OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herbolari

Un herbolari és una botiga on l'herbolari o la herbolària ven herbes i plantes medicinals.
Era un ofici molt important a l'edat mitjana, però actualment es situa en la medicina popular. El sant patró dels herbolaris és sant Ponç i es celebar l'11 de maig. Entre els més coneguts hi ha els remeiers de Vilanova de Sau, els de Barcelona o també els «herbaires i especiers» de la Cerdanya.

## Referències

* ↑ «herbolari». A: Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Herbolari». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fira de Sant Ponç: les plantes i els seus efectes». El món a l'aula. [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ Amades, Joan. Folklore de Catalunya: Costums I Creences. Selecta, 1974, p. 104. ISBN 978-84-298-0464-5.
* ↑ Alemany, Jordi «"Si es vol conservar l'ofici s'ha d'estar preparat, i més si se'n fa negoci"». El Punt Avui, 02-06-2018.
* ↑ Amigó, Joan Soler i. Enciclopèdia de la fantasia popular catalana. Barcelona: Editorial Barcanova, 1998, p. 348. ISBN 978-84-489-0012-0.

## Bibliografia

* «Tanca l’Herbolari més antic de Catalunya després de 200 anys aportant remeis per a la salut». M'agrada Catalunya, 2021.

## Enllaços externs

* «Gremi d'Herbolaris, Apicultors i Alimentació dietètica i Biològica de Catalunya». [Consulta: 28 juny 2023].
# Francesc Cerdà i Rico

Francesc Cerdà i Rico (Castalla, l'Alcoià, 8 de juny de 1739 - Madrid, 5 de gener de 1800) fou un erudit, humanista, juriconsult i escriptor valencià de la Il·lustració.
Estudià lleis i cànons a la Universitat de València, on es graduà en dret civil el 1760, i posteriorment n'obtingué el doctorat. En aquests anys feu amistat amb Gregori Maians, amb qui inicià el 1758 una llarga relació epistolar en llatí. A partir del 1761 s'establí a Madrid, on s'integrà en el cercle de Pérez Bayer, freqüentà diversos cenacles on es relacionà amb nombrosos intel·lectuals, i ocasionalment actuà d'advocat al servei de la noblesa, i particularment d'Antonio Ponce de León y Spínola, duc d'Arcos. Protegit pel bibliotecari major Juan de Santander, el 1766 ingressà d'escrivent zelador segon en la Reial Biblioteca; el 1777 fou ascendit a bibliotecari, i el 1783 renuncià a aquesta plaça per a ocupar la d'oficial de la Secretaria d'Índies. El 1775 ingressà en la Reial Acadèmia de la Història.
Considerat com un excel·lent coneixedor de la llengua llatina, fou autor de nombroses publicacions, il·lustrades amb estudis, biografies i notes erudites, tant d'autors llatins com de clàssics castellans, en edicions molt acurades no sols en els textos, sinó també en la impressió, dut pel seu afany de reivindicar l'aportació espanyola a la cultura europea, en resposta a les acusacions d'autors estrangers contingudes en l'Enciclopèdia. Així, recuperà i anotà moltes obres llavors poc conegudes o difícils de trobar, com ara algunes del Brocense, les de Cervantes de Salazar, les Memorias históricas de los reyes Alfonso el Sabio y Alfonso el Noble de Castilla, obra pòstuma de Gaspar Ibáñez de Segovia, marqués de Mondéjar, l'Expedición de los catalanes y aragoneses contra turcos y griegos de Francesc de Montcada (traducció dels capítols de la crònica de Muntaner dedicats a les gestes dels almogàvers en Orient), la Nueva idea de la tragedia antigua de José Antonio González de Salas, Coplas de Jorge Manrique, Poesías espirituales de fra Luis de León, vint-i-un volums de Poesías sueltas de Lope de Vega, i obres llatines de Luis de Lucena, d'Alfonso García Matamoros, de Juan Ginés de Sepúlveda, de Joan Calvet d'Estrella, de Gregori Maians (De hispana progenie vocis i Filosofía moral), i entre moltes altres una compilació de Clarorum Hispanorum Opuscula selecta et rariora tum latina, tum hispana, magna ex parte nunc primum in lucem edita. (1781).

## Referències

* ↑ Fuster, 1830, p. 239-244.
* 1 2 Sánchez Mariana, 2018.
* ↑ Bas Martín, 2003.
* ↑ Fuster, 1830, p. 240-244.

## Bibliografia

* Bas Martín, Nicolás. «Francesc Cerdà i Rico». A: Antoni Simon Tarrés, dir.. Diccionari d'historiografia catalana. Enciclopèdia catalana, 2003.
* Fuster, Just Pastor. Biblioteca Valenciana de los escritores que florecieron hasta nuestros días.... Tom 2. València: Ildefonso Mompié, 1830.
* Sánchez Mariana, Manuel. «Francisco Cerdá y Rico». Diccionario Biográfico Español. Real Academia de la Historia, 2018 [Consulta: 29 setembre 2020].
# Pesquera d'en Malagelada

Pesquera d'en Malagelada és una obra de Banyoles (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de dues construccions a la vora de l'estany de Banyoles projectades davant la perspectiva de les proves de rem els Jocs Olímpics de 1992. Es van construïr en un punt de terra del qual els àrbitres podien controlar el punt de sortida de les regates.
Té una planta triangular, amb la bisectriu encarada al punt de sortida. És una estructura metàl·lica i aguanta una petita terrassa que queda suspesa sobre l'aigua. La façana és de marbre rosat amb les juntes horitzontals molt pronunciades. La coberta i el voladís, pintades de gris molt fosc, són de metall, igual que la porta d'accés. Les obertures de la part posterior són de fusta i es poden obrir totalment.
Els arquitectes varen inspirar-se en les pesqueres del segle xix ja que es tractava de construccions que podien satisfer qualsevol mena d'usos.

## Història

Es va construir per a la celebració de les proves de rem dels Jocs Olímpics de 1992 al llac de Banyoles.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pesquera d'en Malagelada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Condició

«Condició» té aquests significats:
* Condició física
* Condició humana
* Condició lògica
* Condició matemàtica
* Condició política
Viccionari
# Nycticebus bancanus

Nycticebus bancanus és una espècie de primat de la família dels lorísids. Viu al sud-oest de Borneo i l'illa de Bangka. Anteriorment era considerat una subespècie o un sinònim del loris de Borneo (N. menagensis), però el 2013 fou elevat a la categoria d'espècie després que un estudi d'espècimens de museu i fotografies n'identifiqués marques facials distintives, que contribuïren a diferenciar-lo com a espècie a part.

## Referències

* ↑ Munds, R. A.; Nekaris, K. A. I.; Ford, S. M. «Taxonomy of the Bornean slow loris, with new species Nycticebus kayan (Primates, Lorisidae)» (PDF) (en anglès). American Journal of Primatology, 75, 1, 2013, pàg. 46–56. DOI: 10.1002/ajp.22071. PMID: 23255350.
# Primànitx

Primànitx (en rus: Приманыч) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 686 habitants. Pertany al districte municipal d'Ikí-Burul.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Г) 1:100000. Дагестан, Калмыкия, Астраханская область.1989». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
* ↑ «L-38 карты Генштаба СССР. Элиста, Черкесск, Пятигорск, Волгодонск». Arxivat de l'original el 2014-10-26.
# Dries Helsloot

Andries "Dries" Helsloot (Amsterdam, 4 de gener de 1937) fou un ciclista neerlandès. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de mig fons de 1967, per darrere del seu compatriota Piet de Wit i el soviètic Mikhaïl Markov.

## Palmarès

* 1966
** Campió dels Països Baixos de mig fons amateur

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Herbita

Herbita (llatí: Herbita grec antic: Ερβιτα) va ser una antiga ciutat de l'interior de Sicília, al nord de l'illa, poblada pels sículs.
S'esmenta per primer cop l'any 445 aC quan era sota el govern del dèspota Arcònides, i va ajudar al cap sícul Ducetius a fundar una nova ciutat a Cale Acte (Calacte), segons Diodor de Sicília. El 403 aC Dionís de Siracusa va assetjar la ciutat però no la va poder ocupar, i durant anys Herbita es va oposar als siracusans. En aquest temps encara era governada per Arcònides que va estendre el seu poder fundant la colònia d'Halesa, a la costa nord. Diodor de Sicília explica que anys després els ciutadans d'Halesa van obtenir una gran prosperitat i es van enfrontar a la metròpoli a la que consideraven una ciutat de segon ordre. Tot i així Herbita va conservar certa importància fins a la conquesta romana tot i que no apareix a cap esdeveniment històric rellevant. Encara en temps de Ciceró, al segle i aC, se l'esmenta com «honesta et copiosa civitas» amb un estens i fèrtil territori molt ben cultivat i que produïa molt de gra; els seus habitants són qualificats d'actius agricultors (summi aratores), reservats i frugals.
La ciutat va patir com d'altres les exaccions de Verres i el nombre de grangers es va reduir de 257 a 120 i part del seu territori es va tornar erm. Plini el Vell i Claudi Ptolemeu encara l'esmenten com a ciutat però després desapareix.
Claudi Ptolemeu la situa entre Agyrion i Leontins, però de les informacions de Ciceró i Diodor sembla que seria una mica més al nord. Altres autors la situen a Nicòsia a uns 15 km al nord-oest de San Filippo d'Argirò, o a la propera Sperlinga (uns 3 km a l'oest de l'anterior).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Herbita». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 maig 2023].
# Michael Jai White

Michael Jai White (Brooklyn, Nova York, 10 de novembre de 1967) és un actor de cinema i televisió, i artista marcial estatunidenc.

## Bibliografia

Va néixer a Brooklyn, Nova York i es va mudar quan era adolescent a Bridgeport, Connecticut, on es va graduar a l'Escola Superior Central el 1988. Es va graduar en l'escola superior de Bridgeport, ja que es va destacar a la seva escola com a esportista.
Ell és un artista marcial, amb la seva mantenimientosiete legítima: cinturó negre en kyokushinkai, shotokan, Taekwondo, Kobudo i goju ryu amb el famós mestre Eddie Morales. White va començar a entrenar arts marcials a l'edat de set anys. L'agost del 2005 es va casar amb Courtenay Chatman, una ginecoobstetra que es va formar a Filadèlfia i Los Angeles. La parella té una filla anomenada Michelle Morgan, qui va néixer el 24 de desembre de 2008. Michael té dos fills d'una relació anterior.
White és un ex professor, ell cita la seva història en l'educació com la raó per la qual, malgrat la seva adoració pel gènere musical el té una opinió positiva sobre la música de gènere hip-hop, per la seva experiència amb els joves que tenien dificultats per veure la diferència entre ell i la vida real. El 1992 va deixar de fer classes i va viatjar a Los Angeles per dedicar a l'actuació del cinema.
Ell és expert jugant escacs, com es veu a la pel·lícula Blood and Bone.

## Filmografia

* The Toxic Avenger Part II (1989)
* The Toxic Avenger Part III: The Last Temptation of Toxie (1989)
* Teenage Mutant Ninja Turtles II: The Secret of the Ooze (1991)
* Universal Soldier (1992)
* Tyson (1995) (TV)
* Ballistic (1995)
* Captive Heart: The James Mink Story (1996) (TV)
* Spawn (1997)
* Ringmaster (1998)
* Comptes pendents (City of Industry) (1998)
* Thick as Thieves (1998)
* Soldat universal: El retorn (Universal Soldier: The Return) (1999)
* Freedom Song (2000) (TV)
* Ferida oberta (Exit Wounds) (2001)
* Trois 2: Pandora's Box (2002)
* Silver Hawk (2004)
* Kill Bill Vol. 2 (2004)
* Undisputed II: Last Man Standing (2006)
* Why Did I Get Married (2007)
* The Dark Knight (2008)
* Black Dynamite (2009)
* Blood and Bone (2009)
* Why Did I Get Married Too? (2010)
* Mortal Kombat: Rebirth (2010)
* Mortal Kombat: Legacy (2011)
* Tactical Force (2011)
* Never Back Down 2: The Beatdown (2011)
* We the Party (2012)
* The Philly Kid (2012)
* El Gringo (2012)
* Freaky Deaky (2012)
* The Wizards Hunter: The Hunt for Evangelion Crowley (2012)
* Mortal Kombat (2013)
* El retorn de Falcon (2014)
* Black Friday (2021)

## Referències

* ↑ «MICHAEL JAI WHITE’S ADORABLE BABY GIRL». Arxivat de l'original el 2009-01-24. [Consulta: 16 febrer 2012].
* ↑ «Mortal Kombat Fans, This Is The Hard 'R' MK Movie You've Been Waiting For».
# Francesc Neira i León

Francesc Neira i León (Muíños, febrer de 1953) és un sindicalista i polític català d'origen gallec.

## Biografia

Emigrà a Barcelona amb la seva família cap al 1963. Des del 1971 treballà com a mecànic a l'empresa MACOSA, on es mantingué en actiu fins al 1982. Afiliat al PSC-PSOE i a la UGT des de 1974, des del 1979 ha estat secretari general de la secció de Metall d'UGT de Catalunya i és membre del Comitè Federal UGT-Metall.
Fou elegit diputat del PSC-PSOE per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1982, i fou vocal Comissió d'Investigació de l'Evolució i Situació del grup Rumasa. Va revalidar l'escó a les 1986, 1989 i 1993., i durant aquests mandats fou membre de la Comissió d'Economia, Comerç i Hisenda i de la Comissió de Política Social i Treball.
El 1988 es llicencià en dret i és dirigent del gabinet jurídic de la UGT. També ha estat membre del consell nacional del PSC-PSOE, de la Fundació Rafael de Campalans i membre del Consell de Ciutat de Barcelona en representació dels sindicats. El 2012 fou un dels juristes signants del Manifest dels Juristes contra la Reforma Laboral del govern de Mariano Rajoy.

## Referències

* ↑ «Francesc Neira i León». Arxivat de l'original el 2012-12-18. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Pessans

Pessans és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 72 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pessans era de 72 persones. Hi havia 27 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 11 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 31 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pessans el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 34 eren actives i 12 eren inactives. De les 34 persones actives 32 estaven ocupades (14 homes i 18 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 12 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa financera i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Pessans hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 267 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pessans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pessans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Novouliànovka (Bakhtxissarai)

* Per a altres significats, vegeu «Novouliànovka».
Novouliànovka (en ucraïnès i en rus: Новоульяновка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 343 habitants. Pertany al districte de Bakhtxissarai. Fins al 1945 la vila es deia Otartxik.

## Població

Segons les dades del 2001 la composició de la població de la vila de Novouliànovka d'acord amb la llengua que empren és la següent:

## Referències

* ↑ «Учь азиз дюрбеси (Айвовое / Эфендикой, АР Крым)». IMUSLIM. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 3 octubre 2014].
* ↑ Встречается также написание Коджа-Сала
* ↑ «Розподіл населення за рідною мовою, Автономна Республіка Крим». Державна служба статистики України. Arxivat de l'original el 2013-06-26. [Consulta: 26 octubre 2014].
# Port de Las Palmas

El Port de Las Palmas (també en castellà: puerto de la Luz; «port de la Llum») és un port comercial, pesquer, esportiu i turístic de la ciutat espanyola de Las Palmas de Gran Canaria. Ubicat al nord-est de l'illa de Gran Canària, a l'arxipèlag canari, constitueix un hub portuari estratègic de l'Atlàntic Mig.
Està operat per l'Autoritat Portuària de Las Palmas, dependent de Ports de l'Estat, que també opera els ports d'Arinaga i Salinetas (també a Gran Canària), Arrecife (Lanzarote) i Puerto del Rosario (Fuerteventura).

## Història

Es troba emplaçat al flanc oriental de l'istme de Guanarteme, que separa el cos principal de la illa de Gran Canària de la península de la Isleta, al port natural format per la badia de las Isletas.
Fundada el 1478 i constituïda de forma subsegüent com a primer establiment urbà de la Corona de Castella a l'oceà Atlàntic, la ciutat de Las Palmas va tenir un paper important com a «pont» dins de l'incipient comerç atlàntic impulsat després de la posterior exploració del continent americà des de 1492.
Cap a 1883, quan es va iniciar la construcció del port refugi de la Luz, el literal es trobava poc alterat, comptant únicament amb un petit moll al costat de la ciutat. Entre finals de segle xix i començaments del segle xx es van construir els molls de la Llum i Santa Caterina, i, posteriorment, un moll fruiter. Durant la dictadura franquista es va consolidar el procés d'industrialització del port. A partir de 1970 es continua guanyant terreny a la mar, i es construeixen el dic Reina Sofía i el dic Nelson Mandela. A partir de 1990, en paral·lel a certa terciarització del teixit productiu de la ciutat, s'instal·la un terminal de creuers.

## Referències

* ↑ «El ‘Puerto de entrada’ al conocimiento». El digital ULPGC. Universitat de Las Palmas de Gran Canaria, 03-02-2018.
* ↑ Herrera Piqué, 2008, p. 15.
* ↑ Herrera Piqué, 2008, p. 16.
* ↑ Ramón Ojeda i González Morales, 2019, p. 122.
* 1 2 3 Ramón Ojeda i González Morales, 2019, p. 130.
* ↑ Ramón Ojeda i González Morales, 2019, p. 127.

## Bibliografia

* Herrera Piqué, Alfredo. «El Puerto de La Luz: Textos para una exposición conmemorativa». A: Puerto de Las Palmas. 125 años: 1883-2008. Las Palmas de Gran Canaria: Gabinete Literario, 2008, p. 14–64. ISBN 978-84-691-6324-5. Arxivat 2020-07-18 a Wayback Machine.
* Ramón Ojeda, Antonio A.; González Morales, Alejandro «Las Palmas de Gran Canaria. La ciudad, su litoral y su puerto». Investigaciones Geográficas. Universitat d'Alacant [Alacant], 71, 2019, pàg. 119-134. DOI: 10.14198/INGEO2019.71.06. ISSN: 0213-4691.
# Dries van der Lof

Dries van der Lof (Emmen, 23 d'agost de 1919 - Enschede, 24 de maig de 1990) va ser un pilot de curses automobilístiques neerlandès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Va debutar a la tercera temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1952, disputant el 17 d'agost el GP dels Països Baixos, que era la setena i penúltima prova del campionat.
Dries van der Lof va arribar a participar en una única cursa puntuable pel campionat de Fórmula 1, sent el primer pilot neerlandès (junt amb Jan Flinterman) que prenia part a una cursa de la F1.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1952 | Hersham and Walton Motors | HWM | Alta | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | HOL Ret | ITA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Harlingen (Texas)

Harlingen és una ciutat al Comtat de Cameron a l'estat de Texas. Segons el Cens dels Estats Units del 2000 tenia 57.564 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harlingen tenia 57.564 habitants, 19.021 habitatges, i 14.360 famílies. La densitat de població era de 652,4 habitants per km².
Dels 19.021 habitatges en un 38,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 16,2% dones solteres, i en un 24,5% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.296$ i la renda mediana per família de 34.015$. Els homes tenien una renda mediana de 27.014$ mentre que les dones 21.795$. La renda per capita de la població era de 13.886$. Aproximadament el 19,3% de les famílies i el 24,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harlingen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harlingen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Harlingen - Lloc web oficial
# Michael James Benton

Michael James Benton FRS FRSE (8 d'abril del 1956) és un paleontòleg britànic que treballa com a catedràtic de paleontologia dels vertebrats a l'Escola de Ciències de la Terra de la Universitat de Bristol. Les seves obres publicades se centren en l'evolució dels rèptils del Triàsic, però també ha estudiat les extincions massives i els canvis faunístics en el registre fòssil.

## Referències

* ↑ «Professor Michael Benton FRS» (en anglès). Londres: Royal Society, 2014.
* ↑ «Home – The Royal Society of Edinburgh» (en anglès), 20-06-2016. Arxivat de l'original el 27 de juny 2004. [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ Liz Loeffler. «People: Earth Sciences: University of Bristol» (en anglès). bris.ac.uk.
* ↑ «Professor Mike Benton – School of Earth Sciences» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ «The Red Queen and the Court Jester: Species diversity and the role of biotic and abiotic factors through time» (en anglès). Science, 323, 5.915, 2009, pàg. 728-732. DOI: 10.1126/science.1157719. PMID: 19197051.
* ↑ Lloyd, G. T.; Davis, K. E.; Pisani, D.; Tarver, J. E.; Ruta, M.; Sakamoto, M.; Hone, D. W. E.; Jennings, R.; Benton, M. J. «Dinosaurs and the Cretaceous Terrestrial Revolution» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 275, 1650, 2008, pàg. 2.483-2.490. DOI: 10.1098/rspb.2008.0715. PMC: 2603200. PMID: 18647715.