OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forn de Can Mirot

El Forn de Can Mirot és una obra de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una estructura rectangular en estat pèssim de conservació.

## Història

L'activitat terrissera de Can Mirot es remunta al segle xix, des de quan s'hi fabricaven rajols, teules, rajoles… El forn que es conserva funcionà durant els anys 1920 i 1941.

## Referències

* 1 2 3 «Forn de Can Mirot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Pangasius nieuwenhuisii

Pangasius nieuwenhuisii és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.
Els adults poden assolir els 60 cm de llargària total. Es troba a Àsia: est de Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Roberts, T.R. i C. Vidthayanon 1991. Systematic revision of the Asian catfish family Pangasiidae, with biological observations and descriptions of three new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 143:97-144.
# Haplochromis dentex

Haplochromis dentex és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 15,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Premi Cóndor de Plata a la millor cançó per a pel·lícula

El Premi Cóndor de Plata a la Millor Cançó per a Pel·lícula és un dels guardons lliurats anualment per l'Asociación de Cronistas Cinematográficos de la Argentina.
Fou lliurat per primera vegada en el 67è lliurament dels Premis Còndor de Plata el juny del 2019.

## Guanyadors i nominats

| Any | Cançó | Pel·lícula | Nominats |
| 2019 |
| 2019 | "Reyes de la soledad" | La reina del miedo | Lletra i Música: Gabriel Fernández Capello. Intèrpret Vicentico. |
| 2019 | "El origen de la tristeza" | El origen de la tristeza | Lletra i Música Walter Piancioli. Interpretada per Los Tipitos |
| 2019 | "Las ausencias" | El camino de Santiago | Lletra, música i intèrpret: León Gieco |
| 2019 | "Lo que más busco" | Mi mejor amigo | Daniel Suárez. Música: Daniel Suárez i Pepe Céspedes. Intèrpret Bersuit Vergarabat |
| 2019 | "Yo soy el Fuego" | La Flor | Lletra Mariano Llinás. Música Gabriel Chwojnik. Intèrpret: Grupo Siempreverde |
| 20209 |
| 20209 | I’ll Be Waiting For Your Love | Los adoptantes | Lletra i música: Pedro Onetto; Intèrpret: Kevin Johansen |
| 20209 | Ladrona | Tampoco tan grandes | Lletra i música Sergei Grosny; Intèrpret: Paula Reca |
| 20209 | Nachoxodem | Bruja | Lletra i intèrpret: Charo Bogarín; Música: Pablo Sala |
| 20209 | Ruta 666 | 4×4 | Lletra, música i intèrpret: Dante Spinetta |
| 20209 | Un salto al vacío | Amor de película | Lletra i música: Tomás Putruele; Intèrpret: Natalie Pérez i Tomás Putruele |

## Referències

* ↑ La Nación. «Premios Cóndor de Plata 2019: todos los ganadores» (en español), 27-08-2019. [Consulta: 3 setembre 2019].
* ↑ Infobae. «La lista de los nominados a los premios Cóndor de Plata» (en español). [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ Infobae. «Todos los ganadores de los Cóndor de Plata», 25-03-2021. [Consulta: 25 març 2021].
# Sant Francesc de Paula de Manresa

Sant Francesc de Paula és un temple i antic convent a la ciutat de Manresa (Bages) protegit com a bé cultural d'interès local.
Església de planta rectangular amb cantonada, amb dues mitgeres. Forma part de la trama urbana. Té una nau amb cinc arcs torals i voltes de quatre punts entre ells. Capelles laterals amb voltes d'aresta, cor al tester que comunica amb el trifori aixecat damunt les capelles i absis rodó amb cambril. Façanes: la principal formada per un cos més elevat i dues laterals simètriques que es corresponen a l'estructura interna de l'edifici. S'hi accedeix mitjançant un atri de tres arcs rodons, al damunt dels quals apareixen finestrals neoromànics. Arcuacions cegues en el capcer i en la línia divisòria del primer pis. Destaca el portal de segle xvii dins l'atri. Façana lateral quasi cega.

## Història

* 1638: construcció de l'església i del convent dintre muralles.
* 1641: s'instal·len els religiosos mínims franciscans.
* 1683: Benedicció de l'església.
* 1835: els frares franciscans abandonen el convent.
* 1848: ocupat per les monges de l'ensenyança.
* 1895: decoració neoromànica. Façana.
* 1909: incendiada.
* 1978: l'església passa a mans de l'Orfeó Manresà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Sant Francesc de Paula de Manresa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Juvancourt

Juvancourt és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 163 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Juvancourt era de 163 persones. Hi havia 68 famílies de les quals 20 eren unipersonals (16 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 16 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 91 habitatges, 73 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 84 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 73 habitatges principals, 56 estaven ocupats pels seus propietaris, 15 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien dues cambres, 14 en tenien tres, 25 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 63 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 31 habitatges hi havia un automòbil i a 38 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Juvancourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 20 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 12 |
| 4 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 12 | 25 a 29 | 12 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 115 persones, 65 eren actives i 50 eren inactives. De les 65 persones actives 62 estaven ocupades (35 homes i 27 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 50 persones inactives 30 estaven jubilades, 12 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Juvancourt hi havia 75 unitats fiscals que integraven 163 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 14.661 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Juvancourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Juvancourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Forn de Ca l'Anglada

El Forn de Ca l'Anglada és una obra de Fontcoberta (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat als Boscos de Ca l'Anglada, a escassa distància del camí d'accés al mateix Mas Anglada.
Estructura arquitectònica de planta quadrangular paredada amb pedra sense treballar. En resta semi derruït el mur amb dues boques per on s'introduïa la llenya a la cambra de combustió. Es tracta d'obertures d'arc rebaixat, bastides amb rajoles disposades a sardinell. Resta també el mur oposat, del qual tenim a la vista la part interior, construït amb maons.
Construcció coberta en part per la vegetació circumdant.

## Història

El forn formava part de la rajoleria de Ca l'Anglada, feta en el moment de construcció del mas, cap al segle xviii.
Fitxa F30 Agents Rurals: 2016.
Alta l'IPAC- VRA 2016

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Forn de Ca l'Anglada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Pantà Granges del Gat

La zona humida Pantà de les granges del Gat està formada per un pantà artificial de dimensions mitjanes, per una petita bassa situada al seu nord-oest, i per una zona intermèdia amb un extens canyissar. Es tracta d'una zona de 6,35 Ha de superfície total, situada al terme municipal d'Aitona, que vessa les seves aigües a la Clamor (afluent del Segre pel seu marge dret) i recull les aigües procedents de diferents recs situats a petites conques laterals de la Clamor.
El pantà principal té una forma aproximadament rectangular i presenta un cinyell helofític ben desenvolupat, amb canyís i boga, que forma diferents illes i arriba a cobrir una bona part de la superfície de l'aigua, al sector oriental del pantà. Als marges hi ha alguns arbres dispersos (tamarius i pollancres bàsicament), que no arriben a constituir un bosc de ribera diferenciat.
La bassa del nord-oest, de forma allargassada, presenta nombrosos tamarius (Tamarix canariensis) en tot el seu perímetre, que formen un interessant bosc de ribera, així com un cinyell helofític de canyissar i un bogar ben constituït a la part central.A la zona intermèdia entre els dos pantans, que ocupa gairebé la meitat de la superfície de la zona humida (unes 3 Ha) s'hi desenvolupa un extens canyissar, amb peus dispersos de tamarius.
Pel que fa als hàbitats d'interès comunitari, destaquen els tamarigars, identificables amb l'hàbitat 92D0 "Bosquines i matollars meridionals de rambles, rieres i llocs humits (Nerio-Tamaricetea)".
Aquesta zona té interès sobretot per als ocells aquàtics, que troben en aquest sector un punt de repòs i reproducció, en un entorn agrari amb abundants arrossars on els ocells van a alimentar-se. S'hi observa amb regularitat arpella (Circus aeruginosus), així com d'altres espècies d'ocells aquàtics, com anàtides, fotges, etc. Als arrossars dels voltants també són freqüents els cames llargues.
A la zona s'observen alguns abocaments de residus (runes, caixes de fruiters, etc.) i hi ha diverses captacions d'aigües, tant dins dels dos pantans com als voltants. Hi ha també algunes línies elèctriques que creuen el pantà, que poden ser perilloses per a les aus. S'hi realitzen cremes periòdiques que han ocasionat la mort d'alguns arbres (diversos tamarius, etc.). Les variacions dràstiques de nivell de les aigües i la seva eutrofització -amb possibles episodis puntuals de contaminació- són d'altres factors que poden afectar negativament l'espai.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Pantà Granges del Gat». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 14 setembre 2014].
# Haplochromis eduardii

Haplochromis eduardii és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Edward (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Priscillagrewita-(Y)

La priscillagrewita-(Y) és un mineral de la classe dels òxids que pertany al supergrup del granat. Rep el nom en honor de Priscilla Croswell Perkins Grew (n. 1940, Glens Falls, Nova York, EUA), geòloga i professora a la Universitat de Nebraska–Lincoln, pel seu treball que mostra la zonificació oscil·lant de Mn en granats d'eclogita. També va ser directora del Museu d’Història Natural de la Universitat de Nebraska i va ocupar diversos càrrecs governamentals, inclosa la directora del Minnesota Geological Survey.

## Característiques

La priscillagrewita-(Y) és un òxid de fórmula química (Ca₂Y)Zr₂(AlO₄)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·La entre 7 i 7,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5540/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera de marbre de Daba, situada a la Governació d'Amman (Jordània), on es troba en forma de cristalls isomètrics idiomòrfics de fins a 15 μm de mida, tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Priscillagrewite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 agost 2021].
# Easton

«Easton» té aquests significats:
* Easton (Califòrnia), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
* Easton (Connecticut), població dels Estats Units a l'estat de Connecticut.
* Easton (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* Easton (Kansas)
* Easton (Maine)
* Easton (Maryland)
* Easton (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts
* Easton (Minnesota)
* Easton (Missouri)
* Easton (Nova Hampshire)
* Easton (Pennsilvània)
* Easton (Washington)
* Bret Easton Ellis (Los Angeles, 1964), novel·lista estatunidenc.
# Sant Francesc de Paula de les Masies de Voltregà

Sant Francesc de Paula és una església de les Masies de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de nau única amb la façana orientada a nord-oest i absis a la part oposada, el qual és de planta semicircular peraltada. L'edifici es troba englobat en el conjunt d'habitatges de la colònia. La façana presenta dos òculs sobreposats i de diferents dimensions. El portal és rectangular flanquejat per dues pilastres d'estil corinti que aguanten la llinda (on apareix una inscripció) i un frontó triangular i llis. La nau és il·luminada per unes finestres rectangulars situades damunt la cornisa. L'absis presenta una decoració a base de nervis de pedra, i el sostre i les parets estan decorats amb pintura imitant el marbre. A les capelles laterals s'hi situen retaules. Damunt l'absis s'erigeix el campanar de torre ortogonal.

## Història

Aquesta església es va construir arrel l'establiment de la colònia de la Farga Lacambra, la qual va tenir els seus orígens a Barcelona i passà a situar-se al lloc actual deguda la necessitat d'aprofitament de la força hidràulica, fet que es produí al segle xix.
La data de construcció del temple és l'any 1863, restant dedicada a Sant Francesc de Paula, patró del fundador de la colònia a Barcelona: Francesc Lacambra.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Francesc de Paula de les Masies de Voltregà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 agost 2021].
# Filer

Filer és una població dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 1.620 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Filer tenia 1.620 habitants, 628 habitatges, i 420 famílies. La densitat de població era de 781,9 habitants/km².
Dels 628 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.336 $ i la renda mediana per família de 36.346 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.083 $ mentre que les dones 20.563 $. La renda per capita de la població era de 14.443 $. Aproximadament el 10,4% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Filer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Filer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pantà d'Escales

El pantà d'Escales és un embassament que pertany al riu Noguera Ribagorçana, creat per una presa situada entre els municipis de Tremp (antic terme d'Espluga de Serra) i Sopeira (antic terme de Sant Orenç), que s'estén pels termes de Tremp i el Pont de Suert, a les comarques del Pallars Jussà i l'Alta Ribagorça respectivament, a la meitat oriental, d'administració catalana, i els de Sopeira i Bonansa, municipis també ribagorçans, a la meitat occidental, d'administració aragonesa. El pantà ha inundat els pobles de Casterner de les Olles i Aulet (el primer a Catalunya i el segon a Aragó), l'antic pont de Celles i el monestir romànic de Lavaix.
Construït l'any 1955 per a produir energia hidroelèctrica, i situat al peu de la carretera N-230 a l'entrada del Pont de Suert, és el més gran i emblemàtic de la comarca. Ofereix una aigua cristal·lina i raconades de roca i aigua ideals per a practicar-hi tot tipus d'esports nàutics i activitats ludicoesportives com la pesca, l'esquí aquàtic i el piragüisme, entre d'altres.
Té una impressionant presa de contenció al costat de la qual hi ha unes escales excavades a la roca. A la cua de l'embassament, al peu de la carretera N-260, en direcció a la Pobla de Segur, apareixen les ruïnes del monestir cistercenc de Santa Maria de Lavaix.

## Vegeu també

* Embassaments de Catalunya
* Cua del pantà d'Escales, zona humida d'interès comunitari

## Referències

* ↑ «Pantà d'Escales». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Els embassaments al web de l'ACA
* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hiperplàsia suprarenal congènita per deficiència de 21-hidroxilasa

La hiperplàsia suprarenal congènita per deficiència de 21-hidroxilasa (CAH) és un trastorn genètic caracteritzat per una alteració de la producció de cortisol a les glàndules suprarenals.
És la forma més freqüent d'hiperplàsia suprarenal congènita (HSC). Aquest dèficit té una prevalença del 90-95% de la població afectada per la HSC.
L'enzim 21-α-hidroxilasa, el citocrom microsomal p450, és l'encarregat de dur a terme la regulació de la hidroxilació de progesterona a desoxicorticosterona, la qual és precursora d'aldosterona, i de 17-hidroxiprogesterona a 11-desoxicortisol, que forma cortisol.
El bloqueig de la síntesi de cortisol i aldosterona, causat pel dèficit enzimàtic, provocarà una acumulació d'andrògens, entre els quals testosterona. La superproducció d'aquesta hormona sexual masculina provocarà l'aparició de caràcters masculins en nenes i la masculinització prematura en nens.
La deficiència de 21-hidroxilasa és causat per diverses mutacions al gen CYP21 del cromosoma 6. Aquest gen presenta dues formes: activa (CYP21A2) i inactiva (CYP21A1P). La recombinació d'aquestes dues formes causen mutacions diverses. Depenent d'aquestes s'observen diferents fenotips i per tan diferents graus d'afectació.

## Referències

* ↑ «21-Hydroxylase Deficiency». A: StatPearls [Internet]. Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, July 2023.