OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Guadalupe Garcia Zavala

Anastasia García Zavala , de nom religiós María Guadalupe (Guadalajara, 27 d'abril de 1878 – Zapopan, 24 de juny de 1963) va ser una religiosa mexicana, fundadora de la congregació de les Serventes de Santa Margarida Maria i dels Pobres. Va ser proclamada beata pel Papa Joan Pau II el 25 d'abril de 2004 i canonitzada pel Papa Francesc el 12 de maig de 2013.

## Biografia

Filla d'un comerciant, poc abans del seu matrimoni trencà el compromís i fundà una congregació religiosa dirigida a l'assistència hospitalària als malalts.
Continuà amb la seva obra durant tots els anys de la persecució llançada per Plutarco Elías Calles contra els cristians: en aquell període es va ocultar al seu hospital, conjuntament amb el futur arquebisbe de Guadalajara, José Francisco Orozco y Jiménez.
Va morir el 1963, a l'edat de 85 anys.
L'1 de juliol de 2000 el Papa Joan Pau II proclamà l'heroïcitat de les seves virtuts, reconeixent-li el títol de venerable. Va ser beatificada a la Plaça de Sant Pere el 25 d'abril de 2004. Va ser canonitzada el 12 de maig de 2013 pel Papa Francesc.

## Referències

* ↑ Orellana Vilches, Isabel «Santa María Guadalupe García Zavala, Madre Lupita – 24 de junio». Zenit, 23-06-2015 [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ «María Guadalupe García Zavala». L'Osservatore Romano, 01-06-2013. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2017 [Consulta: 29 setembre 2017].

## Enllaços externs

* La scheda sul sito della Santa Sede (italià)
# Maria Monserrat Bennàssar

Maria Monserrat Bennàssar (Santanyí, 20 de juliol de 1977) és una política santanyinera. Llicenciada en dret a la Universitat de Barcelona el 2000. De l'u d'abril de 2004 al 9 de gener de 2005 fou tècnic administració general a l'Institut de Serveis Socials i Esportius de Mallorca. Des d'aquell moment fins al 30 de novembre de 2005 fou secretaria tècnica de l'empresa Infraestructures i Obres Portuàries S.A. El 2 de gener de 2006 tornà al mateix càrrec a l'ISSEM fins al desembre de 2007. Llavors passà a ser tècnic administració general al Consell de Mallorca, Departament de Presidència. El 21 de setembre de 2010, prengué possessió del càrrec de diputada al Parlament de les Illes Balears, després de la renúncia del diputat Miquel Munar, per desavinencies amb la direcció de PP.

## Experiència política i càrrecs

* Des del 1995 afiliada al PP.
* És membre de la Junta Directiva Regional del Partit Popular.
* És membre del Consell de Direcció Insular del Partit Popular.
* Des del 2003 és Regidora de l'Ajuntament de Santanyí, actualment com a Regidora de Festes.
* Des del 10 de setembre de 2010 és diputada al Parlament de les Illes Balears pel Grup Parlamentari Popular.
** Membre de la Comissió de Cultura, Educació i Esports; la Comissió de control sobre la Radiotelevisió Illes Balears; Comissió de Drets Humans del Parlament.

## Referències

* ↑ NOVA DIPUTADA DEL PP. La regidora de Santanyí, Maria Monserrat i Bennàssar va prendre possessió ahir del seu escó Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine. PDF
* ↑ La nova diputada del PP Maria Monserrat Bennàssar, regidora popular a l'ajuntament de Santanyí, va prometre el seu càrrec Arxivat 2011-11-25 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Entrada al Parlament al lloc de Miquel Munar». Arxivat de l'original el 2010-09-09. [Consulta: 1r novembre 2010].
* ↑ Càrrecs parlamentaris de Maria Monserrat Bennàssar
* ↑ BOPIB. Pàg 27 PDF
# Ahmed Wasif

Ahmed Wasif, també Ahmed Vâsıf Efendi (+ 1806) fou un historiador i diplomàtic otomà nascut a Bagdad vers 1730/1740.
Fou capturat pels russos al setge de Jeni-Kale (1771) fou enviat a Sant Petersburg; va ser alliberat als 9 mesos per portar una oferta de pau, i es va arribar a un acord de treva signat a Yerögu (1772). Després fou un dels delegats turcs a les converses que van portar al tractat de Küçük Kaynarca el 1774 i a les converses sobre l'estatus dels tàtars de Crimea que van durar fins al 1779. El 1783 fou designat historiador oficial al lloc d'Enweri; va deixar el càrrec el 1787 per anar en ambaixada a Espanya però el va recuperar el 1789 sent cessat el 1791 per ser enviat a negociar el que fou el tractat de Zishtowa (Sistova) amb Àustria. El 1793 va tornar a ser historiador oficial fins al 1794 quan fou destituït i enviat desterrat a Lesbos a causa d'una rivalitat a la cort. El 1799, ja perdonat, fou nomenat per quarta vegada i va morir el desembre de 1806. La seva obra principal és una crònica dels fets del gener de 1751 al setembre de 1774.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 177 i 178
# Martín Pando

Martín Pando (Buenos Aires, 26 de desembre de 1934 - Buenos Aires, 7 de maig de 2021) fou un futbolista argentí. Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1962.

## Referències

* ↑ Martín Pando Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Martín Pando at BDFA (castellà)
# Aigües Vocònies

Mapa de la Via Augusta :
Aigües Vocònies (en llatí: Aquae Voconiae) era una ciutat romana catalana enmig de la ruta de la Via Augusta, entre Gerunda i Blanda, que fou esmentada als famosos Vasos Apol·linars i a l'itinerari d'Antoní. Es creu que tenia el rang de municipium, perquè segons un text epigràfic tenia ordo decurionum. Tradicionalment s'ha volgut identificar amb l'actual població de Caldes de Malavella, tot i que no hi ha consens, atès que una part dels investigadors creu que aquest municipi era Aigües Càlides, i no pas Aigües Vocònies.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 Hurtado, Víctor; Mestre, Jesús; Miserachs, Toni. Atles d'Història de Catalunya. Edicions 62, octubre 1998 (3a edició), p. 38-39. ISBN 84-297-4061-9.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 77, entrada: "Augusta, via". ISBN 84-297-3521-6.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Borja de Riquer i Permanyer, Borja (director). Història. Política, Societat i Cultura dels Països Catalans. Volum 1. Els temps prehistòrics i antics fins al segle V. Enciclopèdia Catalana, 1996, p. 446 pàgines, p. 303. ISBN 84-7739-979-4.
* 1 2 3 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 52
# Mas d'en Rafael (Tarragona)

El Mas d'en Rafael és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici gran, voltat de cledes per al bestiar, era i jardí romàntic. Son notables els acabaments de les cantonades de les tanques dels animals, en forma de templets de teulada de teules esmaltades, que potser feien de colomar.

## Referències

* ↑ «Mas d'en Rafael». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Mataiur

El Mataiur és una muntanya dels Alps Julians. Té una altitud de 1.641 metres per sobre del nivell del mar. Es troba a la part oriental del Friül – Venècia Júlia, a la frontera entre Itàlia i Eslovènia.

## Referències

* ↑ «Matajur» (en eslovè). [Consulta: 19 juny 2022].
# Mas Vilar (Avinyonet de Puigventós)

El Mas Vilar és una obra d'Avinyonet de Puigventós (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran masia situada al veïnat de Sta. Eugènia, a prop de la capella amb el mateix nom. Aquesta masia de planta baixa, pis i golfes, té les cantonades carreuades, com també totes les obertures, amb carreus ben treballats força ben escairats. El teulat és a dues aigües.

## Referències

* ↑ «Mas Vilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Maria fa 20 anys

Maria fa 20 anys, és una novel·la gràfica de Miguel Gallardo. És una continuació de Maria i jo del mateix autor.

## Argument

Maria fa 20 anys és una continuació del relat iniciat a Maria i jo, on l'autor Miguel Gallardo explica la seva vida amb la Maria, la seva filla que pateix un trastorn de l'espectre autista. En el primer àlbum explicava les vivències de quan anaven de vacances amb la Maria, que llavors era una nena. En aquest segon àlbum la Maria continua vivint a Canàries, ja és una noia que tot i el seu autisme ja ha passat per una adolescència i ara amb vint anys arriba a una edat més adulta que la portaran a enfrontar-se amb nous reptes. L'autor torna a relatar el mes i mig de vacances que passa entre Barcelona i la Costa Brava, amb la seva filla, ara després de vuit anys d'escriure el primer àlbum, una noia de vint anys que encara el futur amb incerteses, però amb els impediments que li posa una societat que li costa d'acceptar les diferències. Al llarg de l'obra Miguel Gallardo crea un relat amb un toc d'humor, i un enfocament que porta a la reflexió.

## Referències

* 1 2 «Maria i jo». Casa del Libro. [Consulta: 5 abril 2023].
* 1 2 «María cumple 20 años». [Consulta: 5 abril 2023].
# English National Opera

La English National Opera (ENO) és una companyia d'òpera londinenca que té el seu origen en la que va ser la primera companyia operística anglesa a temps complet, la del Sadler's Wells Theatre, fundada per Lilian Baylis el 1931 en aquest teatre del nord de Londres
Entre els estrenes cal destacar el de Peter Grimes de Britten, que va tenir lloc el 1945 i va contribuir decisivament al renaixement de l'òpera anglesa. El 1968 la Sadler's Wells Opera es va traslladar al Teatre Coliseum, molt més gran i al cor del West End londinenc, i sis anys després va rebre el nom d'English National Opera.
En contraposició a la cèlebre Royal Opera, l'ENO té un caràcter més popular -els seus preus són menors i ofereix sempre les obres en versió anglesa- i davant del conservadorisme i la desfilada de divos del Covent Garden, aposta per dramatúrgies modernes i visions diferents de les obres de repertori.
Això li ha merescut el suport d'un públic jove i inquiet però també fortes crítiques de part de la premsa a alguns muntatges. Aquest va ser el cas del Don Giovanni de Bieito, una coproducció de la ENO, l'Òpera de Frankfurt i el Liceu del 30 de novembre de 2002. Així, el Don Giovanni de Bieito i el seu Ballo in maschera, una altra coproducció entre els dos teatres, fou un dels motius de la dimissió del fins llavors director artístic de la ENO, Nicholas Payne, encara que aquesta es va deure principalment a la certa crisi de públic que l'ENO patia des de feia algun temps i que li deixà un fort dèficit econòmic.

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/2002/09/07/pagina-30/33988270/pdf.html
# English Heritage

English Heritage (lit. ‘Patrimoni Anglès’) és un organisme públic del Govern del Regne Unit que protegeix i promou el patrimoni històric d'Anglaterra. El seu rol més conegut és el d'administrador d'un gran nombre de monuments històrics i jaciments arqueològics, des de Stonehenge fins al pont de ferro més antic del món. No obstant això, té a més grans responsabilitats en la conservació, registre i protecció del patrimoni històric.

## Enllaços externs

* English Heritage (anglès)
# Turdina becuda gorjablanca

La turdina becuda gorjablanca (Napothera pasquieri) és un ocell de la família dels pel·lorneids (Pellorneidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la vegetació secundària, matolls i bosc del nord del Vietnam, al nord-oest de Tonquín.

## Referències

* ↑ «Turdina becuda gorjablanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Encephalartos

Encephalartos és un gènere de gimnospermes de la divisió Cycadophyta, família Zamiaceae, nadiu d'Àfrica. Algunes de les seves espècies són comunes i s'anomenen palmells pa o pa de Kaffir, ja que amb el centre del seu plançó es pot preparar una mena de pa. Totes les espècies d'Encephalartos estan amenaçades.

## Etimologia

El gènere deriva de les paraules gregues en (dintre), kephali (cap) i artos (pa); referint-se a l'ús de la seva medul·la per a preparar menjar. Va ser nomenat pel botànic alemany Johann Georg Christian Lehmann en 1834.

## Taxonomia

El gènere Encephalartos inclou nombroses espècies:
* Encephalartos aemulans
* Encephalartos altensteinii
* Encephalartos aplanatus
* Encephalartos arenarius
* Encephalartos barteri
* Encephalartos brevifoliolatus
* Encephalartos bubalinus
* Encephalartos caffer
* Encephalartos cerinus
* Encephalartos chimanimaniensis
* Encephalartos concinnus
* Encephalartos cupidus
* Encephalartos cycadifolius
* Encephalartos delucanus
* Encephalartos dolomiticus
* Encephalartos dyerianus
* Encephalartos equatorialis
* Encephalartos eugene-maraisii
* Encephalartos ferox
* Encephalartos friderici-guilielmi
* Encephalartos ghellinckii
* Encephalartos gratus
* Encephalartos heenanii
* Encephalartos hildebrandtii
* Encephalartos hirsutus
* Encephalartos horridus
* Encephalartos humilis
* Encephalartos inopinus
* Encephalartos ituriensis
* Encephalartos kisambo
* Encephalartos laevifolius
* Encephalartos lanatus
* Encephalartos latifrons
* Encephalartos laurentianus
* Encephalartos lebomboensis
* Encephalartos lehmannii
* Encephalartos longifolius
* Encephalartos mackenziei
* Encephalartos macrostrobilus
* Encephalartos manikensis
* Encephalartos marunguensis
* Encephalartos middelburgensis
* Encephalartos msinganus
* Encephalartos munchii
* Encephalartos natalensis
* Encephalartos ngoyanus
* Encephalartos nubimontanus
* Encephalartos paucidentatus
* Encephalartos poggei
* Encephalartos princeps
* Encephalartos pterogonus
* Encephalartos schaijesii
* Encephalartos schmitzii
* Encephalartos sclavoi
* Encephalartos senticosus
* Encephalartos septentrionalis
* Encephalartos tegulaneus
* Encephalartos transvenosus
* Encephalartos trispinosus
* Encephalartos turneri
* Encephalartos umbeluziensis
* Encephalartos villosus
* Encephalartos whitelockii
* Encephalartos woodii

## Referències

* ↑ «IRMNG - Encephalartos J.G.C. Lehmann, 1834». [Consulta: 23 gener 2023].
# Vashegyita

La vashegyita és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada pel seu jaciment a Vashegy, actualment Železník, a Eslovàquia.

## Característiques

La vashegyita és un fosfat de fórmula química Al$_{11}$(PO₄)$_9$(OH)₆·38H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2 a 3. Els seus cristalls tenen forma de diamant, aplanats en {001}, de fins a 1 mm. Es pot trobar en agregats hemisfèrics; comunament de porós a compacte, massiu.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vashegyita pertany a «08.DB: Fosfats, etc. només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO4 < 1:1» juntament amb els següents minerals: diadoquita, pitticita, destinezita, schoonerita, sinkankasita, mitryaevaïta, sanjuanita, sarmientita, bukovskyita, zýkaïta, giniïta, sasaïta, mcauslanita, goldquarryita, birchita i braithwaiteïta.

## Formació i jaciments

La vashegyita va ser descoberta a Železník, a Sirk (Districte de Revúca, Regió de Banská Bystrica, Eslovàquia) omplint cavitats en forma de capsa en limonita d'una mina de ferro. També ha estat descrita a Alemanya, l'Antàrtida, Àustria, Bèlgica, el Brasil, els Estats Units, Hongria, Itàlia, el Japó, Nova Zelanda, República Txeca i Romania. Als territoris de parla catalana tan sols ha estat descrita a les mines d'alum de La Vilella Alta (Priorat).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: variscita, wavel·lita i evansita.

## Referències

* 1 2 3 «Vashegyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Vashegyite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ «Vashegyite from Alum mines, La Vilella Alta, Priorat, Tarragona, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 6 febrer 2024].
# Aliança Nacional Somali

L'Aliança Nacional Somali és un partit polític de Somàlia format per l'aliança de quatre partits.
Aquests partits reunits a Bardera el 12 d'agost de 1992 van acordar una estructura conjunta i un programa comú. Els partits eren:
* Congrés de la Somàlia Unificada, facció del general Muhammad Fara Hassan, àlies Aydid
* Facció del coronel Mohamed Nur Aliyou del Moviment Democràtic de Somàlia
* Moviment Nacional Somali del Sud
* Facció del coronel Jess del Moviment Patriòtic de Somàlia
L'Aliança Nacional Somali es va organitzar com a grup polític mentre les milícies dels quatre grups es van unificar estratègicament en una organització militar anomenada Exèrcit d'Alliberament Somali.
La facció d'Aydid fou coneguda entre 1992 i 2001 com l'Aliança Nacional Somali, per la mínima significació de les altres tres faccions. La direcció de l'organització, a la mort d'Aydid el 2 d'agost de 1996, la va assolir el seu fill Hussein Mohamed Farah Aydid jr. (4 d'agost)
# Amarapura

Amarapura (birmà အမရပူရမြို့, a. ma. ra. pu ra. mrui) que vol dir Ciutat de la Immortalitat o Ciutat dels Déus (immortals), és una ciutat de la divisió de Mandalay a Myanmar, a 11 km al sud de Mandalay.
La ciutat fou fundada pel rei Bodawpaya (1781-1819) de la dinastia Konbaung el 1783, i la va convertir en la seva nova capital. El 1785 va rebre l'ambaixador de la Companyia Britànica de les Índies Orientals, Michel Symes. Va créixer ràpidament i el 1810 ja tenia 170.000 habitants, però en aquest any fou destruïda per un incendi.
El net de Bodawpaya, el rei Bagyidaw (1819-1837), es va instal·lar altre cop a Ava el 1819 i va traslladar la capital a aquesta ciutat el 1822, i Amarapura va entrar en decadència fins al punt que el 1827 només tenia uns 30000 habitants i el 1835 s'estimaven uns 26.700 a l'interior dels murs (però 90.000 incloent-hi la rodalia). El seu successor Tharrawaddy Min (1837-1846) va retornar la capitalitat a Amarapura vers 1838 però el 1839 fou destruïda en gran part per un terratrèmol, i encara que es va intentar restaurar-la el 1841 es va abandonar el projecte. Va perdre doncs la capitalitat entre 1841 i una data entre 1853 i 1857 quan el rei Mindon Min (1853-1878) va decidir convertir-la altre cop en capital, però el 1860 la va establir a Mandalay, no gaire lluny. Els palaus foren traslladats per elefants, pedra a pedra, al nou emplaçament. Els materials dels murs de la ciutat foren usats en obres diverses com carreteres i edificis ferroviaris. Encara queden algunes restes prop del monestir de Bagaya.
Actualment la ciutat es dedica a la fabricació de seda i cotó, i a articles de bronze. Els turistes que visiten Mandalay hi poden fer excursions.

## Llocs d'interès

* Pahtodawgyi, stupa construïda per Bodawpaya el 1816 fora de les muralles de la ciutat amb gran estàtua de Buda i 250 pilars
* Bagaya Kyaung, un monestir de fusta fundat pel rei Mindon Min
* Pont U Bein, un pont de fusta, el més llarg del món d'aquest material, construït vers 1860 per l'alcalde U Bein amb restes del palau reial.
* Kyautawgyi Paya, stupa construïda pel rei Pagan el 1847 al final del pont U Bein
* Ruïnes del Palau, amb les tombes dels reis Bodawpaya i Bagyidaw
* Maha Gandhayon Kyaung, gran monestir budista modern
* Temple xinès construït el 1838 pel rei Tharrawaddy

## Enllaços externs

* Wanderings in Burma per George W. Bird, 1897, Southeast Asia Visions

## Notes

* ↑ An Account of An Embassy to the Kingdom of Ava per Michael Symes 1795
* ↑ «The Konbaung Period - Amarapura, per Richard M. Cooler de la Northern Illinois University». Arxivat de l'original el 2007-03-14. [Consulta: 23 març 2009].
# Manuel Renou

Manuel Renou fou un baix català del segle xix.
El 17 d'abril de 1847, formà part del primer elenc que va inaugurar el Gran Teatre del Liceu de Barcelona amb Anna Bolena de Donizetti com a Enrico VIII. Fou el seu debut i, pel que sembla, no va agradar gens.

## Referències

* ↑ Llibret de la representació al Liceu
* ↑ Aviñoa, Xosé. Història de la música catalana, valenciana i balear. Edicions 62, 2004, p. 38. ISBN 9788429755046.
# Amaya

«Amaya» té aquests significats:
* Biografies:
** Amaya Arzuaga (1970), dissenyadora d'indumentària espanyola
** Carmen Amaya (Barcelona, 1918 – Begur, 1963), ballarina i cantant de flamenc
** Iván Amaya Carazo (Madrid, 1978), futbolista espanyol que ocupa la posició de defensa
** Diego Flores Amaya (Arriate, 1908 - Morón de la Frontera, 1973), guitarrista flamenc
** Micaela Flores Amaya (Marsella, 1938), ballarina gitana de dansa espanyola
* Toponímia:
** Amaia (ciutat), antiga ciutat al municipi de Sotresgudo (Burgos, Espanya)
** Diòcesi d'Amaya, bisbat que va existir al comtat de Castella entre els segles VII/IX i X
* Miscel·lània:
** Los Amaya, duo musical espanyol format pels germans José i Delfín Amaya a finals dels anys 1960
** Amaya (navegador), eina combinada del W3C composta per un navegador web i una eina d'autor
** Amaya (pel·lícula), comèdia dramàtica letona-hongkonguesa de 2010 dirigida per Māris Martinsons
** Amaya (Guridi), òpera de Jesús Guridi
# Vaselhas

Vazeilles-près-Saugues és un municipi francès situat al departament de l'Alt Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 43 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vazeilles-près-Saugues era de 43 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família, 28 eren segones residències i 12 estaven desocupats. Tots els 58 habitatges eren cases. Tots els 18 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 2 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vazeilles-près-Saugues el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 21 eren actives i 4 eren inactives. Les 21 persones actives estaven ocupades(14 homes i 7 dones).. De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Vazeilles-près-Saugues hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vazeilles-près-Saugues a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vazeilles-près-Saugues a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.