OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Houssen

Houssen (en alsacià Hüse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 1.768 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 987 | 1.081 | 1.094 | 1.219 | 1.348 | 1.578 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1971 | Eugène-Paul Fuchs | |
| 1971-1983 | Robert Kienlen | |
| 1983-2001 | Ernest Kienlen | |
| 2001-2014 | Éric Straumann | UMP |
| 2014-2020 | Christian Klinger | |
# Seganta

Seganta, o Saganta, és un poble pertanyent al municipi d'Estopanyà, al sud-est del terme, al vessant nord del Montferrús, a la Baixa Ribagorça, actualment dins de la província d'Osca.

## Patrimoni

* Església parroquial de recent construcció.
* Ermita de Sant Quilis.

## Referències

* ↑ «Seganta | enciclopèdia.cat». [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ Ayuntamiento de Estopiñán del Castillo. «Saganta». Arxivat de l'original el 2020-07-25. [Consulta: 5 octubre 2014].
* ↑ ribagorza.com. «Saganta». Arxivat de l'original el 6 d'octubre de 2014. [Consulta: 5 octubre 2014].
# Thomasomys paramorum

Thomasomys paramorum és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 2.000 i 4.300 msnm des del sud de Colòmbia fins al centre de l'Equador. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans i els páramos. Algunes poblacions estan amenaçades per la desforestació, la fragmentació del seu medi i l'expansió de l'agricultura.

## Referències

* ↑ Pacheco, V. Thomasomys paramorum. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 17 maig 2017.
# Lionès

El Lionès (en francès Lyonnais) fou un govern i una província del regne de França centrada a Lió.
El govern del Lionès el formaven tres províncies: la província del Lionès, el Beaujolais, i el Forez.

## País lionès

El país lionès estava dividit en tres parts:
* La ciutat de Lió;
* El Lionès, o zona de muntanyes del territori (són petites muntanyes sense nom de conjunt); el punts més alt és el «crêt Malherbe» (946 metres);
* El Franc-Lionès, la part nord del Lionès al nord de la vila, al llarg del Saona.

## Referències

* ↑ «Lionès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lionès
# Mateu II

Mateu II (en grec Ματθαῖος Β') va ser patriarca de Constantinoble tres vegades. La primera durant uns dies l'any 1596, la segona de l'any 1598 al 1602, i la tercera durant un breu període el 1603.
Va néixer a Klinovo (Κλινόβῳ), a Tessàlia, i va ser metropolità de Ioànnina. L'any 1596 va succeir al patriarca Jeremies Tranos, però en la seva elecció no hi van ser presents tots els membres del Sant Sínode, i no es va acceptar el seu nomenament. Al cap d'uns vint dies es va veure obligat a dimitir (febrer de 1596) i es va retirar al Mont Atos. Pel mes d'abril de 1598 va ser reelegit, i va governar el patriarcat fins al 1602, quan es va retirar altre cop al Mont Atos.
Pel mes de gener de 1603 va ser cridat un altre cop per dirigir la seu, però va governar només disset dies, segons unes fonts fins a la seva mort, i segons altres es va retirar al Mont Atos o va morir aquell mateix any.
Durant el seu mandat va proclamar santa a Filotea d'Atenes (1522-1589) de la que es celebra la seva festa el 19 de febrer, considerada màrtir i patrona d'Atenes.

## Referències

* ↑ «Ματθαῖος Β'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 30 juliol 2023].
# William Sutherland Dun

William Sutherland Dun (1 de juliol del 1868 – 7 d'octubre del 1934) fou un paleontòleg i geòleg australià. També fou president de la Societat Reial de Nova Gal·les del Sud.
Dun era el fill del Major Percy Henderson Dun, que havia format part de l'exèrcit de la Companyia Britànica de les Índies Orientals, i la seva dona Catherine Eliza June, nascuda Duncan, i va néixer a Cleveland House, Cheltenham, Anglaterra. La família es va mudar a Austràlia el 1869.
Dun va estudiar a la Universitat de Sydney. A partir del 8 d'abril del 1890 va fer pràctiques al Servei Geològic de Nova Gal·les del Sud i va ser assistent d'Edgeworth David durant el seu treball al jaciment de carbó del riu Hunter. Dun va deure la majoria de la seva formació a Robert Etheridge, Junior. El 1892 va aprovar els seus exàmens finals de geologia i paleontologia amb matrícula d'honor i el 1893 va ser contractat com a paleontòleg assistent al Servei Geològic. El 1899 va ser anomenat paleontòleg al Servei i el 1902 va començar com a professor d'educació superior de la Universitat de Sydney.
El 1913 i 1914, Dun va ser president de la Linnean Society de Nova Gal·les del Sud i el 1918 i 1919 president de la Societat Reial de Nova Gal·les del Sud. Va dimitir del Servei Geològic el 1933, però va continuar sent professor d'universitat fins a la seva mort. Va morir de càncer el 7 d'octubre del 1934. Els seus escrits es troben als Records of the Geological Survey of New South Wales.

## Referències

* ↑ Bright Sparcs

## Bibliografia

* D. F. Branagan, T. G. Vallance, 'Dun, William Sutherland (1868 - 1934)', Australian Dictionary of Biography, Vol.8, MUP, 1981, p. 364. Consulta: 4 octubre 2008.
* Serle, Percival. «Dun, William Sutherland». A: Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson, 1949 [Consulta: 4 octubre 2008].
# Houssay (cràter)

Houssay és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, prop del Pol Nord lunar. Es troba al nord-est i directament adjacent al cràter Nansen. Altres cràters veïns són Bosch (al nord-nord-est) i Cai Lun (al sud-sud-est).
* Localització de Houssay (centre dreta de la imatge)
* Fotografia de la missió LRO
És un cràter de forma poligonal, considerablement desfigurat per l'efecte de successius impactes. La seva vora està marcada per una sèrie de cràters de diverses mides, amb la part sud-est coberta per una petita cadena de cràters. La part inferior de la conca del cràter, per la seva proximitat al Pol Nord lunar, es troba en una obaga permanent.
La UAI li va assignar en l'any 2009 el nom del fisiòleg argentí Bernardo Alberto Houssay (1887-1971).

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Tudo Bem

Tudo Bem és una pel·lícula dramàtica brasilera de 1978 dirigida per Arnaldo Jabor. Al novembre de 2015, la pel·lícula va entrar a la llista feta per l'Associação Brasileira de Críticos de Cinema (Abraccine) de les 100 millors pel·lícules brasileres de tots els temps.

## Argument

Juarez és un jubilat amb una família de classe mitjana que viu amb un projecte de construcció al seu pis. Jubilat, sempre està envoltat pels fantasmes dels seus amics morts. L'Elvira no creu en la impotència del seu marit i creu que té una amant. Els fills Zé Roberto i Vera Lucia són oportunistes, ell és executiu i ella està preocupada per un marit. Per completar les minyones, Aparecida de Fátima, una mística fervorosa, i Zezé, que treballa com a prostituta en el seu temps lliure. Junts han de fer front a les dificultats de la vida i als treballadors de la construcció, que sempre estan a l'apartament.

## Repartiment

* Paulo Gracindo – Juarez
* Fernanda Montenegro – Elvira
* Regina Casé – Vera Lúcia
* Luiz Fernando Guimarães – Zé Roberto
* Zezé Motta – Zezé
* Maria Sílvia– Aparecida de Fátima
* Stenio Garcia – Zeca Maluco
* Paulo César Peréio – Bill Thompson
* José Dumont - Piauí
* Anselmo Vasconcelos - Telmo
* Fernando Torres – Giacometti
* Luiz Linhares – Pedro Penteado
* Jorge Loredo – Alarico Sombra
* Wellington Botelho - Otto
* Álvaro Freire - Jarbas
* Alby Ramos - Toninho
* Daniel Dantas – Daniel
* Guilherme Karan - Marcos (Marcão)
* Maria Helena Basílio - Lina

## Premis

Festival de Brasília
* Millor Actriu - Fernanda Montenegro
* Millor Actor Secundari - Paulo Cesar Pereio
* Millor Film
Premis Moliére de Cinema
* Millor Film
* Millor Actriu - Fernanda Montenegro
* Millor Director - Arnaldo Jabor
Taormina Film Fest
* Millor Actriu - Fernanda Montenegro

## Referències

* ↑ «Filmografia Cinemateca acessado em 24/06/16». Arxivat de l'original el 2016-09-21. [Consulta: 21 juliol 2023].
* ↑ André Dib. «Abraccine organiza ranking dos 100 melhores filmes brasileiros». Abraccine, 27-11-2015.
* ↑ EDUARDO SIMÕES. «Arnaldo Jabor exibe hoje sua versão definitiva de "Tudo Bem"» (en portuguese). Folha de S. Paulo, 27-10-2006. [Consulta: 1r setembre 2019].
* ↑ «"Somos muito boas", diz Fernanda» (en portuguese). Folha de S. Paulo, 22-02-1998. [Consulta: 1r setembre 2019].

## Enllaços externs

* Rodatge de la pel·lícula a YouTube
# Liophryne schlaginhaufeni

Liophryne schlaginhaufeni és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Bickford, D. 2004. Liophryne schlaginhaufeni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Xavier Morgades i Vallès

Xavier Morgades i Vallès (l'Espluga de Francolí, 31 de desembre de 1954) és un pagès i músic català. De formació musical autodidacta, als anys 1970 fou director del grup de folk l'Olla Barrejada. El mestre Lluís Virgili i Farrà l'interessà pel cant coral i el 1982 va crear la Coral Espluguina, de la qual n'és director i que ha passat de 17 membres inicials a 37 actuals. Ha participat en nombroses trobades de cant coral del Camp de Tarragona i Terres de Lleida. També ha estat director de la coral Flor de Lis de Montblanc, de la coral Veu de la Terra de Vimbodí, professor de cant coral a l'Escola de Música Robert Gerard de Valls i professor de música al CEIP Martí Poch de l'Espluga de Francolí.
El 2009 va rebre un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla pel seu esforç en recuperar cants i tradicions populars. També ha donat suport com a independent Convergència i Unió.

## Referències

* ↑ Cercador de CiU

## Enllaços externs

* Concessió del Premi Arxivat 2011-09-04 a Wayback Machine.
# Mateu I de Foix

Mateu I de Foix (? - 1398) fou vescomte de Castellbò i baró de Castellví de Rosanes i Montcada (1381-1398); comte de Foix, vescomte de Bearn i de Marsan (1391-1398); i senyor d'Andorra, Donasà (Donauzan) i Nebosan.

## Orígens familiars

Segon fill de Roger Bernat II de Castellbò i la seva esposa Guerauda de Navailles. Succeí el 1381 al seu pare al vescomtat de Castellbò i ho feu el 1391 al cosí del seu pare Gastó III de Foix, el qual s'havia quedat sense hereu.

## Núpcies

Es casà el 4 de juny de 1392 amb Joana d'Aragó, filla del comte-rei Joan I d'Aragó i la seva primera esposa Mata d'Armanyac. D'aquesta unió no nasqueren fills.

## Ascens al tron comtal

Des del 1382 aspirava a succeir al seu parent el comte de Foix i tenia el suport del rei Joan I de Catalunya-Aragó, amb la filla del qual es va casar. A la mort de Gastó Febus un dels seus bastards, Ivain, va assumir la regència. Finalment Mateu, mitjançant un fort pagament va aconseguir el 20 de desembre de 1391 l'anul·lació de l'acord entre Febus i el rei de França. Immediatament Mateu va prendre el títol de comte de Foix i vescomte de Bearn i va fer homenatge pel comtat al rei de França el 1392.
El 1396 va envaïr Catalunya per la seva pretensió al tron a la mort de Joan el Caçador, i després de rebutjar-la, Martí l'Humà li confisca la Baronia de Castellví de Rosanes i de Montcada i el 1397 és incorporada a la corona. La Baronia seria un dels molts títols dels reis catalans fins al 1474, quan el rei Joan II la va vendre als Requesens en la persona de Lluís de Requesens i Joan de Soler.
Mateu va morir el 1398 sense deixar fills i la successió va recaure en sa germana Isabel o Elisabet de Castellbò, anomenada generalment Isabel de Foix.

## Referències

* ↑ Ferrer i Mallol, Maria Teresa. «El Piero da Rabat cartelano, corsaro crudelíssimo». A: La cultura catalana en projecció de futur: homenatge a Josep Massot i Muntaner. Universitat Jaume I, 2004, p. 218. ISBN 8480215003.
* ↑ COUDERC François Mathieu de Foix, comte de Foix, vicomte de Castelbon et de Béarn, seigneur de Mauvezin en Bigorre : le naufrage d’un rêve catalan pour un grand État trans-pyrénéen pendant la guerre de cent ans. Bulletin de la Société Académique des Hautes Pyrénées. 2019. Pages 8-125.
# Snéjnoie (Txukotka)

* Per a altres significats, vegeu «Snéjnoie».
Snéjnoie (rus: Снежное) és un poble del districte autònom de Txukotka, a Rússia, que el 2021 tenia 218 habitants. Constitueix l'assentament rural de Snéjnoie. Es troba al marge dret de l'Anadir. Fou fundat el 1929 com a finca central de la primera sovkhoz de Txukotka. Aquell mateix any s'hi bastiren edificis residencials, un laboratori, magatzems i uns banys.
El nom del poble és un calc rus del seu nom txuktxi, ӄээԓивтын, que significa 'camp de neu'.

## Referències

* ↑ Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2021 года. Дата обращения: 27 апреля 2021. Архивировано Arxivat 2021-05-02 a Wayback Machine. (en rus).
# Bulat-Pestivien

Bulat-Pestivien (en bretó Bulad-Pestivien) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 432 habitants. A l'inici del curs 2007 el 40,7% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 654 | 812 | 658 | 531 | 446 | 432 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Louis Cojean | |
| 2008- | Martial Lorguillous | |

## Personatges il·lustres

* Anne Auffret, cantant tradicional bretona.

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Material (desambiguació)

«Material» té aquests significats:
* Material és cada diferent tipus de matèria o substància, especialment sòlida, què estan fetes les coses. Són materials la pedra, el ferro, el vidre, el cuir, el plàstic i el formigó, per exemple.
* Filosofia: relatiu a la matèria, el materialisme és un corrent filosòfic que sorgeix en oposició a l'idealisme
* Física i química: Ciencia dels materials és la ciència que estudia la relació entre l'estructura i les prospietats dels materials
* Enginyeria: Enginyeria dels materials és la branca de l'enginyeria que dissenya estructures de materials per a obtenir el conjunt de propietats i requeriments que convé al seu criteri
* Economia: Recursos materials són els recursos tangibles no humans i no capitals
* Escacs: Material és el conjunt de les peces d'un jugador que hi ha a l'escaquer en un moment determinat.
Viccionari
# Llac Juyan

El llac Juyan (en xinès: 居延海; Wade-Giles: Chüyen Hai; mongol: Gaxun Nuur, Goshun Nur per al llac occidental, Sogo Nur per al llac oriental) és un antic llac al desert de Gobi de la Mongòlia Interior a lliga d'Alxa prop de Xinjiang oriental. Tenia una àrea de 267 km² el 1958, de 213 km² el 1960, i es va assecar el 1961.
La conca del llac Juyan cobreix una àrea d'aproximadament 10.000 km². El llac Juyan és un dels tres antics llacs terminals situats al riu Hei (Riu Negre) que formaven un gran delta interior entre el Qilian i el massís de l'Altai.
La conca va tenir un paper important en temps antics i històricament va formar part del corredor de l'Hexi entre el segle ii aC i el segle viii. Khara-Khoto fou una de les ciutats medievals que es despoblaren després de la dessecació del llac.
# Liophryne rubra

Liophryne rubra és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Zweifel, R. 2004. Liophryne rubra. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# École nationale de l'aviation civile

L'École nationale de l'aviation civile (ENAC), és el nom en francès de l'escola d'enginyeria aeronàutica francesa (Grande école) a Tolosa. Forma part de la Universitat de Tolosa i la Aerospace Valley i France AEROTECH.
És l'escola d'aeronàutica més gran d'Europa.
La universitat té una fundació. Els graduats estan representats per l'associació ENAC Alumni.

## Famós graduat

* Amadou Cheiffou, un polític nigerí
* Jean-Baptiste Djebbari, ministre de Transport
* Marc Houalla, CEO de l'Aeroport de París-Charles de Gaulle
* Patrick Ky, president de l'AESA
* Jean Peyrelevade, polític i empresari francès

## Referències

* ↑ Création du réseau FRANCE AEROTECH (francès)
* ↑ Liste des membres Arxivat 2015-11-25 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Fusion ENAC-SEFA : la France a la plus grande école d'aviation européenne (francès)

## Bibliografia

* Nicolas Tenoux (MS EAGTA ENAC 2007), 6 mois dans la vie d'un Pilote de ligne: Les secrets du quotidien..., 2020, Amazon, 51p., (ISBN 9798637449200), p. 10
* Nicolas Tenoux (MS EAGTA ENAC 2007), 6 months in the life of an Airline pilot: Daily life secrets …, 2020, Amazon, 77p., (ISBN 9798693699175), p. 10

## Enllaços externs

* École nationale de l'aviation civile - Lloc web oficial
* École nationale de l'aviation civile a YouTube
# Snéjnoie

«Snéjnoie» té aquests significats:

## Rússia

* Snéjnoie (Txukotka), localitat del districte de Txukotka, a Rússia

## Ucraïna

* Snijne (Crimea), localitat de la República Autonoma de Crimea, a Ucraïna.
* Snijne (Donetsk), localitat de l'óblast de Donetsk, a Ucraïna.
# Hubert Skrzypczak

Hubert Skrzypczak (polonès: Hubert Zenon Skrzypczak) (Wejherowo, 29 de setembre de 1943) és un boxejador polonès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes minimosca del programa de boxa. En semifinals va perdre contra el coreà Jee Yong-ju.
En el seu palmarès també destaca un campionat nacional del pes mosca, el 1970, així com dos campionats d'Europa, el 1965 i 1967. Durant la seva carrera esportiva va disputar 243 combats, amb 208 victòries, 3 empats i 32 derrotes.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Hubert Skrzypczak». [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Hubert Skrzypczak – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 23 març 2023].
# Cabell d'àngel (dolç)

El cabell d'àngel o cabellera d'àngel és cada un dels filaments que ocupen la polpa a l'interior de certes carabasses (Cucurbita ficifolia i Cucurbita moschata) amb sucre. Se'n fa una confitura filagarsosa, dita confitura de cabells d'àngel que s'utilitza típicament per a farcir pastissos, ensaïmades, casquetes, coques i tortells.

## Preparació

La carabassa es posa a bullir amb poca aigua fins que surtin els filaments. Després d'escorreguda es posa a coure amb un xarop concentrat fet amb sucre, i es remena a poc a poc tot el temps de la cocció. A Mallorca també es fa el cabell d'àngel posant la carabassa directament al forn. Per a donar-li més bon gust i aroma, el cabell d'àngel es condimenta sovint amb canyella i/o llimona durant l'elaboració. La millor època per a preparar cabell d'àngel és la primavera, quan les carabasses han perdut humitat.

## Referències

* ↑ «Cabell d'àngel». Institut Català de la Cuina Catalana. Fundació Institut Català de la Cuina i de la Cultura Gastronòmica. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Cabell d'àngel - Receptes - Club de Cuines - Televisió de Catalunya», 15-04-2012. Arxivat de l'original el 2012-04-15. [Consulta: 19 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Recepta Arxivat 2009-07-10 a Wayback Machine.
# Transmissió oral

La transmissió oral és una forma de comunicar cultura, tècniques i coneixements diversos verbalment de manera oral i en directe, de persona a persona, de vegades a través de diverses generacions. Les obres d'art transmeses d'aquesta manera solen ser o considerar-se anònimes. És indispensable i de moment insubstituïble en l'ensenyament i difusió de disciplines que es basen en l'empirisme acumulat i l'experiència, com per exemple l'entrenament actoral o el ioga.
La major part de la cultura popular que conforma la identitat d'un país ha arribat als nostres dies per aquest procediment, aquesta inclou la llengua, gastronomia, danses, castells i altres manifestacions de les festes populars, cançons, llegendes, etc. Algunes són tradicions, i llavors es parla de tradició oral, però no totes. Dintre de la cultura considerada "culta" també hi ha manifestacions que utilitzen encara ara aquest procediment, com per exemple ocorre a la pràctica amb les coreografies del repertori de dansa clàssica.
També s'han transmés per aquest procediment la majoria de tècniques aplicades a les arts i la tecnologia, i encara actualment, encara que hi hagi llibres i manuals escrits o en format de vídeo, sol ser la manera més efectiva d'ensenyar-les. Avui dia és a la pràctica la manera més habitual d'ensenyar i aprendre a utilitzar aparells tecnològics, ja que devant d'un dubte moltes persones prefereixen preguntar, en viu o per mitjà d'un fòrum, abans de llegir-se els manuals.
La "saviesa popular" sol incloure coneixements molt diversos, des de mèdics a socials passant pels agraris i domèstics, incloent-hi meteorològics, la cura de plantes, neteja, reparacions diverses, etc. Aquests coneixements són investigats per exemple pels enginyers abans de dissenyar certes construccions, ja que les dades estadístiques i els documents són insuficients per a conéixer el comportament i necessitats d'un territori. Moltes vegades, a la societat occidental, s'han menyspreat i considerat inferiors o no vàlids aquests coneixements. En particular, és destacable que la majoria d'ells s'han ignorat quan provenien de grups de dones, transmesos de mares a filles, i no han estat considerats vàlids, o fins i tot existents, fins que un home l'ha escrit i li ha posat el seu nom (Vegeu també: Visibilitat i Anònim).

## Vegeu també

* Literatura oral