Luís •
7 Costa •
8 Renato Augusto •
9 Gabriel Jesus •
10 Neymar  •
11 Coutinho •
12 Marcelo •
13 Marquinhos •
14 Danilo •
15 Paulinho •
16 Cássio •
17 Fernandinho •
18 Fred •
19 Willian •
20 Firmino •
21 Taison •
22 Fagner •
23 Ederson •
Entrenador: Tite
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de Futbol de 2022
1 Alisson •
2 Danilo •
3 Thiago Silva  •
4 Marquinhos •
5 Casemiro •
6 Alex Sandro •
7 Paquetá •
8 Fred •
9 Richarlison •
10 Neymar •
11 Raphinha •
12 Weverton •
13 Dani Alves •
14 Militão •
15 Fabinho •
16 Telles •
17 Bruno Guimarães •
18 Gabriel Jesus •
19 Antony •
20 Vinícius Jr. •
21 Rodrygo •
22 Ribeiro •
23 Ederson •
24 Bremer •
25 Pedro •
26 Martinelli •
Entrenador: Tite :
# Fangatau

Fangatau (en el dialecte local Fagatau) és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Administrativament és el cap de la comuna de Fangatau que inclou també l'atol Fakahina. Està situat a l'est i al centre de l'arxipèlag, a 900 km al nord-est de Tahití.

## Geografia

És un atol petit d'11 km², amb una llacuna interior sense cap pas a l'oceà. La vila principal és Teana, i la població total és de 135 habitants, al cens del 2002, que viuen principalment de la producció de copra. Disposa d'un gran monument en honor de la Mare de Déu, i d'un refugi anti-ciclons.

## Història

L'atol va ser descobert per Fabian von Bellinghausen, el 1820, i el va anomenar Araktchev. Històricament era anomenat Marupua.
El nom local, fagatau, denomina un dels set dialectes tuamotu que també inclou els atols de Fakahina i Puka Puka.
# Font de les Tàpies

La Font de les Tàpies és una font situada en el terme municipal de Calders, a la comarca del Moianès (fins al 2015 a la comarca del Bages).
És a 1,30 km d'Artés, 3,35 km de Navarcles i 4,40 km de Calders. La zona de les Tàpies és coneguda per la cascada de la font, la seva roureda (amb una cinquantena de roures) i la masia de les Tàpies, que és a prop. Pertany al territori del poble rural de Viladecavalls de Calders.
La font està situada en una fondalada de gran bellesa, oberta pel torrent de les Tàpies. Quan aquest torrent té un bon cabal, al costat de la font es pot contemplar una cascada d'uns 30 m de desnivell que es precipita sobre un petit gorg. Hi predomina la vegetació pròpia dels indrets humits. A l'obaga que hi ha al nord de la masia, el bosc (format per pins, roures, alzines, boixos, etc.) també és d'una gran bellesa.
Sembla que tradicionalment els ramats d'ovelles s'abeuraven en aquest indret. L'aigua ha estat canalitzada i embassada ja des d'antic (probablement el segle xix o abans).
Actualment s'utilitza com a zona d'esbarjo. S'hi arriba seguint el sender PR-C 135, amb inici a Artés, o des de la carretera N-141C. En el segon cas, aproximadament al quilòmetre 11 hi ha el trencall de la Colònia Jorba i, a l'altra banda de la carretera, el camí que va cap a les Tàpies. Abans d'arribar a la masia, cal deixar el camí principal i trencar a la dreta. Travessant una roureda i prenent un camí a mà esquerra es baixa fins a la font.
Es pot accedir a la part superior del salt mitjançant un corriol senyalitzat que hi ha travessant el torrent.

## Referències

* Vallès, F. «La vall de la riera de Calders i les Tàpies». A: Marc Vilarmau i Masferrer, Josep M. Gasol i Piqué, Ramon Solà i Ferrer (coords.). Guia d'espais d'interés natural del Bages. 1a ed.. Manresa: Centre d'Estudis del Bages, 1997. ISBN 8487618340.
# Font de les Trilles

La Font de les Trilles és una font del poble d'Herba-savina, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament pertanyia al terme d'Hortoneda de la Conca.
Està situada a 872,5 m d'altitud, al costat nord del camí que des de Pessonada mena a Herba-savina i a Carreu. Ja dins del Parc Natural de la Serra de Boumort, té al costat una petita zona d'esbarjo, amb taules i seients.
Al costat de llevant, molt a prop de la font, hi ha l'arrencament de la pista que mena a Herba-savina, situat al nord-est de la font. També era a prop de la font el Molinot.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fonts del Vall

Els Fonts del Vall són una font de Berga protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Fonts públiques situades al bell mig del passeig del vall. Són dues fonts justaposades, turriformes, fetes de maó deixat a la vista amb algunes zones rebaixades i decorades amb rajoles blanques i blaves. A la zona baixa s'eixampla per fer-ho servir com a banc a tres costats, i al restant hi ha el sortidor. Remata la font una esfera de pedra.

## Història

L'obra de les fonts del vall fou inaugurada el 1930. S'iniciaren el 1925 de manera conjunta, alhora també que la urbanització del passeig, conegut també com a passeig de la indústria.

## Referències

* 1 2 «Fonts del Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Fonts de la riera de Can Sis Rals

Les Fonts de la riera de Can Sis Rals (o bé Fonts d'en Garrell) és un conjunt de fonts d'Argelaguer (Garrotxa) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La riera de can Sis Rals es troba al sector de ponent d'Argelaguer. Les fonts foren construïdes per Josep Pujiula i Vila, anomenat el Garrell amb motiu de la casa on nasqué, Can Garrell.
Es tracta d'un conjunt de rescloses esglaonades per jugar amb la contenció i la caiguda de l'aigua, així com unes "olles" al nivell inferior. El traçat és sinuós seguint formes naturals.
Els material emprats són d'aprofitament: formigó sobrant de les obres de l'autovia A-26, còdols de riu, neumàtics apilats, metall, pvc, etc.
Les fonts del rec de Can Sis Rals estan custodiades per tòtems o guerrers que vigilen la seva obra.

## Referències

* ↑ «Les 'Fonts d'en Garrell' d'Argelaguer, declarades Bé d'Interès Cultural i Local». Olot Televisió, SL, 17-10-2014. Arxivat de l'original el 2019-03-06. [Consulta: 3 març 2019].
* 1 2 3 4 «Fonts de la riera de Can Sis Rals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Farmer

«Farmer» té aquests significats:
* Farmer (Dakota del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
* Farmer City població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* Chris Farmer (Minnesota, 1984)
* John Farmer (Anglaterra, c. 1570 - c. 1601), compositor madrigalista anglès
* Mylène Farmer, (1961, Montreal, Canadà), cantant en francès, autora, productora i actriu ocasional
* Nancy Farmer (1941, Phoenix, Arizona), escriptora de literatura juvenil estatunidenca