OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Institut Superior de Ciències Religioses de Vic

L'Institut Superior de Ciències Religioses de Vic (ISCRVic) és una institució docent de caràcter públic que forma part del Bisbat de Vic, i que està vinculada a la Facultat de Teologia de Catalunya en forma de centre adscrit. Imparteix estudis a nivell universitari en teologia i filosofia. Té la seu al Seminari de Vic, i va ser erigit un 9 d'abril de 1998 pel llavors bisbe de Vic Josep Maria Guix i Ferreres.
Es va refundar per complet el 31 de maig del 2010, a partir de dos decrets emesos per la Congregació per a l'Educació Catòlica: un decret d'erecció i un altre d'aprovació dels nous estatuts. Aquesta refundació es portava a terme per a l'adaptació al Procés de Bolonya així com per a complir amb l'Instrucción sobre los Institutos Superiores de Ciencias Religiosas, promulgada per la mateixa Congregació el 28 de juny de 2008.

## Referències

* ↑ «Institut Superior de Ciències Religioses de Vic: Decret de 31 de maig del 2010, de la Congregació per a l'Educació Catòlica (de Seminaris i Instituts d'Estudis) d'erecció de l'Institut Superior de Ciències Religioses de Vic, primer cicle, i que atorga el grau acadèmic de Batxillerat en Ciències Religioses». Butlletí Oficial del Bisbat de Vic, vol. 163, n. 2.967, (maig-juny 2010), pàg. 262.
* ↑ «Institut Superior de Ciències Religioses de Vic: Decret, de 31 de maig de 2010, de la Congregació per a l'Educació Catòlica (de Seminaris i Instituts d'Estudis) en el qual s'aproven els estatuts de l'Institut Superior de Ciències Religioses de Vic per a un quinquenni i ad experimentum». Butlletí Oficial del Bisbat de Vic, vol. 163, 2.967, (maig-juny 2010), pàg. 263.
* ↑ «Instrucción sobre los Institutos Superiores de Ciencias Religiosas» (en castellà). Congregación para la Educación Católica, 28-06-2008. [Consulta: 20 maig 2020].
# Jean-François Imbernon

Jean-François Imbernon (Perpinyà, 17 d'octubre del 1951) és un jugador català de rugbi a 15 retirat d'una alçada d'1 m 98 cm, que jugava de segona línia a l'USAP i a l'equip de França.
És actualment posseïdor d'una gran cerveseria-bar perpinyanenca, molt coneguda localment.

## Palmarès

* Finalista del campionat de França el 1977.

### Amb la selecció francesa

* Seleccionat a l'equip de França 23 vegades, entre el 1976 i el 1983
* Dos Grand capot en el Torneig de les Cinc Nacions, el 1977 i el 1981
* Jocs Mediterranis el 1979.

## Referències

* ↑ O nascut a Saorra, segons altres fonts
[[Categoria::Medallistes catalans als Jocs Mediterranis]]
# Jean-François Hernández

Jean-François Hernandez (Tours, 23 d'abril de 1969) és un exfutbolista professional francès, que ocupava la posició de defensa. És pare dels també futbolistes Lucas Hernández i Theo Hernández.
En la lliga francesa va militar en equips com el Toulouse, el Sochaux o l'Olympique de Marsella, fins que el gener de 1998 dona el salt a la lliga espanyola per a jugar amb la SD Compostela. Més tard, la seua trajectòria continuaria a les files de l'Atlètic de Madrid i el Rayo Vallecano, on va ser titular i peça clau en l'ascens de categoria de la temporada 98/99. Ha jugat 62 partits i ha marcat 7 gols a la màxima divisió espanyola.
# Issakova

Issakova (en rus: Исакова) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 81 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Jesús Arribas Seijas

Jesús Arribas Seijas (Barcelona, 11 de juliol de 1896 - 26 de juny de 1990) fou un futbolista i àrbitre de futbol català.

## Trajectòria

Fou jugador del RCD Espanyol entre 1913 i 1916. També fou jugador i directiu de l'Universitary SC.
No obstant, la tasca en la qual més destacà fou la d'àrbitre de futbol. Arbitrà a la lliga espanyola des de la temporada 1929-30 fins a la 1947-48. Assolí la internacionalitat com a àrbitre, i dirigí les finals de Copa dels anys 1931, 1933 i 1939. També fou president del Col·legi Català d'Àrbitres.
En el moment de la seva mort, era el soci número 2 de l'Espanyol.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1914-15

## Referències

* 1 2 3 4 «Jesús Arribas, ex árbitro, falleció ayer». La Vanguardia, 28-06-1990. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Homenaje al España». Mundo Deportivo, 22-05-1917. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Nueva Junta Directiva». Mundo Deportivo, 11-12-1917. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Perfil a BDFutbol». BDFutbol. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Jesse Kerrison

Jesse Kerrison (Melbourne, 3 d'abril de 1994) és un ciclista australià. Professional des del 2013, actualment milita a l'equip IsoWhey Sports SwissWellness.

## Palmarès

* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Taihu
** Vencedor d'una etapa al Tour of the Murray River
** Vencedor d'una etapa al North Western Tour
* 2014
** 1r al Tour dels Aiguamolls costaners de Yancheng
** 1r al Tour of the Murray River i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Taihu
** Vencedor d'una etapa a l'Adelaida Tour
** Vencedor de 2 etapes al Tour of the Great South Coast
** Vencedor de 2 etapes al Tour del Gippsland
* 2016
** Campió d'Austràlia sub-23 en critèrium
** Vencedor d'una etapa al Tour de Kumano
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tasmània
** Vencedor d'una etapa al Tour of the Great South Coast

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Joan Tocabens i Rigat

Joan Tocabens i Rigat (El Pertús, Vallespir, 17 de maig del 1940) és un escriptor (narrativa, poesia, pedagogia, teatre, història, assaig, periodisme) nord-català, professor de català i castellà; i secretari perpetu dels Jocs Florals del Rosselló.
De pare rossellonès i mare empordanesa, de ben petit va estudiar a Montpeller i el 1969 fou nomenat professor a l'Escola de Mestres de Perpinyà.
A més de col·laborar amb revistes com Sant Joan i Barres o L'Almanac Català, i diaris com El Punt Catalunya Nord o Midi Libre, és autor de reculls de poemes, novel·les, contes, mètodes pedagògics, assaig i lletres per a espectacles musicals. En aquest últim apartat, ha col·laborat en particular amb en Jordi Barre, escrivint la lletra per a tres dels seus espectacles / àlbums, i contribuint a les lletres de diverses cançons en altres àlbums del mateix cantautor. És un dels autors més llegits, tant de la Catalunya del Nord com de la Sud i la resta dels Països Catalans.

## Obra
### Pedagogia / Assaig

* Mètode oral d'ensenyament del català, amb Francesc Manent (1979)
* Primera volada (manual escolar), amb Elena Cayrol i Jordi Pere Cerdà (1980)
* Els reis de Mallorca / Les Rois de Majorque, junt amb Jean-Pierre o Jordi Pere Lacombe Massot (Perpinyà/Canet de Rosselló: El Trabucaire, 1995, col·lecció Història)

### Novel·la

* El Puig del Taure (Perpinyà/Canet de Rosselló: El Trabucaire, 1998)
* Records en blau-blanc (Perpinyà/Canet de Rosselló: El Trabucaire, 1994)
* L'engranatge (Perpinyà/Canet de Rosselló: El Trabucaire, 1989)
* El castell de l'esparver (Perpinyà/Canet de Rosselló: El Trabucaire, 1987)
* Quan sagna el Llobregat, Premi Vila de Perpinyà 1985
* A l'ombra de Bellaguarda (Barcelona: Barcino, 1984)

### Narrativa breu

* El gat fagí i altres històries de l'Albera (Perpinyà/Canet de Rosselló: El Trabucaire, 1987)
* Esgarrapades i pinyols a l'ombra de Bellaguarda (Perpinyà/Canet de Rosselló: El Trabucaire, 2004)
* Relats d'aventures i contes de la vora del foc (Roger Edicions, 2014).

### Poesia

* Cosmos i caos (l'autor, 1991)
* Ebri d'espai (l'autor,1987)
* Amor tramuntana (l'autor, 1985)
* Poemes d'alba a crepuscle (l'autor, 1983)

### Teatre

* Angelets de la Terra, espectacle musical amb en Jordi Barre (Perpinyà: Edicions Pergamí, 1989)
* Els reis de Mallorca/Les Rois de Majorque, espectacle musical amb en Jordi Barre, coescrit amb Teresa Gibert, Francesc Manent i Roger Rull (Perpinyà: CDDP, 1989)

### Lletra per a àlbums/espectacles musicals

* Angelets de la Terra, de Jordi Barre (1989)
* Infants de l'univers, de Jordi Barre (2000)
* Camins d'amor, de Jordi Barre (2002)
* algunes lletres de Així em parla el vent, de Jordi Barre (1988)
* algunes lletres de Tots els records, de Jordi Barre (1998)
* algunes lletres de Amb la força de l'amor, de Jordi Barre (1990)
* algunes lletres de Odyssud 91, de Jordi Barre (1991)

## Enllaços externs

* Fitxa d'en Tocabens a la plana de la Federació per la defensa de la llengua i la cultura catalanes
* Fitxa al Qui és qui. Cercador de les Lletres Catalanes Arxivat 2005-03-01 a Wayback Machine.
# Jasna Góra

Jasna Góra (Llatí: Clarus Mons) és un santuari de la Mare de Déu i monestir de l'Orde de Sant Pau Primer Eremita a Częstochowa, situat al turó de Jasna Góra. És un dels llocs de peregrinació més importants del món, i el centre de pelegrinatge catòlic més important de Polònia, principalment perquè hi ha la icona de la Mare de Déu de Czestochowa i una col·lecció d'altres obres d'art, la majoria sacre, a més de regals votius dels fidels. Durant la Segona Guerra del Nord va patir un setge per part de les forces de l'Imperi Suec. El 16 de setembre de 1994 l'edifici rebé el reconeixement de monument històric.

## Referències

* ↑ M.P. 1994 nr 50, poz. 413. W: Internetowy System Aktów Prawnych. Isap.sejm.gov.pl, 1994-09-08. [dostęp 2016-04-06].

## Enllaços externs

* Web del santuari
* Premsa del santuari
* Informació del santuari
# Jean-Louis Roumégas

Jean-Louis Roumégas (Alger, 1952) és el portaveu de Els Verds a França. Va adscriure's al partit de Els Verds l'any 1992. De 2001 a 2008 va ser conseller a l'ajuntament de Montpeller. Va créixer a Erau i va estudiar Filosofia i Lletres Montpeller. També fa de mestre d'escola.
Es presenta a les eleccions regionals franceses de 2010 de Llenguadoc-Rosselló amb el partit de Els Verds. El 17 de juny del 2012 va ser elegit diputat a l'Assemblea Nacional francesa per la primera circumscripció de l'Erau amb el 50,10% dels vots.

## Referències

* ↑ Web de les eleccions regionals franceses de 2010 (francès)
# Jean-Louis Martinoty

Jean-Louis Martinoty (Etampes, 20 de gener de 1946 - Neuilly-sur-Seine, 2016) fou un musicòleg, escriptor, periodista i director d'escena francès. Va ser director de l'Òpera Nacional de París entre 1986 i 1989.
Va néixer el 20 de gener de 1946 a Étampes (Essone), fill de Louis Martinoty, inspector d'impostos, i de Geneviève Lacroix, i va passar els seus primers anys a Algèria. Posteriorment va tornar a França on va estudiar lletres a la Universitat de Niça, i violoncel.
Va treballar com a professor de lletres i de periodista, especialment a "L'Humanité" on també hi va fer de crític musical.
La carrera com a director d'escena la va començar com a ajudant de Jean-Pierre Ponnelle. Va debutar el 1975 a Estrasburg amb "El somni d'una nit d´estiu" del compositor Benjamin Britten i "La Périchole" d'Offenbach. El seu primer èxit el va obtenir el 1979 gràcies a l'opera barroca amb el muntatge de "Ercole amante" de Cavalli a l'opera de Lió.
Altres dels muntatges destacats han estat "Faust" de Gounod, "Les Noces de Figaro" i "Don Juan" de Mozart, i molts d'ells s'han vist a diferents teatres del món, com Londres, Berlín, Bonn, Tòquio i altres.
En la seva etapa de director de l'Opera de París va obrir les portes a la col·laboració de dissenyador i artistes plàstics com Paul Jenkins, Karel Appel, Arman, Barceló i altres.
A nivell teòric va escriure"Voyages a l'interieur de l'opéra baroque - de Monteverdi a Mozart" (1990) i com a autor va escriure l'obra "L'opéra imaginaire" (1991).
Va morir el 27 de gener de 2016 a Neuilly-sur-Seine després d'una operació de cor.

## Referències

* ↑ Caballero, Óscar «Renovar "Faust"». La Vanguardia, 12-02-2016.
* ↑ «Biographie Jean-Louis Martinoty» (en francès). [Consulta: febrer 2016].
* 1 2 3 4 Marie-Aude Roux, Marie-Aude. «Le metteur en scène d'opera Jean-Louis Martinoty est mort.» (en francès), 29-01-2016. [Consulta: febrer 2016].
# Joan Carles de Mèdici

Joan Carles de Mèdici —Giovan Carlo de' Medici (italià)— (Florència, Gran Ducat de Toscana, 4 de juliol de 1611 - íd. 22 de gener de 1663) fou un membre de la família Mèdici que va esdevenir cardenal de l'Església Catòlica.

## Família

Va néixer el 1611 a la ciutat de Florència sent el segon fill mascle del Gran Duc Cosme II de Mèdici i Maria Magdalena d'Àustria. Fou net per línia paterna de Ferran I de Mèdici i Cristina de Lorena, i per línia materna de Carles II d'Estíria i Maria Anna de Baviera.
Fou germà de Ferran II de Mèdici; Margarida de Mèdici, casada amb Odoard I de Parma; Anna de Mèdici, casada amb Ferran Carles d'Àustria; i el cardenal Leopold de Mèdici.

## Vida religiosa

Inicialment destinat a la carrera militar el 1620 fou nomenat Cavaller de l'Orde de Malta i Gran Prior de Pisa, i posteriorment General del Mar Mediterrani el 1638.
Fou nomenat cardenal pel papa Innocenci X en el consistori del 14 de novembre de 1644, amb el títol de Diaca de Santa Maria Nuova, passant el 1656 a ser titular de San Giorgio al Velabro.

## Mecenatge

Gran interessat en el mecenatge, el van dur a col·leccionar un gran nombre d'obres artístiques, iniciant el naixement de la col·lecció general de l'actual Galeria dels Uffizi de Florència. Gran amant del teatre, el 1657 va adquirir un terreny on va fer construir a Ferdinando Tacca el Teatro della Pergola, el primer teatre a la italiana (amb dues llotges i platea) d'Europa.
Va morir el 1663 a la seva residència de Vil·la di Castello de Florència a conseqüència d'una apoplexia.

## Enllaços externs

* Cronologia de la vida de Joan Carles de Mèdici Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (italià) document editable
* http://genealogy.euweb.cz/italy/medici3.html#C2 (anglès)
# Joppolo Giancaxio

Joppolo Giancaxio (sicilià Jòppulu Giancaxiu) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 1.229 habitants. Limita amb els municipis d'Aragona, Agrigent, Raffadali i Santa Elisabetta

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Salvatore Lo Dico | Llista cívica |
# Josep Maria Bosch i López

Josep Maria Bosch i López (Campanar (València), 1882 - Barcelona, 4 de novembre de 1957) fou un empresari distribuidor i productor cinematogràfic català d'origen valencià.
Establert a Barcelona, el 1906 va fundar el Cine Diorama i el laboratori Cinematografia Josep Maria Bosch a la plaça del Bonsuccés, 3. El mateix any va fundar la productora Films Barcelona amb Fructuós Gelabert, Narcís Bordàs, Josep Aussió i Domènec Batlló, que va produir Maria Rosa (1908) de Joan Maria Codina i Torner. El 1911 deixà la productora es dedicà a la venda de pel·lícules per lloguer, en el lloguer de locals i en representar altres distribuïdores com Rex, Sapho, Monopol, Sascha Films, Glombeck i Films Cuesta. Des de 1916, però, va potenciar el laboratori Cinematografia Josep Maria Bosch, ara situat al carrer Riereta, on des dedicava al muntatge, revelatge, viratge i tintatge amb Ramón de Baños.
En gener de 1917 fou tresorer de la Mútua de Defensa Cinematogràfica de Barcelona i va obtenir la representació a Espanya de distribuïdores com Lubin, Méliès, Cosmograph i Etna Films. El 1924 va presentar al Cinema Novedades la primera pel·lícula en relleu, Faust, interpretada per actors de al Comèdia Francesa. El 1925 fou president de l'Associació d'Empresaris d'Espectacles Públics de Catalunya i el 1930 va inaugurar el cinema Majèstic, orientat a les famílies i que aposta pel cinema sonor.
Durant la Segona República Espanyola va presidir la comissió organitzadora del primer Dia del Cinema el 18 de juny de 1932, el 1933 fou elegit president de la Germandat del Cinema i el 1935 fou nomenat president de la Cambra Espanyola de Cinematografia. La guerra civil espanyola va deixar molt malparat el seu negoci, ja que el 1938 el cinema Majèstic fou destruït en un bombardeig i només li va quedar el Cine Diorama. Va continuar el negoci fins poc abans de la seva mort, en què el cedí al seu germà Albert.

## Referències

* ↑ José María Bosch López a grimh.org
* ↑ Fructuós Gelabert a 100 Years of Spanish Cinema, p. 12
* ↑ D'Art, p. 302, Universitat de Barcelona
* ↑ Josep Maria Bosch i López, Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ CINEMA MAJESTIC. Aragó 174-176 (1930-1938) a barcelofilia.blogspot.com
# José Canet Vercher

José Canet Guadi és un pilotari professional lloser nascut el 1992: anunciat fins 2017 com a Pepe de la Llosa, Guadi juga a pilota a raspall en la posició de rest des que va debutar, en 2010, al Trinquet Balduino. La segona meitat del 2015 va patir molèsties al colze que el van apartar de les canxes de joc.

## Palmarés

* Subcampió de l'Individual Professional del 2014 (3/01/15)
* Subcampió de la Lliga Professional de Raspall del 2013
** Campió Màster Professional Generalitat Valenciana 2013
*** Subcampió sub23 per parelles 2013
*** Campió sub23 Individual 2012

## Referències

* ↑ Javier Cid «Pepe canvia el seu nom per Guadi per a 'començar una nova etapa'». PilotaViu, 03-04-2017 [Consulta: 30 març 2018]. Arxivat 31 de març 2018 a Wayback Machine.
* ↑ «Pepe pega primer». Pilota Valenciana, 27-02-2017.
* ↑ «Canvis en la segona Jornada del Trofeu Mixt Savipecho». ValNet, 27-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-28 [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «Pepe reapareix al trinquet de la Llosa de Ranes». ValNet, 27-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-28 [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «Perfil de pilotari de Pepe». PilotaVeu, 27-02-2017. Arxivat de l'original el 2017-02-27 [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ PilotaVeu, Redacció «Marrahí nou campió Individual de Raspall». PilotaVeu, 28-02-2017. Arxivat de l'original el 2015-01-05 [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ Zuluaga, Carlos «Marrahí y Pepe se disputan el reinado en pelota valenciana». manista.com, 28-02-2017.
* ↑ «Crónica del Deporte Valenciano 2013». Levante·EMV-Superdeporte, 01-03-2017, pàg. 199.
* 1 2 «Premis 9 d'octubre de 2012». Ajuntament de La Llosa de Ranes, 28-02-2017.

## Enllaços externs

* Final Individual 2014. Bellreguard 03/01/2015., Levante TV.
# Josep Teodor Vilar i Farrés

Josep Teodor Vilar i Farrés (Barcelona, 1836 – Barcelona, 21 d'octubre de 1905) fou un compositor i director d'orquestra català.
Va estudiar amb l'organista Ramon Vilanova a Barcelona i el 1859 marxà a París per estudiar piano amb Henri Herz i composició amb François Bazin i Jacques Halévy.
De retorn a Barcelona el 1863, va esdevenir director d'orquestra en un dels teatres menors de la ciutat i, posteriorment, del Teatre Principal. També feu de professor.
Va escriure sarsueles, entre les quals La romeria de Recasens (1867), L'últim rei de Magnòlia (1868), Los pescadors de Sant Pol (1869), Una prometensa (1870), La Rambla de les Flors (amb llibret de Frederic Soler) (1870), Pot més que pinta (1870), La lluna en un cove, L'esca del pecat (1871), La torre del amore (1871).
Va morir el 21 d'octubre de 1905 a Barcelona, viudo de Josefa Soler, segons la inscripció del Registre de Defuncions. Va morir a causa d'una hematèmesi.

## Referències

* ↑ http://encyclopedia.farlex.com/Vilar,+Jos%C3%A9+Teodor%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1905, número de registre 11532 del Jutjat Universitat.
# Jorge Pi

Jorge Antonio Pi (Villa Aberastain, província de San Juan, 16 d'octubre de 1984) és un ciclista argentí, especialitzat en les proves de contrarellotge. Competeix en disciplines de ruta i pista, anteriorment representant a la selecció argentina de ciclisme en ruta, pista i la selecció sanjuanina a les proves tant de dins com de fora del territori argentí.

## Campionat de l'Argentina

Pi s'adjudicà el Campionat de l'Argentina de ciclisme en ruta de 2010 disputat a la seva província natal, convertint-se així en el primer campió provincial després de 32 anys. Protagonitzà una escapada prompte al km. 5 juntament amb Pedro González, Oscar Villalobo, Matías Torres, Leandro Messineo, Juan Lucero i Leonel Cuni. Després de 192 km. fou l'únic supervivent d'aquesta escapada, emportant-se així la prova.

## Referències

* ↑ http://vueltachile.cl/corredor/jorge-pi/
* ↑ http://www.sitiodeciclismo.net/coureurfiche.php?coureurid=16684
* ↑ http://www.infobiker.com.ar/noticias.php?idnoticia=8126 Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine.
# Josep Valle i Mas

Josep Valle i Mas (Oliete, 13 de novembre de 1918 - Barcelona, 31 de desembre de 2005) fou un futbolista català, nascut a l'Aragó, dels anys 1930 i 1940.

## Trajectòria

Malgrat el fet que els seus pares ja residissin a la ciutat de Barcelona, aquests van voler que Josep Valle fos nat a Oliete, Aragó. Fou, per tant, a Barcelona on va créixer i es formà, humanament i futbolística.
Començà a jugar a futbol a l'equip del seu col·legi, La Salle Bonanova de Sarrià, passant el 1929, amb 12 anys, al Vilacortens. L'any 1935 debutà amb la UE Sants, als 17 anys, però amb l'inici de la guerra civil espanyola fou cridat al front, i més tard capturat i internat en un camp de concentració a França. La temporada 1939-40 retornà al seu antic club, el Sants. L'antic jugador de Sants i Barça Agustí Sancho recomanà Valle pel FC Barcelona, club on debutà el 23 de juny de 1940 en un partit amistós a Les Corts en el qual el Barcelona vencé el Donostia FC per 6 a 2.
Al Barcelona jugà durant vuit temporades entre 1940 i 1948 disputant 141 partits i marcant 49 gols. En el seu palmarès hi destaquen dues lligues i una copa. Un cop deixà el club blaugrana continuà jugant a diversos clubs catalans, el CF Badalona, la UE Sant Andreu i el Palamós CF, on es retirà. A continuació fou entrenador de diversos clubs catalans i balears, UA Horta, UE Sant Andreu (1954-1957), CE Constància d'Inca (Mallorca) i UE Maó.
Les lesions li van impedir jugar amb la selecció espanyola. En canvi fou internacional amb Catalunya en dos partits davant Castella i el País Valencià que guanyà Catalunya a domicili per 1-5 i 3-4.
Fou un dels principals impulsos de l'Agrupació de Veterans del FC Barcelona, essent conegut com "l'Àngel de la guarda", i on realitzà una gran tasca de recerca dels antics jugadors del club.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Lliga espanyola: 2
** 1944-45, 1947-48
* Copa espanyola: 1
** 1941-42
* Copa d'Or Argentina: 1
** 1944-45
* Copa Eva Duarte de Perón: 1
** 1947-48

## Referències

* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 Fallece Josep Valle, Mundo Deportivo, 2 gener de 2006
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Revista FCB Febrer de 2006

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol