OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vijayabahu III

Vijayabahu III (o Vijaya Bahu III) fou rei de Dambadeniya (vers 1220-1224). Era de sang reial, però no s'assenyala de quina branca familiar.
El 1215 Kalinga Magha va ocupar Maya Rata, però el seu govern opressiu aviat fou contestat pels naturals del país que es van reagrupar a l'entorn del príncep reial Vijayabahu que el 1220 va aconseguir expulsar els invasors i es va proclamar rei, governant però només a Maya Rata i establint la seva capital a Dambadeniya (Jambudoni a 80 km al nord de Colombo). Allí va donar acollida als monjos que fugien de Pihiti Rata (Rajarata)
El alt sacerdot Vacissara va aconseguir salvar la Dent Sagrada de Buda i el Bol d'almoines dels invasors i se'ls va emportar a Maya Rata on els va enterrar en un turó anomenat Kotmale. Quan Vijayabahu ho va saber va construir un temple fortificat a la roca de Beligala on va depositar les relíquies.
Per salvar la religió de la decadència per la destrucció de les biblioteques dels gran temples va reunir gent pietosa i escribes que copiaven hàbilment i a gran velocitat, i els va posar a la feina de transcriure el llibre sagrat de la llei, que consistia en vuitanta-quatre mil divisions; els va pagar amb molts kahapanes d'or, tantes com divisions i havia en el llibre de la llei.
Vijayabahu va construir dos vihares i va reparar els diversos temples damnats en el seu petit regne, entre els quals el de Kelaniya. Va crear també escoles (pirivenes) en cada vila del seu regne.
Tenia dos fills: Parakrama Bahu i Bhuvaneka Bahu. Els astròlegs havien predit gran coses al fill gran i per això la seva educació fou acurada; el famós monjo Sangha Rakkhita i altres foren encarregats de la seva educació i va esdevenir expert en sis disciplines, singalès, pali, sànscrit, grantha, tàmil, jurisprudència, divinitats, botànica, prosòdia, lògica, retòrica, filologia, vedes, puranes indis, astronomia, frenologia o fisiognomia, càlculs astrològics, física, costums i tradicions, biografia i història, lluita amb espasa i escut, arqueria, mineralogia i coneixement de les gemmes, dibuix, art de la cuinam i música i dansa.
Va morir després de regnar quatre anys sent incinerat al vihara d'Attanagalla i el va succeir al tron el seu fill Pandita Parakrama Bahu.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Tomoe

Un Tomoe o Tomoye (arcaic) (巴) és una figura abstracta japonesa composta per comes, la forma usual del magatama. És un element comú de disseny usat en els emblemes de famílies japoneses (家紋, kamon).

## Referències

* ↑ «Tomoe (Mitsu tomoe, Futatsu tomoe, Tomoe-mon, Fire-wheel)» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-11-17. [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ «trinity». [Consulta: 17 novembre 2018].
* ↑ «Tomoe: el remolino sagrado» (en castellà). The Path of Shinto - 神道, 04-01-2014.
# Pic de Núria

El Pic de Núria o Puig de Núria és una muntanya de 2.789,6 metres d'altitud de la carena axial dels Pirineus, situada entre el terme comunal d'Eina, de la comarca de l'Alta Cerdanya (Catalunya del Nord), i el municipal de Queralbs, pertanyent a la del Ripollès.
És al sud-oest del Pic d'Eina, de 2.789,2 m alt, i del Coll de Núria, a 2.680,8, i al nord-est del Pic de Finestrelles, de 2.826,9.
El Pic de Núria està inclòs en moltes de les rutes excursionistes del sector dels Pirineus cerdans, com es pot observar en la nombrosa bibliografia en què està inclòs.

## Referències

* ↑ El Pic de Finestrelles en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «54 - Eina». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Broch i Guimerà, Manuel; Gregori i Pons, Francesc Xavier. La Vall de Núria: Balandrau - Taga - Puigllançada: Excursions amb esquís. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 84-9415-023-2.
* Casas i Ferrer, Antoni Ma. Núria: Excursions per la geografia i la història de la vall. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1995 (Cavall Bernat, 26). ISBN 84-7826-584-8.
* Figuera, Manel. 30 ascensions a peu per la Catalunya Nord. Valls: Cossetània Edicions, 2004 (Azimut, 64). ISBN 84-9791-055-9.
* Figuera, Manel. Circuits d'alta muntanya pel Pirineu Oriental català: 25 itineraris per carenes del Canigó al Pedraforca. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 66). ISBN 84-9791-077-X.
* Gel, Carles. Excursions escollides per a raquetes de neu: 20 itineraris pel Berguedà, l'Alt Urgell i la Cerdanya. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 75). ISBN 84-9791-140-7.
* Guasch i Terré, Oriol. Obrint traça pel Pirineu: Recull de travessies d'esquí de muntanya. Valls: Cossetània Edicions, 2001 (Azimut, 26). ISBN 84-95684-37-3.
* López Miquel, Jordi. Sostres comarcals de Catalunya: Excursions als cims més alts de les 41 comarques. Valls: Cossetània Edicions, 2002 (Azimut, 36). ISBN 84-95684-94-2.
* Nuet i Badia, Josep. Núria-Puigmal-Cambradase: Guia d'excursions i travessies. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999. ISBN 84-96035-12-3.
* Nuet i Badia, Josep. Vall de Núria, guia d'excursions i passejades. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2011 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya, 29). ISBN 978-84-9883-.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eina». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-8415-109-5.
* Sánchez, Pako. Muntanyes de Núria, Carançà i Vall del Ter. Valls: Cossetània Edicions, 2002 (Azimut, 39). ISBN 84-96035-12-3.

## Cartografia

* Mapa Vall de Núria, ed. Alpina.
# Muhàmmad ibn Xuayb az-Zarqun

Muhàmmad ibn Xuayb az-Zarqun (àrab: محمد بن شعيب الزرقون, Muḥammad ibn Xuʿayb az-Zarqūn), esmentat pels romans d'Orient com Zerkounis (grec: Ζερκουνῆς), fou emir de Creta del 895 al 910.
Va succeir son germà Abu-Abd-Al·lah Úmar ibn Xuayb el 895.
El 904 una esquadra síria que venia d'apoderar-se de Tessalònica sota la direcció de Lleó de Trípoli, va ancorar a Creta on els captius foren venuts. El 297 de l'hègira (909/910) es va fer una expedició romana d'Orient a Creta dirigida per l'almirall Himèrios.
Va morir el 910 i el va succeir el seu nebot Yússuf ibn Úmar.
# Lorien (metal)

Lorien era un grup de power metal nascut el 1996 a Sant Hilari Sacalm. Va enregistrar dos àlbums i cinc maquetes. La majoria de les seves cançons són en anglès, tot i que al principi també en van fer en català. L'agost del 2006, quatre mesos després de la sortida de David Tordera, es dissolgueren. Molts d'ells van continuar tocant amb Nivaira.
El seu nom prové de Lórien, un dels Vàlar (i el seu jardí) d'El Silmaríl·lion de J. R. R. Tolkien. També és l'abreviació de Lothlórien, el bosc d'El senyor dels anells que Galàdriel i Cèleborn governaven. Moltes de les seves cançons parlen de fantasies en ambients semblants.

## Recopilatoris

Ha contribuït als següents recopilatoris:
* A Cheap, Hard & Heavy Vol. 17 (Massacre Records) amb Balad of the Knight
* A Metals #6 (Goimusic) amb Fire of Life

## Referències

* ↑ «Lorien» (en castellà). Spirit of Metal. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Nivaira» (en anglès). Encyclopaedia Metallum. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Lorien» (en anglès). Encyclopaedia Metallum. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Somnis Immortals» (en anglès). Encyclopaedia Metallum. [Consulta: 22 juliol 2014]. «Somnis Immortals». Viasona. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Secrets of the Elder» (en anglès). Encyclopaedia Metallum. [Consulta: 22 juliol 2014]. «Secrets of the Elder» (en anglès). Discogs. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «From the forest to the Havens» (en anglès). Encyclopaedia Metallum. [Consulta: 22 juliol 2014]. «From the Forest to the Havens» (en anglès). Discogs. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Cheap, Hard & Heavy Vol. 17» (en anglès). Discogs. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ «Metals #6» (en anglès). Discogs. [Consulta: 22 juliol 2014].
# Pine Apple (Alabama)

Pine Apple, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 145 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Apple tenia 145 habitants, 65 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 18,1 habitants/km².
Dels 65 habitatges en un 20% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 27,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones hi havia 81,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.625 $ i la renda mediana per família de 44.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.583 $ mentre que les dones 30.833 $. La renda per capita de la població era de 16.876 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Apple». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Apple». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Brush (Colorado)

Brush és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 5.117 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brush tenia 5.117 habitants, 1.836 habitatges, i 1.233 famílies. La densitat de població era de 819,8 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.333 $ i la renda mediana per família de 39.094 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.431 $ mentre que les dones 20.371 $. La renda per capita de la població era de 14.672 $. Entorn del 5,4% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Brush». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brush». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Escriptura de dreta a esquerra

En una escriptura de dreta a esquerra o de dalt a baix (comunament abreujat com right to left o abreviat RTL), l'escriptura comença des de la dreta de la pàgina i contínua cap a l'esquerra. Alguns exemples d'escriptura de dreta a esquerra són:
* L'escriptura àrab: usada pels àrabs, perses, urdus i diversos altres idiomes.
* L'alfabet hebreu: usat pels hebreus, jueus i algunes altres llengües jueves.
* L'alfabet siríac: usat per una varietat d'idiomes siríacs.
* Thaana: usada pels dhivehis.
* L'alfabet N'Ko: usat per diversos parlants d'idiomes d'Àfrica.
* L'alfabet samarità: relacionat properament a l'hebreu, usat en els escrits samaritanos.
* L'alfabet mandeo: relacionat properament al siríac, usat en els idiomes mandeos.
* L'alfabet imperial arameu: antic, molt relacionat a hebreu i fenici.
* L'alfabet fenici: antic, relacionat properament a l'hebreu i imperial arameu.
* L'alfabet brego: antic; en alguns textos aquesta d'esquerra a dreta o bustrofedon.
* El sil·labari xipriota.
* El kharosthi: una escriptura antiga de l'Índia.
* El sudàrab antic.
* L'alfabet avèstic.
* L'escriptura pahlavi.
* L'alfabet antic turc.
* El idioma umbre - un idioma extint Itàlic antigament parlat pels umbres a l'antiga regió italiana d'Umbria.
De dreta a esquerra pot referir-se a escriptures com la xinesa, japonesa i coreana.
Els textos de dreta a esquerra i de dalt a baix coincideixen amb el programari de consum comú. Freqüentment aquest suport ha de ser explícitament habilitat. Per utilitzar text de dreta a esquerra amb text d'esquerra a dreta, vegeu text bidireccional.
D'altra banda, en el present, el maneig del text cap avall és incomplet. Per exemple, en HTML no existeix suport per a ell i per simular-ho són necessàries taules. No obstant això, en el nivell 3 de CSS s'inclou una propietat de «manera d'escriptura», que pugues renderitzar tategaki quan es dona el valor «tb-rl». La compatibilitat és millor en els processadors de text.

## Vegeu també

* Text bidireccional

## Referències

* ↑ http://dotancohen.com/howto/rtl_right_to_left.html
# Trilofosàurids

Els trilofosàurids (Trilophosauridae) són una família de sauròpsids (rèptils) diàpsids similars als llangardaixos que visqueren en el Triàsic i que estan emparentats amb els arcosaures. Els trilofosàurids són l'única família de l'ordre dels trilofosaures (Trilophosauria). El gènere més ben conegut és Trilophosaurus, un herbívor que podia superar els 2,5 metres de longitud. Tenia un crani curt i inusualment pesant, equipat amb uns molars aplanats i massius amb superfícies de tall afilades per a tallar el material vegetal resistent. No tenia dents al premaxil·lar i a la part frontal de la mandíbula inferior, probablement en vida estaven recoberts per un bec.
El crani també és inusual en tant que la finestra temporal inferior s'ha perdut, doant-li l'aparença d'un crani d'euriàpsid, i originalment el Triolophosaurus va ser classificat amb els placodont i sauropterigi. Carroll (1988) suggereix que l'obertura inferior es podria haver perdut per a enfortir el crani.
Trilophosaurs es coneix únicament del Triàsic superior de Nord-amèrica i Europa.

## Referències

* Benton, M. J. (2000), Vertebrate Paleontology, 2ª ed. Blackwell Science Ltd, p.144
* Carroll, R. L. (1988), Vertebrate Paleontology and Evolution, W.H. Freeman & Co. p.266

## Enllaços externs

* Archosauromorpha: Rhynchosaurs i Trilophosaurus Arxivat 2006-03-13 a Wayback Machine. a Palaeos (anglès)
# Picot garser de l'Himàlaia

El picot garser de l'Himàlaia (Dendrocopos himalayensis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita la selva humida de l'Himàlaia entre 1000-3300 m, al nord-est de l'Afganistan, nord-est del Pakistan i nord de l'Índia.
# Pilar Monzó Pons

Pilar Monzó Pons (València-Utiel) fou una escriptora valenciana.
La primera connexió que s'ha trobat amb el món valencianista és la participació en els Jocs Florals de 1929, organitzats per Lo Rat Penat, on guanyá el tercer accèssit a la Viola d'Or.
L'any 1930 s'interpreta la seua peça teatral El cuento de la princesa, durant la festa de Reis celebrada a l'escola d'aprenents de la Federació de Sindicats Catòlics.
El 26 de març de 1930 fa el seu salt a l'escena del teatre valenciana i estrena en el teatre Novedades de València la seua primera obra, La falta de Marieta.
El 13 de novembre de 1930, estrenava en el teatre Novedades la seua segona obra, Visanteta, una comèdia en un acte i en prosa. El llibret fou publicat en el número 11 de la revista Nostre teatre, aparegut el 17 de gener de 1931, i Monzó el dedicà a l'actriu "Doña Vicenta Silvestre, de extraordinari temperament artístic, en humil homenache de admiració i afecte".

## Referències

* 1 2 3 4 Lacueva Lorenz, Maria. Dones&Valencianisme. Pioneres (1900-1939). Barcelona: Riurau editors, 2022, p. 104-117. ISBN 978-84-123055-6-2.
* ↑ «Biografia Pilar Monzó Pons · memoriavalencianista.cat». [Consulta: 4 març 2023].
# Can Deu (Corbera de Llobregat)

Can Deu és una masia gòtica de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia i construccions annexes amb coberta a dues vessants. La planta fent angle sembla ja originària. En una llinda hi ha la data 1586, es conserven bé el portal rodó i els brancals, ampits i llindes de les finestres. Les construccions que envolten la casa primitiva són posteriors, segles xviii i xix, i la galeria amb arcades de la paret Est fou obrada l'any 1930-1931.

## Història

Antigament el nom del mas era Can Roig de l'Avall, segons Clopes i Batlle la pairalia actual ja figura en el Capbreu del 1566.

## Referències

* 1 2 «Can Deu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Waipukurau

Waipukurau és el poble més gran del districte de Central Hawke's Bay a la costa est de l'Illa del Nord de Nova Zelanda. Està situat 50 quilòmetres al sud-oest de Hastings, al costat del riu Tukituki. El 2019 hi vivien 4.390 persones.
# Trilochan Singh

Trilochan Singh (anglès: Tarlochan Singh) (Lahore, 12 de febrer de 1923 - Ambala, 24 d'abril de 2008) fou un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.
Estudià al Dyal Singh College de Lahore. De 1948 a 1956 va ser membre de l'equip nacional del Panjab. Des de 1949 treballà al cos de policia del Punjab. El 1981, en jubilar-se, era superintendent de policia a Haryana.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Trilochan Singh». [Consulta: 20 abril 2023].
# Positivisme

El positivisme és el sistema de filosofia basat en l'experiència i en el coneixement empíric dels fenòmens naturals. En virtut d'això, el positivisme considera la metafísica i la teologia com a sistemes de coneixement imperfectes i inadequats.

## Evolució

El terme positivisme va ser utilitzat per primera vegada pel filòsof francès Auguste Comte, autor de l'obra que inaugurà aquest corrent de pensament, Curs de filosofia positiva (6 vols., 1830-1842). No obstant això, alguns conceptes positivistes es remunten al filòsof britànic David Hume, al francès Claude-Henri de Rouvroy, comte de Saint-Simon, i a l'alemany Immanuel Kant.
Comte va escollir la paraula positivisme per assenyalar la realitat i la tendència constructiva que ell reclamà per a l'aspecte teòric de la seva doctrina. En general, es va interessar per la reorganització de la vida social per al bé de la humanitat mitjançant el coneixement científic i, per aquesta via, del control de les forces naturals.
Els dos components principals del positivisme, la filosofia i el govern (o programa de conducta individual i social), van ser més tard unificats per Comte en un tot sota la concepció d'una religió en la qual la humanitat era l'objecte de culte. Malgrat això, nombrosos deixebles de Comte no van acceptar aquest desenvolupament religiós del seu pensament, perquè semblava contradir la filosofia positivista original. Moltes de les doctrines de Comte foren, més tard, adaptades i desenvolupades pels filòsofs socials britànics John Stuart Mill i Herbert Spencer, així com pel filòsof i físic austríac Ernst Mach.

## Positivisme lògic

A començaments del segle xx, un grup de filòsofs interessats en l'evolució de la ciència moderna va rebutjar les tradicionals idees positivistes (ja que consideraven que la base del vertader coneixement estava en l'experiència personal) i va ressaltar la importància de la comprovació científica i de l'ús de la lògica formal. De les teories d'aquests pensadors (entre els quals es trobaven l'austríac Ludwig Wittgenstein i els britànics Bertrand Russell i George Edward Moore), va néixer el denominat positivisme lògic.
El Tractatus logico-philosophicus (1921), obra de Wittgenstein, va resultar tenir una influència decisiva en el rebuig de les doctrines metafísiques per la seva carència de sentit i en l'acceptació de l'empirisme com una matèria d'exigència lògica.
En l'actualitat, els filòsofs positivistes prefereixen denominar-se a si mateixos empiristes lògics, per dissociar-se de la importància que van donar els primers pensadors del positivisme lògic a la comprovació científica. Mantenen que el principi de verificació en si mateix és indemostrable en el camp filosòfic. Tanmateix, autors tan representatius com Rudolf Carnap han proposat nous sentits del tradicional principi de verificació neopositivista. Dins d'aquest moviment, podríem incloure autors com Ernest Nagel.

## Enllaços externs

* Positivisme a Almirall: portal de cultura i pensament del segle XIX de l'Ateneu Barcelonès.
Viccionari
# Phyllostachys nigra "Henonis"

El Phyllostachys nigra "Henonis" és un bambú de la família de les poàcies, ordre Poales, subclasse Liliidae, classe Liliopsida, divisió Magnoliophyta.
Es creu que aquesta espècie és l'original, i que la Phyllostachys nigra en seria una variant posterior; però aquesta darrera fou classificada taxonòmicament la primera i tingué el nom sense addició. D'origen xinès (Guangdong, Sichuan), la P. nigra "Henonis" va ser introduïda molt antigament a l'Índia i al Japó.
En japonès se l'anomena ha-chiku (bambú lleuger i volàtil). En anglès també se li diu Henon Bamboo. Fulles, troncs i arrels d'aquesta planta s'empren a la Xina per tractar diverses afeccions; se li atribueixen propietats antiemètiques, depuratives, diürètiques, expectorants, febrífugues i sedatives. Els brots tendres, encara que una mica amargs, són comestibles.

## Característiques

És un bambú perenne de flors hermafrodites i pol·linitzades pel vent. Fa entre 6 i 8 metres d'alçada, i les seves fulles tenen de 8 a 10 centímetres. Les canyes, llargues i lleugeres, en envellir perden el seu color verd oliva per un to grisós. Suporta temperatures de fins a -7 °C.

## Vegeu també

N'hi ha diverses varietats:
* Phyllostachys nigra Henonis "Boryana"
* Phyllostachys nigra Henonis "Hanchiku"
* Phyllostachys nigra Henonis "Megurochiku"

## Enllaços externs

* Descripció i fotografies (anglès)
* Descripció i utilitats (anglès)
# Cal Josep del Pelat

Cal Josep del Pelat és una obra de Sarroca de Lleida (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'interès de la casa es troba al portal, el qual té una llinda horitzontal on hi ha gravades les eines d'un picapedrer així com motivacions florals.

## Història

A la inscripció de la llinda es pot llegir: "Guillem, any 1702, Mestre me fecit".

## Referències

* 1 2 «Cal Josep del Pelat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Volta a Llombardia 2004

La 98a edició de la Volta a Llombardia es disputà el 16 d'octubre de 2004. L'italià Damiano Cunego en fou el vencedor.

## Classificació General

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Damiano Cunego | Saeco | 6h 17' 55" |
| 2 | Michael Boogerd | Rabobank | m. t. |
| 3 | Ivan Basso | Team CSC | m. t. |
| 4 | Cadel Evans | T-Mobile Team | m. t. |
| 5 | Daniele Nardello | T-Mobile Team | + 2" |
| 6 | Marzio Bruseghin | Fassa Bortolo | + 17" |
| 7 | Eddy Mazzoleni | Saeco | m. t. |
| 8 | Dario Frigo | Fassa Bortolo | m. t. |
| 9 | Franco Pellizotti | Alessio-Bianchi | m. t. |
| 10 | Luca Mazzanti | Ceramiche Panaria-Margres | m. t. |

## Referències

* ↑ «Damiano Cunego, apoteosis final». Mundo Deportivo, 17-10-2004 [Consulta: 25 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Resultats a les-sports.info