OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aram (Septimània)

Aram fou duc o governador de la Gal·lia Narbonesa o Septimània sota el rei Teodoric. Tenia residència a Arle, que estava entre Septimània i la Província (Provença) que eren els únics territoris que els visigots conservaven al sud de la Gàl·lia. Va ordenar arrestar a l'arxipreste de Nimes que l'havia ofès, i va enviar uns soldats que l'havien de portar a la seva presència lligat de peus i mans. Els soldats van confondre l'arxipreste amb l'arxidiaca Joan de Nimes, i fou a aquest al que van arrestar i portar a Arle però van arribar quan les portes de la ciutat ja s'havien tancat i van haver de passar la nit fora. El duc va enviar aquella nit un destacament per veure si els soldats arribaven i efectivament els van trobar prop de les muralles; el duc va veure llavors l'error i va demanar excuses, reenviant a l'arxidiaca a Nimes carregat de regals; Gregori de Tours atribueix aquest fet a la intervenció del sant Boi, patró de Nimes, ciutat que conservava les seves relíquies; el bisbat de Nimes va quedar vacant i Aram va afavorir l'elecció de Joan com a nou bisbe i finalment va perdonar a l'arxipreste.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
Viccionari
# Asparuh Nikodimov

Asparuh Nikodimov (Sofia, 21 d'agost de 1945) fou un futbolista búlgar de les dècades de 1960 i 1970.
Fou 25 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1970 i a la Copa del Món de Futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de CSKA Sofia.
Com a entrenador destacà a CSKA Sofia el 1979, guiant-los a quatre títols de lliga consecutius.
* 1979–1983 CSKA Sofia
* 1989–1990 ES Sahel
* 1991–1992 CSKA Sofia
* 1994–1995 Dunav Ruse
* 1995–1996 Metalurg Pernik
* 1997–1999 PFC Velbazhd Kyustendil
* 2000 Omonia
* 2001 CSKA Sofia
* 2003–2004 Beroe Stara Zagora

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Asparuch Nikodimov Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «"Другата игра" на Паро Никодимов: От кварталните игрища до големия футбол» (en bulgarian). gong.bg, 12-04-2018.
* ↑ «Легендата Аспарух Никодимов» (en bulgarian). vsekiden.com. Arxivat de l'original el 4 octubre 2013. [Consulta: 13 setembre 2012].
* ↑ Asparuh Nikodimov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Arroz y tartana (sèrie de televisió)

Arroz y tartana és una sèrie de televisió basada en la novel·la homònima de l'escriptor valencià Vicente Blasco Ibáñez i dirigida per José Antonio Escrivá.
Els papers principals estan interpretats per Carmen Maura i José Sancho. Per la interpretació en aquesta sèrie, Carmen Maura va obtenir en el 2004 la Nimfa d'or en el Festival de Montecarlo.

## Sinopsi

La sèrie es desenvolupa en València, vers l'any 1900. Donya Manuela de Fora (Carmen Maura), una dona elegant, vídua de Pallers, viu amb l'única obsessió de casar bé a les seves filles: Concha (Blanca Jara) i Amparo (Gretel Stuyck), fruit del seu segon matrimoni. Juanito (Eloy Azorín) va ser fruit del seu primer matrimoni amb un comerciant amb el qual es va casar per despit, però li menysprea per voler ser també comerciant, com el seu pare. I a més, aquest últim, està enamorat d'una humil costurera, client de la botiga.

## Premis
### Festival de Televisió de Montecarlo

| Any | Categoria | Persona | Premi | Resultat |
| 2004 | Millor actriu principal | Carmen Maura | Nimfa d'or | Guanyadora |

### Premis de l'Acadèmia de les Ciències i les Arts de Televisió

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2005 | Millor pel·lícula per a televisió | | Guanyadora |
| 2004 | Millor fotografia i il·luminació | Julio Madurga | Candidata |
| 2004 | Millor direcció | José Antonio Escrivá | Candidata |
| 2004 | Millor producció | | Candidata |

## Referències

* ↑ TVE-1 emite la miniserie 'Arroz y tartana' por tercera vez en este año, El País, 10 de novembre de 2004
* ↑ "Wife Swap", "El Millonario" y "Él y ella", mejores formatos del año, vertele, 6 d'abril de 2004
* ↑ TVE inicia el rodaje de "Arroz y tartana", basada en la novela de Blasco Ibáñez

## Enllaços externs

* Sèrie "Arroz y tartana" a la pàgina de RTVE.
# Arrugues

* Aquest article tracta sobre la novel·la gràfica de Paco Roca. Si cerqueu la pel·lícula del mateix nom, vegeu «Arrugues (pel·lícula)».
Arrugues (Rides en la versió original en francès) és un còmic fet pel valencià Paco Roca de gran èxit de vendes que tracta sobre la tercera, edat, l'alzheimer i les residències. Ha estat traduït a diverses llengües, entre elles el català. El còmic va guanyar el Premi Nacional del Còmic.

## Argument

L'Emili es un executiu de banca jubilat que té Alzheimer, després de patir una crisi de la malaltia, la família l'ingressa en una residència d'avis. Aquí ha de conviure amb els seus nous companys, cada un d'ells amb un quadre clínic i un caràcter ben diferent i amb els cuidadors que l'atenen. L'Emili s'adapta a una rutina diària amb horaris preestablerts, la presa dels medicaments, la migdiada, el menjar, la gimnàstica i tornar a dormir per tornar a començar. Per lluitar contra la malaltia, per intentar conservar la memòria i evitar el trasllat a l'última planta on hi ha els residents amb mancances greus, compta amb l'ajuda del Miquel, el seu company d'habitació.

## Arrugas pel·lícula

L'èxit del còmic va dur a fer una pel·lícula d'animació d'idèntic nom. El llargmetratge es va estrenar el 27 de gener de 2012. amb una durada de vint-i-vuit minuts, la va dirigir Ignacio Ferreras i el mateix Paco Roca va participar en la confecció del guio amb Ángel de la Cruz y Rosanna Cecchini. El dibuixant també va fer els cartells de la pel·lícula i el disseny dels personatges. El setembre del 2011 es va fer una primera projecció al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià. Aquest mateix any 2011 va guanyar el premi Goya a la millor pel·lícula d'animació i el Goya al millor guió adaptat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Jose A. Serrano. «Paco Roca» (en castellà). Guiadelcomic.es, 01-03-2007. Arxivat de l'original el 19 de juny 2021. [Consulta: 27 juliol 2021].
* 1 2 «Arrugues». Astiberri Ediciones. [Consulta: 27 juliol 2021].

## Vegeu també

* Arrugues (pel·lícula)
Viccionari
# Asier Altuna Iza

Asier Altuna Iza (Bergara, 4 de maig de 1969) és un director de cinema i guionista basc. Va estudiar a l'Escola de Cinema i Video d'Andoain, El 2005 va gravar el seu primer llargmetratge (Aupa Etxebeste!), amb Telmo Esnal, amb el que foren nominats al Goya al millor director novell. i Premi de la Joventut al Festival de Cinema de Sant Sebastià.
Cal destacar també el seu documental Bertsolari i Urte berri on, amona!, dirigit per Esnal amb el guió d'Altuna. Ha estat a moltes escoles, i en algunes d'elles ha afirmat que Amama és la pel·lícula que més li agrada i Txotx la que més li va costar.
El 2015 la seva pel·lícula Amama va guanyar el premi a la millor pel·lícula basca al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2015.

## Filmografia

* Amama (llargmetratge, 2015)
* Soroa (curtmetratge, 2014)
* Zela Trovke (documental, 2013)
* Bertsolari (documental, 2011)
* Urteberri on, amona! (llargmetratge, 2011)
* Artalde (curtmetratge, 2008)
* Sarean (curtmetratge, 2006)
* Aupa Etxebeste! (llargmetratge, 2005)
* Topeka (curtmetratge, 2004)
* II Terminal (curtmetratge, 2002)
* 40 ezetz (curtmetratge, 1999)
* Txotx (curtmetratge, 1997)

## Referències

* ↑ Asier Altuna a filmin.es
* ↑ Aupa Etxebeste! al web dels Goya
* ↑ Esnal y Altuna: «El Zinemaldia es y debe ser muy exigente con el cine vasco», Diario Vasco, 25 de setembre de 2019
* ↑ Asier Altuna a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Asier Altuna: '‘Agur Etxebeste’ ha sido un regalo', EITB, 24 de setembre de 2019
* ↑ Asier Altuna a txintxua.com
* ↑ AMAMA, LA REBELIÓN EN EL CASERÍO DE ASIER ALTUNA CONFIRMA EL ALTO NIVEL DEL CINE VASCO ACTUAL, Fotogramas, 21 de setembre de 2015

## Enllaços externs

* Notícies d'Asier Altuna a El País
# Auguste Bravais

Auguste Bravais, nascut a Annonay el 23 d'agost de 1811 i mort a Chesnay el 30 de març de 1863 va ser un astrònom, físic minearòleg i geòleg francès.
En cristal·lografia va treballar en l'actualment coneguda com a Xarxa de Bravais i en la llei de Bravais.
També treballà en altres camps científics, en hidrografia visità les costes d'Algèria i en l'expedició de la Recherche a Spitzberg i a Lapònia..
Va ser el cofundador de la Société météorologique française, i succeí Albin Reine Roussin a l'Académie des sciences el 1854. .

## Obres més conegudes

* Essai sur la disposition générale des feuilles rectisériées, 1839
* Sur l'équilibre des corps flottants, 1840
* Mémoire sur les lignes d'anciens niveaux de mer dans la Finmark, 1841
* Mémoire sur les courants ascendants de l'atmosphère, 1843
* Mémoire sur le mouvement propre du soleil dans l'espace, 1843
* Notice sur les parhélies qui sont situés à la même hauteur que le soleil, 1845
* Notice sur l'arc-en-ciel blanc, 1845
* Mémoire sur les halos et les phénomènes optiques qui les accompagnent, publié aussi dans le Journal de l'école royale polytechnique, 18, 1, 1847
* Sur les polyèdres symétriques, 1849
* Étude sur la cristallographie, 1851
* Notice sur un nouveau polariscope, suivies de recherches surs les doubles réfractions peu énergiques, 1851
* Sur l'influence qu'exerce la rotation de la terre sur le mouvement du pendule conique, 1854

## Bibliografia

* Rennes Carnot Le Savant et la Tempête. Étudier l'atmosphère et prévoir le temps au XIXe siècle Locher, Fabien 2008
# Auguste Audollent

Auguste Audollent (París, 14 de juliol de 1864 - Clarmont d'Alvèrnia, 7 d'abril de 1943) fou un historiador, arqueòleg i epigrafista francès, especialista de l'antiga Roma, en particular de les inscripcions màgiques (tabellæ defixionum). La seva tesi principal es va dedicar al Cartago romà.
Fou elegit membre de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues el 1932.

## Publicacions

* 1890: Mission épigraphique en Algérie de MM. Aug. Audollent et J. Letaille octobre 1889 à février 1890. Informe redactat per M. Audollent, ASIN B001CH4WJU
* 1901: Carthage romaine : 146 avant Jésus-Christ - 698 après Jésus-Christ, Paris, Fontemoing, (Tesis doctorant).
* 1905: Les Tabellae defixionum d'Afrique, Extret del 'Bulletin archéologique'
* 1911: Les tombes à incinération du musée de Clermont-Ferrand, ASIN B0000DUK01
* 1927: L'énigme de Glozel.

## Referències

* ↑ pàgina del Museu de Glozel.

## Bibliografia

* Gustave Dupont-Ferrier, Éloge funèbre de M. Auguste Audollent, Comptes rendus de l'Académie des inscriptions et belles-lettres, 1943, (p. 194–199).
* Auguste Diès, Notice sur la vie et les travaux de M. Auguste Audollent, membre de l'Académie, Comptes rendus des séances de l'Académie des inscriptions et belles-lettres, 97e année, n° 3, 1953, (p. 334–350).
# Aspalathus

Aspalathus és un gènere de plantes dins la família de les fabàcies. Per la presència de flors grogues i espines en algunes de les seves espècies sembla el Ulex europaeus. Conté unes 270 espècies que són principalment endèmiques de la regió amb vegetació fynbos d'Àfrica del Sud, unes 50 espècies es presenten a la Península del Cap (Table Mountain National Park). L'espècie Aspalathus linearis és important comercialment, esseent un component del Te Rooibos.
Els Aspalathus generalment són arbusts o mates. Floreix de manera abundosa i en algunes espècies el color groc es torna vermell.
Les fulles dels Aspalathus són sèssils i generalment simples però de vegades són trifoliades. No tenen estípula.

## Referències

* 1 2 Marloth, Rudolf. “The Flora of South Africa” 1932 Pub. Capetown: Darter Bros. London: Wheldon & Wesley.
* 1 2 Manning, John. Field Guide to Fynbos. Cape Town: Struik Publishers, 2008. ISBN 9781770072657.
* ↑ Dyer, R. Allen, “The Genera of Southern African Flowering Plants”. ISBN 0 621 02854 1, 1975
# Aspach (Mosel·la)

Aspach és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 43 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Aspach era de 43 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 18 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. 17 eren cases i 1 era un apartament. Dels 16 habitatges principals, 13 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 5 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Aspach el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 19 eren actives i 8 eren inactives. Les 19 persones actives estaven ocupades(11 homes i 8 dones).. De les 8 persones inactives 2 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa immobiliària.
L'any 2000 a Aspach hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 372 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Aspach a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Aspach a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Banc Hipotecari d'Espanya

El Banc Hipotecari d'Espanya (BHE) va ser una entitat bancària espanyola que va existir entre el 1872 i el 1991.

## Història

Creat mitjançant la llei de 2 de desembre de 1872, inicialment va tenir un capital de 50 milions de pessetes de l'època. La concessió del mateix es va lliurar inicialment al Banc de París i dels Països Baixos. Amb el pas dels anys l'entitat va adquirir més importància dins l'àmbit bancari espanyol. Per al 1920 el Banc Hipotecari representava el 24% de tots els crèdits de la banca privada espanyola de Crèdit Oficial (ICO). El 1982 el BHE va absorbir el Banc de Crèdit a la Construcció. Va desaparèixer el 1991, després de la seva integració juntament amb altres bancs públics a la corporació Argentaria.

## Referències

* 1 2 Costa, 1983, p. 130-131.
* ↑ Gutiérrez Sebares i Martínez García, 2014, p. 159.
* ↑ Carreras i Tafunell, 2005, p. 563.
* ↑ Sánchez Marroyo, 2003, p. 56.
* ↑ Gutiérrez Sebares i Martínez García, 2014, p. 159, 177.

## Bibliografia

* Carreras, Alber. Estadísticas históricas de España: siglos XIX-XX. Fundación BBVA, 2005.
* Costa, María Teresa. La financiación exterior del capitalismo español en el siglo XIX. Universidad de Barcelona, 1983.
* Gutiérrez Sebares, José A. El sistema financiero en la España contemporánea. Editorial de la Universidad de Santander, 2014.
* Sánchez Marroyo , Fernando. La España del siglo XX. Economía, demografía y sociedad. Ediciones Istmo, 2003.
# Atomic Kitten

Atomic Kitten és un grup de música britànic format a Liverpool l'any 1998. El grup fou format per Kerry Katona, Heidi Range i Liz McClarnon. Range abandonà el grup, abans de treure el primer senzill l'any 2000, i es va unir Natasha Hamilton. L'any 2001, Katona abandonà el grup i s'afegí Jenny Frost, quedant constituït així, durant uns anys, per McClarnon, Hamilton i Frost. Actualment el grup està constituït solament per Natasha Hamilton i Liz McClarnon.

## Discografia

* Right Now (2000)
* Feels So Good (2002)
* Ladies Night (2003)

## Enllaços externs

* Atomic Kitten - Lloc web oficial

## Referències

* ↑ Wallis, Tiffany. «Kerry Katona slams Atomic Kitten's Tash and Liz and says she was more popular» (en anglès), 10-12-2019. [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ 20minutos. «Una ex del grupo británico Atomic kitten se declara en bancarrota ante el Juez» (en castellà), 23-08-2008. [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ «McFadden and Katona tie knot» (en anglès). BBC, 05-01-2002.
* ↑ «Kerry Katona's harsh words as she 'wasn't invited' to Atomic Kitten anniversary show» (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ eurovision-spain.com. «Atomic Kitten desmiente a la prensa británica que las señala como representantes en Bakú». [Consulta: 30 octubre 2020].
# Atomització

El procés d'atomització és el trencament del líquid en petites gotes i els diferents tècniques per atomitzar un producte varien en funció de l'energia que es necessita per produir les gotes.
Hi ha quatre tipus per deshidratar aliments:

## Atomitzadors centrífugs

El líquid entra pel centre de l'atomitzador (cilindre rodó a 90-120m/s anomenat "bowl") i surt de l'atomitzador pel costat del "bowl" en forma d'una nebulització homogènia de gotes de 50-60 micròmetres de diàmetre.

## Atomitzadors de boquet a pressió

La nebulització del líquid s'aconsegueix per impulsió del líquid a elevada pressió a través d'una petita obertura. Les ranures a la cara interna de la boquet fan que el núvol del producte atomitzat agafi forma de con i ocupi la totalitat del volum de la càmera de deshidratació.

## Atomitzadors de boquet de dos fluids

Es produeix per la turbulència creada per un fort corrent d'aire comprimit. No necessita pressions tant elevades però la mida de les gotes no és tant uniforme.

## Atomització de tovera ultrasònica

Aquest atomitzador funciona amb dos etapes:
* Primera etapa: s'atomitza el líquid amb una tovera.
* Segona etapa: s'aplica cavitació mitjançant l'aplicació d'ultrasons.

## Notes

* ↑ «Atomització». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Atomizador Arxivat 2014-06-23 a Wayback Machine. a la Universitat Autònoma de Madrid
* ↑ Pulverización ultrasónica, nebulización y atomización

## Bibliografia

* Caracterització del sistema d'atomització
# Atget (cràter)

Atget és un cràter d'impacte de 100 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom del fotògraf francès Eugène Atget (1857-1927), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2008.
El cràter Atget es troba dins de la conca Caloris, a prop del cràter Apollodorus i de la Pantheon Fossa. Aquest cràter és distintiu en la superfície del planeta Mercuri a causa del seu color fosc. El color fosc del sòl d'Atget contrasta amb els altres cràters dins conca Caloris, que exhibeixen materials brillants en les seves superfícies, com ara els cràters Kertész i Sander. Altres cràters en Mercuri, com Basho i Neruda, tenen halos de matèria fosca, però el material fosc no cobreix els cràters.

## Referències

* 1 2 «Atget». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 25 abril 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Ateus i creients

Ateos y creyents (Ateus i creients, en català normatiu) és un drama en 3 actes i en vers, original de Ramon Bordas i Estragués, estrenat al teatre Romea de Barcelona, la nit del 19 de gener de 1892. La primera edició va ser impresa a Girona per "Imprenta y Llibrería de Paciá Torres" i la segona a Barcelona per "Tipografia de F. Badía".

## Repartiment de l'estrena

* Genoveva: Adela Clemente
* Constantí: Pere Riutort (actor)
* L'abat Lambi: Jaume Martí
* Climent: Modest Santolària
* Melcior: Iscle Soler
* Ricard: Joaquim Pinós

## Referències

* ↑ «Arxiu digital històric d'espectacles del Teatre Romea digital histórico de espectáculos del Teatro Romea». [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ Bordas i Estragués, Ramon. Ateos y creyents, 1898, p. 5.

## Enllaços externs

* Facsímil de la segona edició de l'obra
# Chris Newton

Christopher "Chris" Newton (Middlesbrough, North Yorkshire, 29 de setembre de 1973) va ser un ciclista britànic que va combinar tant la ruta com la pista. Guanyador de tres medalles als Jocs Olímpics, també s'ha proclamat dos cops Campió del món.

## Palmarès en pista

* 2000
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney en Persecució per equips (amb Paul Manning, Bryan Steel i Bradley Wiggins)
* 2002
** Campió del món en Puntuació
* 2003
** Campió del Regne Unit en Scratch
* 2004
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atenes en Persecució per equips (amb Paul Manning, Steve Cummings, Rob Hayles, Bradley Wiggins i Bryan Steel)
** Campió del Regne Unit en Scratch
** Campió del Regne Unit en Puntuació
* 2005
** Campió del món en Persecució per equips (amb Steve Cummings, Rob Hayles i Paul Manning)
* 2006
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Persecució per equips (amb Steve Cummings, Rob Hayles i Paul Manning)
** Campió del Regne Unit en Scratch
** Campió del Regne Unit en Persecució per equips
* 2007
** Campió del Regne Unit en Puntuació
* 2008
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Pequín en Puntuació
** Campió del Regne Unit en Scratch
** Campió del Regne Unit en Puntuació
* 2009
** Campió del Regne Unit en Scratch
** Campió del Regne Unit en Puntuació

### Resultats a la Copa del Món

* 2004
** 1r a Manchester, en Persecució per equips
* 2004-2005
** 1r a Manchester, en Persecució per equips
* 2006-2007
** 1r a Moscou, en Persecució per equips
* 2007-2008
** 1r a la Classificació general, en Puntuació
** 1r a Sydney, en Persecució per equips
* 2008-2009
** 1r a la Classificació general i a les proves de Pequín i Manchester, en Puntuació
** 1r a Copenhaguen, en Persecució per equips
* 2009-2010
** 1r a Manchester, en Puntuació

## Palmarès en ruta

* 1995
** 1r a l'Archer Grand Prix
* 1997
** 1r al Tour del llac Léman
* 1999
** Campió del Regne Unit en contrarellotge
* 2000
** Campió del Regne Unit en contrarellotge
** 1r al Gran Premi Criquielion (Beyne-Heusay)
** Vencedor de 2 etapes a l'Olympia's Tour
** 1r al Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig
* 2001
** Vencedor d'una etapa a la Cinturó a Mallorca
** 1r al Circuit des Mines i vencedor d'una etapa
* 2002
** Vencedor de 3 etapes al FBD Insurance Rás
** Vencedor d'una etapa al Circuit des Mines
** Vencedor d'una etapa a la Ytong Bohemia Tour
** 1r al Tour de la Manche
* 2003
** 1r a la FBD Insurance Rás i vencedor d'una etapa
* 2005
** Campió del Regne Unit en contrarellotge per equips
** 1r a la FBD Insurance Rás i vencedor de 3 etapes
* 2006
** Vencedor de 2 etapes al FBD Insurance Rás
** Vencedor d'una etapa als Boucles de la Mayenne
* 2008
** Vencedor d'una etapa al FBD Insurance Rás
* 2010
** 1r a la Beaumont Trophy

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl