OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iermólino (Kaluga)

Iermólino - Ермолино (rus) és una ciutat de l'óblast de Kaluga, a Rússia. Es troba a la vora del Protva, un afluent de l'Okà. És a 77 km al nord de Kaluga i a 89 km al nord-oest de Moscou.

## Història

L'antic poble de Iermólino es desenvolupà com un centre industrial després de l'establiment el 1880 d'una fàbrica de cotó. A finals del segle xix la companyia tenia ja 500 treballadors. Després de la Revolució d'Octubre de 1917 fou nacionalitzada. Iermólino continuà creixent i rebé el 1928 l'estatus de possiólok (poble). Durant la Segona Guerra Mundial fou ocupada per l'exèrcit alemany des de l'octubre del 1941 al gener del 1942. La fàbrica tèxtil destruïda fou reconstruïda el 1946 després de la guerra.
El 28 de desembre del 2004 aconseguí l'estatus de ciutat.
# Claude Tollet

Claude Tollet (Roisel, 24 d'abril de 1949) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1972 i 1975. El seu principal èxit fou una etapa al Tour de França de 1973.

## Palmarès

* 1972
** 1r al Gran Premi de Lillers
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 1973
** 1r a l'Hénin-Beaumont
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1974
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Aude

### Resultats al Tour de França

* 1973. 48è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1974. Abandona (9a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de Claude Tollet a sitiodeciclismo.net
# Quadrangle Fredegonde

El quadrangle Fredegonde és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-57) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 50º a 75° S, i longitud entre 60º a 120° E.
Deu el seu nom al cràter Fredegonde.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Fredegonde, V-57
# Parargyrops edita

Parargyrops edita és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Particularitats

Parargyrops edita és l'única espècie del gènere Parargyrops.
Es troba a les costes de la Xina.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ITIS
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Jordi Vila-Puig i González

Jordi Vila-Puig i González (Barcelona, 24 d'abril de 1956) és un carismàtic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1970 i 1980.

## Trajectòria

La seva carrera va transcórrer sempre al FC Barcelona, on hi va entrar com a jugador infantil a la temporada 1970-71, i va deixar la banqueta com a primer entrenador de l'equip la temporada 1992-93. Quan encara era juvenil, el 1974, va debutar en el primer equip, al costat de jugadors tan emblemàtics com Jordi Villacorta o Manel Chércoles. Al 1975, encara juvenil, va debutar amb la selecció espanyola en l'europeu de Viareggio.
En el primer equip jugà 14 temporades, entre 1974 i 1987, guanyant 34 títols. En total, 8 lligues, 9 copes d'Europa, 7 copes del Rei, 6 supercopes d'Europa, 1 recopa d'Europa, 1 mundialet de clubs i 2 Coups de Nations.
Amb la selecció espanyola jugà entre 1975 i 1985 i guanyà 2 mundials, 3 campionats europeus, 3 tornejos Internacionals Oliveras de la Riva, una copa de les Nacions i un campionat d'Europa júnior.
També fou entrenador del Barça entre 1989 i 1992.
Entre els anys 1995 i 1997 va ser el General Manager de l'equip de futbol americà Barcelona Dragons, guanyant la World League al 1997.
Ara es dedica a la gestió d'esdeveniments esportius.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Copa d'Europa:
** 1974, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985
* Supercopa d'Europa:
** 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985
* Lliga d'Espanya:
** 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1984, 1985
* Copa d'Espanya:
** 1975, 1978, 1979, 1981, 1985, 1986, 1987
* Mundialet:
** 1983
* Recopa d'Europa:
** 1987
** 1978, 1980

### Selecció espanyola

* Campionat del Món:
** 1976, 1980
* Campionat d'Europa:
** 1979, 1981, 1985
* Copa de les Nacions (selecció espanyola):
** 1976
* Campionat d'Europa júnior:
** 1973
* Torneig Internacional Oliveras de la Riva:
** 1978, 1980, 1985

## Referències

* 1 2 «Radiografia a un gran campeón». Mundo Deportivo, 17-03-1978. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ Closa, Antoni [et al.].. Diccionari del Barça. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999. ISBN 978-84-412-0126-2.
* ↑ «Jorge Vila Puig González». Mundo Deportivo, 11-09-1976. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 «Palmarés de títulos». Mundo Deportivo, 27-07-1986. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Escopes de Paros

Escopes o Escopas de Paros (en grec: Σκόπας, Skópas, en llatí: Scopas) (illa de Paros, abans del 395 aC - després del 350 aC) va ser un escultor i arquitecte grec d'època clàssica de l'escola àtica moderna, contemporani de Lisip i Praxíteles. Era nadiu de Paros, d'una família d'artistes de l'illa, però ciutadà atenenc. Una inscripció posterior esmenta un tal Aristandre, fill d'Escopes de Paros, com a restaurador d'una estàtua de Gai Bel·liè. També és conegut un escultor de nom Aristandre de Paros, que va viure al temps de la Guerra del Peloponès (va florir vers el 405 aC) i que probablement era el seu pare. Per tant, Escopes hauria viscut a la primera meitat del segle iv aC, encara que Plini el Vell el situa una mica abans.
Va treballar en els relleus del mausoleu d'Halicarnàs (vers el 350 aC) i va dirigir la reconstrucció del temple d'Atena a Tegea (Arcàdia), vers el 393 aC, ja que s'havia cremat un any abans. Només és conegut per algunes notícies poc clares de Plini i algun altre escriptor, i per les obres que se n'han conservat.
De les seves obres, s'han conservat alguns relleus al Museu Britànic de Londres, fragments del temple de Tegea al Museu Arqueològic Nacional d'Atenes, una còpia de l'Ares Ludovisi al Palazzo Altemps de Roma, una altra de Pothos –anomenada Apol·lo amb la cítara– als Museus Capitolins de la capital italiana i una estàtua de Melèagre al Fogg Art Museum de Cambridge (Massachusetts, EUA).

## Obres

a) Treballs arquitectònics:
* Temple d'Atena a Tegea (Arcàdia). Segons Pausànias era el més gran i magnífic del Peloponès, i destacava per la disposició de les seves columnes, d'ordre jònic a la part exterior i dòric i corinti a l'interior, aquest últim per sobre de l'anterior. El frontó del pòrtic representava la cacera del Senglar de Calidó. Segons la descripció de Pausànies, al centre hi havia el senglar salvatge perseguit per un costat per Atalanta, Melèagre, Teseu, Telamó, Peleu, Pòl·lux i Iolau, i a l'altra banda Anceu ferit mortalment que deixava caure la destral, i al seu costat Càstor, Amfiarau i Pirítous. Actualment en queden restes insignificants.
* Temple d'Àrtemis a Efes. Segons diu Plini, trenta-sis de les seixanta columnes que tenia, estaven esculpides, probablement eren columnes del tipus de cariàtides)
* Mausoleu d'Halicarnàs.
b) Escultures en grups o individuals
* Obres mitològiques diverses sobre Afrodita, que Plini relaciona amb altres estàtues del mateix Escopes, de Potos i Faetont.
* Estàtua de Venus.
* Obres mitològiques diverses sobre Dionís. Plini parla d'una estàtua de Dionís acompanyat per les Mènades, que portaven els cabells flotant pels aires.
* Obres mitològiques diverses sobre Apol·lo i Àrtemis.
* Grup de fills i filles de Níobe.
* Obres variades sobre diverses divinitats (Vesta, un colós de Mart, Minerva, Hermes, Hèracles, Asclepi i Higiea, Atena, Ismeni, Hècate i dues Fúries)
* Aquil·les conduït a l'illa de Lence per les divinitats del mar (el grup més apreciat, segons Plini.

## Referències

* ↑ Scopas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 754-755
# Partit Progressista Democràtic Kurd de Síria

Partit Progressista Democràtic Kurd de Síria (Partiya Demokrat a Pêşverû ya Kurd li Sûriyê / Hizb al-Dimuqrati al-Taqaddumi al-Kurdi fi Suriyah) és una organització política clandestina kurda de Síria. Es va fundar el 1976 com escissió del Partit Democràtic del Kurdistan-Síria (que s'havia refundat un any abans) sota direcció de Hamid Darwish, partidari d'una línia més progressista. El seu emblema era el sol amb el nom amb taronja; avui l'estil s'ha modernitzat.

## Enllaços externs

* Lloc web (en kurd i àrab) Arxivat 2010-07-17 a Wayback Machine.
# Iermólovka

«Iermólovka» té aquests significats:
* Iermólovka (Krasnodar), població del krai de Krasnodar, a Rússia
* Iermólovka (Penza), població de l'óblast de Penza, a Rússia
# Cléber Eduardo Arado

Cléber Eduardo Arado (São José do Rio Preto, 11 d'octubre de 1972 - Curitiba, 2 de gener de 2021) fou un futbolista brasiler, que ocupava la posició de migcampista i davanter.

## Carrera

Comença a destacar al Mogi-Mirim a mitjans de la dècada dels 90. El 1997 marxa al Japó, per militar al Kyoto Sanga. Retorna per jugar sis mesos amb el CA Paranaense i el gener de 1998 torna a l'estranger, al CP Mérida de la lliga espanyola.
L'estiu de 1998, de nou al Brasil, s'incorpora al Coritiba, on roman any i mig, tot fitxant per la Portuguesa, on juga l'any 2000 i el 2002. Enmig, passa una campanya al Guaraní. Finalment, Cléber Arado es retira en el 2006.

## Referències

* ↑ «Morre aos 47 anos, o ex-jogador do Coritiba Cleber Arado, vítima da Covid-19».

## Enllaços externs

* Fitxa de Cléber Arado
# Cal Puig-rodó

Cal Puig-rodó és una obra de Castellví de la Marca (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt rural format per diverses construccions, situat al peu de la muntanya del Castell i envoltat per terres de conreu. L'edificació principal, coberta a dues vessants, consta de planta baixa, un pis i golfes. La porta d'accés és adovellada. L'interior presenta diverses elements interessants, d'entre els quals cal remarcar les portes adovellades d'arc de mig punt.

## Història

La masia de Cal Puig-Rodó té els seus orígens en època medieval. Conserva pergamins d'actes notarials d'aquest període.

## Referències

* 1 2 «Cal Puig-rodó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Burdigala (cràter)

Burdigala és un cràter sobre la superfície de (21) Lutècia, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 58 ° de latitud nord i 45 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 10 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el cinc d'abril de 2011 i fa referència a Burdigala, una ciutat de l'època de Lutècia.

## Referències

* ↑ "Burdigala (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Talbert, Richard J.A.. Princeton University Press. Barrington Atlas of the Greek and Roman World, 2000.
# Burdigalià

| Període | Sèrie | Estage | Edat (Ma) |
| Quaternari | Plistocè | Gelasià | més recent |
| Neogen | Pliocè | Plasencià | 3,6 |
| Neogen | Pliocè | Zanclià | 5,333 |
| Neogen | Miocè | Messinià | 7,246 |
| Neogen | Miocè | Tortonià | 11,63 |
| Neogen | Miocè | Serraval·lià | 13,82 |
| Neogen | Miocè | Languià | 15,97 |
| Neogen | Miocè | Burdigalià | 20,44 |
| Neogen | Miocè | Aquitanià | 23,03 |
| Paleogen | Oligocè | Catià | més antic |
| Subdivisió del període Neogen segons IUGS, el juliol del 2009. ||||
El Burdigalià és el segon estatge faunístic del Miocè. Comprèn el període entre fa 20,43 ± 0,005 milions d'anys i fa 15,97 ± 0,005 milions d'anys. El seu nom, que deriva de Burdigala, el nom llatí de Bordeus, fou establert pel paleontòleg rossellonès Charles Depéret.

## Fauna

* Proschismotherium oppositum, peresós gegant.
* Primera aparició del cetaci Mesocetus en el registre fòssil.

## Referències

* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, «Burdigalià».

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.

### Bibliografia complementària

* Depéret, C., 1892: Note sur la classification et le parallélisme du Système miocène, Bulletin de la Societé Géologique de France 3 (20), p. CXLV-CLVI. (francès)
# Burdinne

Burdinne (en való Beurdéne) és un municipi belga de la província de Lieja en la regió valona, regat pel Burdinale, un afluent del Mehaigne. L'any 2008 tenia gairebé 2900 habitants.

## Nuclis

* Burdinne
* Hannêche
* Lamontzée
* Marneffe
* Oteppe
* Vissoul (fusionat amb Oteppe el 1952)

## Història

El nom del municipi prové del riu Buridinal que el rega. El municipi és el resultat de la fusió dels municipis Burdinne, Hannêche, Lamontzée, Marneffe i Oteppe a l'1 de gener del 1977. Per a la història anterior a la fusió, vegeu els articles referent als nuclis.

## Economia

Burdinne se situa a l'altiplà d'Haspengouw, a l'oest de Lieja un terra fèrtil. La primera activitat del poble va ser l'agricultura. Moltes masies, com la masia castral La Grosse Tour testimonien d'aquest passat. El centre penal de l'escola de Marneffe és un centre d'ocupació important. Des d'un cert temps, Burdinne va desenvolupar el turisme rural.

## Llocs d'interès

* El parc de les valls del Burdinale i del Mehaigne
* Masia Castral La Grosse Tour
* Església de la Nativitat de la Mare de Déu
* Monuments als caiguts a les guerres mundials
* Castell d'Oteppe
# Patan (Jaipur)

Patan fou un estat tributari protegit, una thikana tributària de Jaipur, al districte de Tourwati, a Rajputana. La capital era la ciutat de Patan amb 11.886 habitants el 1881.

## Història

Al segle XII fou seu d'un estat governat per rajputs tomarso tuars descendents de Raja Anangpal Tomar II, governant de Delhi. La família es va establir a Patan que va governar sense disputa. Va quedar feudatària de Jaipur al segle XVII. Els rages foren:
* Rao Salunji (Saalivaahan)
* Rao Nihaalji
* Rao Dothji (Dohthaji)
* Rao Popatraj ji
* Rao Peepalrajji
* Rao Ranaji
* Rao Alsiji(Aasalji)
* Rao Kamalji (Kavarsi)
* Rao Mahipalji
* Rao Bhopalji, segone meitat del segle XIII
* Rao Bachrajji
* Rao Bhaadarji
* Rao Bahadur Singhji
* Rao Prithvirajji
* Rao Kalyaan Ji
* Rao Kumbhaaji
* Rao Baharsiji
* Rao Jagmaalji
* Rao Purnamalji
* Rao Laakhanji
* Rao Loonkaranji
* Rao Kanwalrajji (Kevalji)
* Rao Aasalji
** Rao Udoji (germà, va fundar la thikana de Gaondi o Gaonri i fou ancestre dels thakurs de Mandholi).
* Rao Aasalji
* Rao Kheebu (Pevji)
* Rao Sahamalji
* Rao Karpooriji
* Rao Beekoji
* Rao Chhotaa Aasalji
* Rao Balbhadra Singhji
* Rao Dalpat Singhji
* Rao Pratap Singhji
* Rao Kesri Singhji (Sinhraj)
* Rao Fateh Singhji
* Rao Jaswant Singhji
* Rao Ghaasiramji
* Rao Bamsiramji
* Rao Samrath Singhji ?-1757
* Rao Sampat Singhji 1757-1790
* Rao Jawahar Singhji 1790-?
* Rao Laxman Singhji
* Rao Kishan Singh ?-1873
* Rao Mukund Singh 1873-?
* Rao Khuman Singh
* Rao Maharaj Singh
* Rao Sahib UDdaya Singh
Al segle XVIII el maharajà de Gwalior Madhav Rao I Scindia (18 de gener de 1768 - 12 de febrer de 1794) va guanyar la famosa batalla de Patan als rajputs de Jaipur i Jodhpur el 19 de juny de 1790. Les forces de Sindhia anaven manades pel francès Benoît de Boigne.

## Referències

* ↑ Tod, James. Annals and antiquities of Rajasthan: or The central and western Rajput states of India (en anglès). vol.1. Oxford University Press, 1920, p. 516.

## Enllaços externs

* Genealogia
# Bundas

Bundas és un municipi de la província de Moxico. Té una extensió de 37.817 km² i 65.754 habitants. Comprèn les comunes de Lumbala Nguimbo, Luvuei, Lutembo, Sessa, Mussuma, Ninda e Chiume. Limita al nord amb els municipis de Moxico i Alto Zambeze, a l'est amb la República de Zàmbia, al sud amb els municipis de Rivungo i Mavinga, i a l'oest amb el municipi de Luchazes.

## Referències

* ↑ Bundas al web del cens d'Angola
# Patía

Patía és un municipi colombià ubicat al departament de Cauca. La capital del municipi és El Bordo.
Entre les principals atraccions turístiques de la regió es troben Piedra Sentada; el Parador Patía; el cerro de Lerma i el riu Patía que discorre per la vall del mateix nom.
El Patía està ubicat sobre la carretera panamericana, a aproximadament 82 quilòmetres al sud de Popayán.

## Geografia

* Extensió total: 641.009 km²
* Altitud 910 m.
* Temperatura mitjana: 22 °C
# Patí Hoquei Club Sant Cugat

El Patí Hoquei Club Sant Cugat és un club d'hoquei sobre patins de Sant Cugat del Vallès.
Els inicis del PHC Sant Cugat com a club d'hoquei són l'any 1967, amb diversos entrenaments, i el seu primer partit es va disputar el 8 de desembre de 1969 amb el Cerdanyola CH. Dels jugadors més destacats sorgits del planter del club destaca Ramon Canalda.
Pel que fa a l'equip femení, diverses de les seves jugadores han participat en competicions internacionals a nivell de seleccions, tant amb la selecció estatal com amb la catalana. L'equip va perdre la màxima categoria la temporada 2014/15, no obstant això, va ascendir a la següent mitjançant la victòria de la Lliga Nacional Catalana Femenina de manera invicta (16 victòries i 6 empats), temporada en la que també va aconseguir la seva primera Copa de la Generalitat.

## Palmarès
### Categoria femenina

* 1 Copa de la Lliga Nacional Femenina (2012)
* 1 Lliga Nacional Catalana Femenina (2015/16)
* 1 Copa Generalitat d'hoquei sobre patins femenina: 2015-16

## Referències

* ↑ «Fase final de juveniles». Mundo Deportivo, 23-04-1985. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ López, Àlex; Fernández, Pere. «El Patí Hoquei Club Sant Cugat torna a OK Lliga Femenina». TotSantCugat.cat, 01-05-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-08. [Consulta: 16 juny 2016].
* 1 2 López, Àlex. «El Patí Hoquei Club Sant Cugat femení guanya, per primera vegada, la Copa Generalitat». TotSantCugat.cat, 01-02-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-08. [Consulta: 16 juny 2016].

## Enllaços externs

* Patí Hoquei Club Sant Cugat - Lloc web oficial
# Pericoma simplex

Pericoma simplex és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: l'Argentina (província del Neuquén) i Xile.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
# Pedro Cantero Cuadrado

Pedro Cantero Cuadrado (Carrión de los Condes, 3 de febrer de 1902 - Saragossa, 19 de desembre de 1978) va ser un religiós espanyol, notable per arribar a ser Bisbe de Barbastre, de Huelva i Arquebisbe de Saragossa.

## Biografia

Destacat estudiant, es va doctorar en dret per la Universitat de Madrid i va ser ordenat sacerdot en 1926. Durant la Guerra Civil Espanyola es va significar en el bàndol nacional com a capellà de cavalleria. Després de la guerra, va participar en Auxili Social, òrgan vinculat a la Falange Espanyola. Eclesiàsticament, va començar una prometedora carrera com a Bisbe de Barbastre en 1952, sent en 1954 promogut a la més important seu episcopal de Huelva. En 1964, va ser nomenat arquebisbe de Saragossa.
Com a tal, va ser una influent personalitat, sent nomenat en 1967 procurador de les Corts Franquistes per designació directa de Francisco Franco. Va ser un destacat conservador, que va tractar d'ofegar els vessants més obreristes de l'Església. En 1973, com a degà dels representants episcopals en corts va ser elegit membre del Consell del Regne. Es va significar per enfrontar-se als sacerdots de tendències més progressistes de la seva parròquia arran de la deposició del rector de Favara de Matarranya en 1974. A la mort de Franco en 1975 va ser membre del Consell de Regència, però la seva mala salut li va obligar a deixar els seus càrrecs en 1977.
Va morir a Madrid el 19 de desembre de 1978 després de diversos anys de complicacions cardíaques.

## Referències

* ↑ «Doctor Cantero Cuadrado». Huelvainformación.
* 1 2 «Cantero Cuadrado, Pedro». Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 5 novembre 2014].
* ↑ «Curas que osaron encararse a Franco». Redes Cristianas. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 5 novembre 2014].
* ↑ «Franco presidió el juramento de los tres nuevos consejeros del Reino». Archivo Linz de la Transición Española.
* ↑ «La Iglesia que resistió al franquismo».
* ↑ «Murió el arzobispo Cantero Cuadrado». El País.
# Pedro Alberto Demicheli Lizaso

Pedro Alberto Demicheli Lizaso (Rocha, 7 d'agost de 1896 - Montevideo, 12 d'octubre de 1980), fou un advocat, historiador, periodista, escriptor i polític uruguaià. Dictador el 1976.

## Biografia

Nascut a Rocha, de jove es trasllada a Montevideo per estudiar advocacia. Allà coneix la seva futura esposa, Sofia Álvarez Vignoli qui també estudiava advocacia. Després de completar els estudis, es casen i tenen dos fills: Julio Alberto Demicheli Álvarez i María Adelina Demicheli Álvarez.
Es va afiliar al Partit Colorado, sent elegit en temps de democràcia com a senador, i més tard com a ministre.
Després del cop d'estat del 27 de juny de 1973, les Forces Armades dissolen el Parlament, el qual és reemplaçat per un Consell d'Estat. La presidència del Poder Executiu roman, tanmateix, a les mans de qui fins llavors havia estat president constitucional Juan María Bordaberry.
Les desavinences entre Bordaberry i els militars van generar la crisi política de juny de 1976, que va culminar amb la remoció del president i la designació interina d'Alberto Demicheli (pertanyent al Partit Colorado) per ocupar la primera magistratura.
Demicheli, que fins llavors havia exercit la presidència del Consell d'Estat, assumeix la presidència de la República el 12 de juliol, i com primeres mesures del seu govern, va procedir a firmar les Actes Institucionals 1 i 2, per les quals suspenia "pronunciament fins i tot nou" la convocatòria a eleccions generals (previstes per a novembre d'aquell mateix any) i es creava el "Consell de la Nació".

### Últims anys

Quant al que es refereix a la política econòmica, Demicheli va ratificar el Pla Nacional de Desenvolupament creat el 1972 durant el govern de Bordaberry. La política econòmica aplicada procurava una reformulació radical de les bases del funcionament econòmic del país, una nova aliança entre els militars i la tecnoburocràcia, encaminades a la transformació de les estructures productives del comerç exterior, de la distribució de l'ingrés, de la demanda i dels preus relatius, en un marc d'àmplia liberalització i obertura de l'economia.
Finalment, l'1 de setembre del mateix any, Demicheli delega la presidència a Aparicio Méndez (Ex Ministre de Salut Pública), qui assumeix per un període de cinc anys.
Els seus llibres de dret van ser durant molts anys texts d'estudi i consulta a la Facultat de Dret.

## Enllaços externs

* Altres dades biogràfiques Arxivat 2005-02-17 a Wayback Machine. (castellà)