OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí de Constantí

El Molí de Constantí és una obra de Constantí (Tarragonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt de diverses edificacions que contenen la part antiga del molí original i les ampliacions de segles posteriors. El molí és un dels que està en més bon estat de tots els que estaven accionats per aigua en aquesta zona. Generalment s'utilitza per moldre blat.

## Història

L'origen del molí de Constantí data de finals del segle xiv, ha patit, però, ampliacions diverses al llarg del temps. Fou propietat de l'arquebisbat fins al 1688, a partir d'aquesta època passà a ser propietat de la vila de Constantí, amb diferents arrendataris. A finals del segle xix l'edifici es va eixamplar per la banda nord i s'hi ubicà un molí d'oli, que més tard servirà per triturar sofre, en comptes d'usar energia hidràulica s'usen mules per moure el molí.
Ha passat per molts arrendadors i persones, entre ells, l'arquebisbe Ènnec de Vallterra, el qual ocupà la seu tarragonina entre els anys 1380 i 1407, any de la seva mort. Després va ser arrendat per Milta, el 1688, l'arquebisbe Josep Sanchís va cedir el molí a la universitat i vila de Constantí, a canvi de 18 dobles d'or pagades el 29 d'agost. Setze anys més tard (1704) consta com a moliner Josep March, natural de Vila-Rodona. Hi ha molts més descendents i arrendadors que es beneficiaren d'aquest patrimoni.

## Referències

* 1 2 «Molí de Constantí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 27 març 2019].

## Enllaços externs

* «Molí de Constantí». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Médiouna

Médiouna (en àrab مديونة, Madyūna; en amazic ⵍⵀⵔⴰⵡⵉⵢⵉⵏ) és un municipi de la província de Médiouna, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 22.442 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Médina

* Per a altres significats, vegeu «Medina (desambiguació)».
La Médina de Tunis és la part vella de ciutat de Tunis, dedicada essencialment al comerç, amb carrerons estrets i centenars de botigues de tota mena. La delegació té una població de 27.190 habitants segons el cens del 2004. En aquesta delegació, hi ha la Biblioteca Nacional de Tunis. Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1979.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Medina of Tunis» (en anglès). [Consulta: 26 febrer 2021].
# Mitjans de comunicació de Guinea Equatorial

Els mitjans de comunicació en Guinea Equatorial són principalment dirigits per l'estat. Ràdio i Televisió Asonga (veure més a baix) no estan oficialment a càrrec de l'estat, sinó són administrats per persones properes a l'administració.

## Telecomunicacions

En telecomunicacions, d'acord amb l'African Statistical Yearbook 2012, el país tenia en 2010 19,3 línies fixes per cada 1.000 habitants, i 570,1 de mòbils. Internet Usage Statistics for Africa oferia una xifra de 14.400 usuaris d'Internet en 2010, un 2,2% de la població, encara que sembla massa conservadora. El principal problema per a les comunicacions era la falta de sortida exterior a Internet per fibra òptica però amb la posada en servei del cable transafricà ACE en 2013, s'espera que millorin substancialment les comunicacions tant dins del país com amb l'exterior.
Actualment hi ha tres operadors de telecomunicacions mòbils (Getesa – Orange, Gecomsa i Hits Telecom), un operador de telefonia fixa (Getesa – Orange), i diversos proveïdors de serveis d'Internet (IPX, Guineanet, Gecomsa, Getesa – Orange)

## Premsa

Els periòdics, publicats en castellà són:
* El Tiempo
* La Opinión
* La Gaceta
* El Ébano
* La Verdad
* La voz del pueblo

## Ràdio

A part de Radio Nacional de Guinea Ecuatorial, hi ha quatre estacions estatals de ràdio que en són les diferents connexions:
* Radio Malabo
* Radio Bati
* Voz de Centro Sur
* Voz de Kie Ntem
Hi ha una estació de ràdio dirigida pel fill del president: Radio Asonga.

## Televisió

Hi ha dues estacions estatals de televisió, una a Malabo i uns altres en Bata. La més important és Televisión de Guinea Ecuatorial (TVGE) Endemés Asonga TV emet des de Malabo.

## Llibertat d'expressió

Encara que la Constitució de Guinea Equatorial ofereix llibertat d'expressió i la llibertat de premsa, en la pràctica existeixen denúncies que es restringeix severament les llibertats, bàsicament la censura s'aplica sobre totes les crítiques al govern del president Teodoro Obiang Nguema i les forces de seguretat. L'accés a algunes publicacions estrangeres és limitat.

## Vegeu també

* TVGE
* Radio Nacional de Guinea Ecuatorial
* Asonga TV

## Referències

* ↑ http://www.lagacetadeguinea.com/140/09.htm Arxivat 2010-09-13 a Wayback Machine.
* ↑ Constitució de Guinea Equatorial a wikisource
* ↑ La libertad de expresión cada vez más reducida, ifex.es, 24 de maig de 2002

## Enllaços externs

* TVGE
* Asonga TV Arxivat 2015-06-19 a Wayback Machine.
* Pàgina Oficial de l'Oficina d'Informació i Premsa de Guinea Equatorial
* International Press Institute::World Press Freedom Review::Equatorial Guinea Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.
# Pararhabdodon isonensis

Pararhabdodon isonensis és una espècie de dinosaure ornitòpode descobert i descrit per primera vegada a partir de les troballes als jaciments de Sant Romà d'Abella, del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, al Pallars Jussà, realitzades inicialment per l'equip de Josep Vicenç Santafé i Maria Lourdes Casanovas i membres de l'Institut de Paleontologia Miquel Crusafont de Sabadell. És possible que diversos ossos descoberts al massís de les Corberes per Yves Laurent, del Museu dels Dinosaures d'Espéraza, siguin també del gènere Pararhabdodon. La seva classificació taxonòmica, però encara és provisional.
Segurament es tractava d'un dinosaure quadrúped i herbívor, que habità a la zona al Cretaci superior, fa uns 65 milions d'anys. A partir de les restes trobades fins al moment es creu que era un hadrosaure (dinosaures amb un bec aixafat, semblant al dels ànecs actuals), feia uns 6 metres de longitud i 3 d'alçada, amb un pes d'unes 3 tones.
# Pararchaea

Pararchaea és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels malkàrids (Malkaridae). Fou descrit per primera vegada l'any 1955 per M. G. Forster.
Segons el World Spider Catalog de desembre de 2018, conté només una espècie: Pararchaea alba, que és endèmica de Nova Zelanda.

## Descripció

El cos de l'holotip masculí fa 0,631 mm de longitud per 0,581 mm i l'abdomen 0,913 mm de llarg per 0,581 mm. El cos del paratip femení és de 0,788 mm de llarg per 0,763 mm i l'abdomen 0,954 mm de longitud per 0,792 mm.

## Referències

* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Pararchaea Forster, 1955 en la família Malkaridae +base de dades Accés el 23 de desembre de 2018
* 1 2 3 Forster, R. R. (1955b). Spiders of the family Archaeidae from Australia and New Zealand. Transactions and Proceedings of the Royal Society of New Zealand 83: 391-403.

## Enllaços externs

* Pararchaea a Animal Diversity Web (anglès)
* (anglès) World Spider Catalog: Pararchaea alba Forster, 1955 en la família Malkaridae +base de dades
# Burdett (Kansas)

Burdett és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 256 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burdett tenia 256 habitants, 108 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 395,4 habitants per km².
Dels 108 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.000 $ i la renda mediana per família de 49.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 21.563 $. La renda per capita de la població era de 19.490 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burdett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burdett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Burdett

«Burdett» té aquests significats:
* Burdett (Kansas).
* Burdett (Nova York)
* Arthur Burdett Frost (1851, Filadèlfia, - 1928), pintor, il·lustrador i historietista estatunidenc.
# Patalliya

Patalliya fou una ciutat de l'Imperi Hitita, al nord d'Hattusa, que fou saquejada pels kashka després del 1400 aC sota el regnat d'Arnuwandas I.

## Referències

* ↑ Gastineau, Bob «Kastama is the Hittite name of the present city of Kastamonu - Bronze age towns» (en anglès). Bronze age towns. Arxivat de l'original el 2018-10-08 [Consulta: 7 octubre 2018].
# Pep Puigdemont

Pep Puigdemont (Olot, 24 d'abril de 1971) és un cantautor de música per a infants i joves.
Va estudiar magisteri a la Universitat Autònoma de Barcelona i es va llicenciar en pedagogia a la Universitat de Girona. Vinculat al món de l'educació en el lleure, el 1991 comença a dedicar-se al món de d'animació musical en solitari. Durant la seva trajectòria ha format part dels grups Peus Plans (1991-1992), Peppitus (1992-1997) i Xirupiflai (1997-2001). A partir de l’any 2001 i fins l’actualitat torna a actuar en solitari, i ocasionalment amb el grup Pep Puigdemont i Sidrus, des de 2007. Considera que la música per a joves és un gènere de vegades menyspreat, tot i que en qualitat no és inferior a la música «adulta».
El 2021 va publicar "Salta a la vista", una cançó en col·laboració amb el Col·legi Oficial d'Òptics i Optometristes de Catalunya, i una altra cançó per aprendre a fer la reanimació.

## Discografia

* Olor de festa (Musicalia, 2001)
* Una ocelleta de paper (2002)
* Puré de cançons. Picap S.L.. (Picap, 2005)
* Les cançons de la lluna assolellada. Picap S.L.. (Picap, 2006)
* Família Fesxup (2009)

## Referències

* ↑ «Presentació». [Consulta: 29 febrer 2016].
* ↑ «Pep Puigdemont». unaplauso.com.
* ↑ Puigdemont, Pep «La música infantil». Enderrock, 10-02-2012.
* ↑ «Una cançó per tenir cura de la visió - 24 maig 2020». [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ Roura, Jordi. ««Les pantalles són un enemic per a la vista i la música»», 27-05-2020. [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ Castillón, X. «Una cançó per aprendre a fer la reanimació - 09 nov 2021». [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ «Biografia». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 juny 2011].
* ↑ Casas, Jordi. «Les cançons dels fesols - 25 set 2011». El Punt Avui. [Consulta: 13 febrer 2023].
# Península del Cap

La Península del Cap(en anglès: Cape Peninsula, en afrikaans:Kaapse Skiereiland) és una península predominantment rocosa que sobresurt 75 km dins l'oceà Atlàntic a l'extrem sud d'Àfrica. A l'extrem sud-oest es troba el Cap Point (Cape Point) i el Cap de Bona Esperança (Cape of Good Hope). Al nord es troba Table Mountain, amb vista a Cape Town, Sud-àfrica.
Aquesta península havia estat una illa, però fa uns 60 milions d'anys es va unir al continent per l'emergència des del fons del mar d'una zona sorrenca (Cap Flats). Les poblacions de la Península del Cap formen part del gran Cape Town.
De vegades es considera que a la Península del Cap es troben l'Atlàntic i l'oceà Índic. Però d'acord amb l'Organització Hidrogràfica Internacional (International Hydrographic Organization) el punt de trobada és al Cap Agulhas, a uns 200 km al sud-est.

## Referències

* ↑ Cape Town, South Africa, Perspective View, Landsat Image over SRTM Elevation
* ↑ International Hydrographic Organization. «Limits of Oceans and Seas». Arxivat de l'original el 25 d'octubre de 2007.
# Península del Cap Blanc

La península del Cap Blanc o península de Nouadhibou és una franja de terra que corre de nord a sud, a la costa meridional del Sàhara Occidental i septentrional de Mauritània. Rep el nom del seu extrem sud, el Cap Blanc o de Nouadhibou.

## Història

El 1884 es construeixen tres edificis a la península de Ríu d'Or (Villa Cisneros, actual Dajla), la badia de Cintra i en Cap Blanc. A partir d'aquí s'endegarà la colonització espanyola del Sahara Occidental, que es perllongarà fins al 1976.
El 1912, en els acords entre Espanya i França, la península fou dividida per la meitat entre tots dos estats, per una línia que, sorgint del cap, avançava cap al nord fins al paral·lel 20 i deixava el mateix terreny a est i oest. A la part oriental els francesos tenien l'establiment de Port-Étienne, la moderna Nouadhibou. La part occidental no estava ocupada pels espanyols, que el juny de 1920 van afermar els seus drets amb l'emissió de segells de correus, i el novembre del mateix any el governador de Río de Oro fundava la ciutat de La Agüera, avui virtualment deserta. La colònia espanyola de La Agüera fou unida a Río de Oro el 1924.
La península va restar dividida entre França i Espanya fins al 1960. El 1960 Mauritània va accedir a la independència. El 20 de desembre de 1975, la part occidental de la península fou ocupada pels mauritans en el marc dels acords de Madrid sobre el Sàhara Occidental. El 1979 Mauritània, en la guerra que va seguir contra el Front Polisario, va renunciar a la seva part del Sàhara i va reconèixer la República Àrab Sahrauí Democràtica, a la qual va traspassar jurídicament el territori, que fou ràpidament ocupat pel Marroc; això no obstant, Mauritània va conservar l'administració de la península per consentiment tàcit de marroquins i sahrauís.

## Referències

* ↑ Sabatier, Diane Himpan; Himpan, Brigitte. Nomads of Mauritania (en anglès). Vernon Press, 2019-06-28, p. 234. ISBN 978-1-62273-582-2.
* ↑ Sacristan, Enrique. «“Las expediciones al antiguo Sahara español mostraron los valores de una naturaleza hoy perdida”» (en castellà). ileon.eldiario.es, 09-04-2022. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ Blanco Vázquez, Luis «Tras los pasos del coronel Bens. Los restos de la presencia colonial española en la costa del Sáhara: Villa Cisneros, Cabo Juby y La Agüera» (en castellà). Nailos, 2018, pàg. 143–163. ISSN: 2341-1074.
* ↑ Vázquez, Luis Blanco «Restos de la presencia colonial hispano-francesa en la península sahariana de Cabo Blanco. El fuerte nuevo de la Güera y la batterie de Port-Etienne» (en castellà). Revista Universitaria de Historia Militar, 3, 5, 2014, pàg. 118–142. DOI: 10.53351/ruhm.v3i5.40. ISSN: 2254-6111.
* ↑ Blanco Vázquez, Luis «Restos de la presencia colonial hispano-francesa en la península sahariana de Cabo Blanco. El fuerte nuevo de la Güera y la batterie de Port-Etienne». Revista Universitaria de Historia Militar, 3, 5, 2014, pàg. 118–142. ISSN: 2254-6111.
* ↑ Martínez Milán, Jesús María «De Ifni a Mauritania: españoles en la costa noroccidental de África, 1885-1975». Awraq: Estudios sobre el mundo árabe e islámico contemporáneo, 5, 2012, pàg. 63–76. ISSN: 0214-834X.
# Patèrcul

Patèrcul és el nom dels següents personatges:
* Gai Sulpici Patèrcul, cònsol el 258 aC
* Gai Vel·lei Patèrcul, militar i historiador romà
# Patíbul

Un patíbul és un cadafal provisional construït, generalment de fusta, on es munta la forca per executar una pena de mort. Moltes ciutats medievals tenien fora de les muralles un camp dedicat a aquestes execucions, que aleshores eren públiques. Més tard es van fer a l'interior de les presons o es van reemplaçar per altres tècniques (garrot vil, guillotina…).

## Referències

* ↑ DCVB: Cadafal.
* ↑ «Patíbul». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ DCVB: Patíbul.
# Pere Albiñana

Pere Albiñana (Reus, 28 de febrer de 1897 - 20 de novembre de 1979) va ser un ciclista català, que competí entre 1926 i 1931. Va aconseguir guanyar el Campionat de Barcelona el 1928.

## Palmarès

* 1928
** 1r al Campionat de Barcelona
* 1930
** 6è a la Volta a Catalunya
** 2n al Circuit de la Ribera del Jalón
* 1931
** 10è a la Volta a Llevant

## Referències

* ↑ Falleció Pedro Albiñana

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine.
# Pedro Díaz Fanjul

Pedro Díaz Fanjul (nascut el 5 de juny de 1998) és un futbolista asturià que juga com a migcampista central al Rayo Vallecano.

## Carrera de club
### Sporting de Gijón

Nascut a Siero, Astúries, Díaz es va formar com a juvenil amb l'Sporting de Gijón. Va fer el seu debut sènior amb el filial el 8 de març de 2015 amb només 16 anys, començant com a titular en una derrota a Segona Divisió B per 1-3 fora de casa contra el Racing de Ferrol.
Díaz va renovar el seu contracte fins al 2019 el 30 de desembre de 2015. Va marcar el seu primer gol sènior quatre dies després, marcant l'últim en la victòria a casa per 2-0 contra el CD Guijuelo.
Díaz va debutar amb el primer equip el 6 de setembre de 2017, com a titular en una victòria per 1-0 contra el CF Reus Deportiu, per a la Copa del Rei de la temporada. Abans de la campanya 2019-20, definitivament va ser ascendit al primer equip.
Díaz va marcar el seu primer gol com a professional l'1 de setembre de 2019, marcant el primer gol en una victòria a casa per 2-0 davant l'Albacete Balompié. El 8 de març de 2021, ja establert com a titular habitual, va renovar el seu contracte fins al 2025.

### Bordeaux

El 3 d'agost de 2023, l'Sporting va anunciar que havia arribat a un acord amb l'FC Girondins de Bordeus de la Ligue 2 per al traspàs de Díaz.

### Rayo Vallecano

El 5 d'agost de 2024, Díaz va fitxar pel club La Liga Rayo Vallecano amb un contracte de tres anys.

## Referències

* ↑ «Cómoda victoria del Racing Club de Ferrol ante el Sporting "B"» (en castellà). La Nueva España, 08-03-2015. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «El Sporting cierra la renovación de Pedro Díaz» (en castellà). La Nueva España, 30-12-2015. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «El Sporting B reacciona» (en castellà). La Nueva España, 04-01-2016. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Nacho Méndez da el pase al Sporting ante un Reus que falló dos penaltis» (en castellà). Marca, 06-09-2017. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Mareo coge el mando en El Molinón» (en castellà). Marca, 01-09-2019. [Consulta: 3 agost 2023].
* ↑ «Pedro Díaz renueva con el Sporting hasta 2025» (en castellà). Mundo Deportivo, 08-03-2021. [Consulta: 3 agost 2023].
* ↑ «Acuerdo por el traspaso de Pedro Díaz» (en castellà). Sporting Gijón, 03-08-2023. [Consulta: 3 agost 2023].
* ↑ «[Officiel Pedro Diaz de Bordeaux au Rayo Vallecano]» (en anglès). OneFootball, 05-08-2024. [Consulta: 16 agost 2024].

## Enllaços externs

* Pedro Díaz Fanjul a BDFutbol
* Pedro Díaz Fanjul a La Preferente (castellà)
* Pedro Díaz Fanjul, Fitxa a Soccerway
# Pedro Díaz Lobato

Pedro Díaz Lobato (Madrid, 31 de maig de 1973) és un ex-ciclista espanyol, professional del 1999 fins al 2004. De la seva carrera destaca la victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 2003.

## Palmarès

* 1997
** 1r al Trofeu Iberdrola
* 1998
** 1r al Memorial Valenciaga
* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Argentina
* 2001
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Andalusia
* 2003
** 1r al Memorial Manuel Galera
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1999. 44è de la classificació general
* 2000. 76è de la classificació general
* 2001. 122è de la classificació general
* 2003. 117è de la classificació general Vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Pedro Díez de Rivera y Muro

Pedro Díez de Rivera y Muro, V Comte d'Almodóvar (Madrid, 29 de juny de 1843 – Sant Sebastià, Guipúscoa, 23 de març de 1934) fou un aristòcrata i polític espanyol, senador per Castelló i València durant la restauració borbònica.
Era fill de Francisca de Paula de Muro y Colmenares i d'Ildefonso Díez de Rivera y Valeriola, IV comte d'Almodóvar, i net del militar progressista Ildefonso Díez de Rivera i Muro. A la mort del seu pare el 1877 va adquirir el títol de comte d'Almodóvar, amb Grandesa d'Espanya des de 1875.
Membre del Partit Conservador, el 1883 es va casar amb Francisca de Paula Figueroa y Torres-Mendieta, filla dels marquesos de Villamejor i germana de Álvaro Figueroa y Torres Mendieta, comte de Romanones i cap del Partit Liberal. De 1884 a 1886 fou senador per la província de Castelló, el 1891 per la Societat Econòmica de València i el 1907 fou senador per dret propi com a Gran d'Espanya, càrrec que va mantenir fins a la dissolució del Senat quan es va produir la dictadura de Primo de Rivera el 1923.

## Referències

* ↑ Pedro Díez de Rivera y Muro, Reial Acadèmia de la Història
* ↑ Pedro Díez de Rivera y Muro a geneanet.org
* ↑ DÍEZ DE RIVERA Y MURO, PEDRO. CONDE DE ALMODÓVAR al web del Senat
# Pedro Díez del Corral

Pedro Díez del Corral (Madrid, 5 de novembre de 1951 – ibíd., 15 de març de 2014) va ser un actor espanyol. Durant els seus quaranta anys de carrera, va treballar amb els millors directors del cinema d'Espanya i entre els seus més de 30 pel·lícules figuren algunes que han fet història al cinema espanyol.

## Carrera

Va començar al cinema en 1963, quan tenia 11 anys, interpretant al protagonista de Del rosa al amarillo, pel·lícula que obtindria la Conquilla de Plata al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 1963. En els anys seixanta va continuar les seves actuacions en papers de jove. En 1975, va rodar Hay que matar a B. de José Luis Borau, que va suposar un canvi en la seva carrera i l'entrada a un nou tipus de cinema. En aquests anys va rodar amb molts dels millors directors espanyols. Durant els noranta va destacar en diverses sèries de televisió com Celia i Los jinetes del alba. La seva última aparició en la pantalla va ser en 2003, en la sèrie Hospital Central. Aquest mateix any va abandonar la interpretació per motius de salut.

## Filmografia

* Del rosa al amarillo (1963)
* Los chicos del Preu (1967)
* No le busques tres pies... (1968)
* Hay que matar a B. (1973)
* La joven casada (1975)
* Pepita Jiménez (1975)
* Morir... dormir... tal vez soñar (1976)
* Pecado mortal (1977)
* Mi hija Hildegart (1977)
* Tigres de papel (1977)
* Memoria (1978)
* ¿Qué hace una chica como tú en un sitio como este? (1978)
* Las verdes praderas (1979)
* Jaque a la dama (1979)
* Mis relaciones con Ana (1979)
* Cuentos eróticos (1980)
* Las trampas del matrimonio (1982)
* El arreglo (II) (1983)
* Muñecas de trapo (1984)
* Dragon Rapide (1986)
* La guerra de los locos (1987)
* Quimera (1988)
* Hemingway, fiesta y muerte (1988)
* El Lute II: mañana seré libre (1988)
* Baton Rouge (1988)
* El rey del mambo (1989)
* El baile del pato (1989)
* El acto (1989)
* Todo por la pasta (1991)
* Tacones lejanos (1991)
* Beltenebros (1991)
* Huidos (1993)
* Quince (1998)

### Televisió

* Brigada Central (1989-1990)
* Los jinetes del alba (1990)
* Réquiem por Granada (1991)
* Celia (1993)
* La casa de los líos (1998-1999)
* Hospital Central (2003)

## Premis

* Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1975: Premi al millor actor principal pel seu paper a Pepita Jiménez.

## Referències

* ↑ El País (17 de marzo de 2014): Pedro Díez del Corral, secundario brioso y eficaz
* ↑ Muere Pedro Díez del Corral, Academia de Cine
* ↑ La niña de mi vida, Huffington Post, 24 d'abril de 2014
* ↑ ADIÓS A PEDRO DÍEZ DEL CORRAL, Fotogramas, 17 de març de 2014
* ↑ Premios Sindicales cinematográficos 1975, ABC, 30 de gener de 1976