OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ull màgic

S'anomena ull màgic una vàlvula termoiònica, desenvolupada per RCA, que inclou una petita pantalla de raigs catòdics. Es va utilitzar principalment com a indicador de sintonia en les ràdios de gamma alta. Sol incloure un tríode que amplifica el senyal d'entrada abans d'aplicar-lo a un elèctrode de deflexió de la part de raigs catòdics. L'efecte que es produeix és que la zona lluminosa creix o decreix depenent del nivell del senyal, fet que ajudaria l'usuari a sintonitzar l'aparell.

## Tipologia

Bàsicament, n'existeixen dos tipus:
* Amb pantalla circular. El tub és cilíndric, amb una pantalla a la part de dalt, formada per un ànode en forma de con invertit recobert de fòsfor. El feix d'electrons surt del centre, creant una il·luminació en forma de dos ventalls simètrics que s'obren i es tanquen. La forma circular de la pantalla, amb el cercle central fosc recorda la pupil·la d'un ull, d'aquí el nom del tub.
* Amb pantalla rectangular. En aquest cas, la pantalla està en un costat de l'objecte, amb el fòsfor dipositat directament sobre el vidre. Aquest tipus té una barra lluminosa que creix del centre cap als costats.

## Vegeu també

* Tríode.
* Audió.

## Referències

* ↑ David Weinstein, The Forgotten Network: DuMont and the Birth of American Television. Temple University Press, 2006, p.11
* ↑ Herbert M. Wagner of R.C.A. invented the familiar form of the "magic eye" tuning vacuum tube: H.M. Wagner, "Tuning indicator tube," U.S. Patent no. 2,051,189 (filed: June 27, 1935; issued: August 18, 1936).
* ↑ Radio Museum: 6E5
# Una altra democràcia és possible

Una altra democràcia és possible (UADEP) fou un moviment social que tenia com a principal objectiu la denúncia del sistema democràtic a l'Estat espanyol. Els seus membres estaven en desacord amb les característiques de la democràcia representativa per la qual es regeixen la majoria dels països occidentals, i consideraven que calia continuar avançant cap a altres variants amb major capacitat de decisió als ciutadans, com la democràcia participativa o la democràcia directa.
La iniciativa sorgeix a principi dels 2000s fruit de la reflexió d'un grup d'activistes, majoritàriament de l'àrea de Barcelona, com ara Quim Gil.
Es van presentar a les eleccions municipals espanyoles de 2003 a diferents poblacions com ara Alcoi, Barcelona, Còrdova, Granada, Madrid, Màlaga, Oviedo, Santa Coloma de Gramenet i Santiago de Compostel·la sense obtenir representació.
Diferents agrupacions, com la de Sabadell, van obrir llocs web per recollir propostes per al seu programa electoral.
La junta electoral de Sabadell havia inicialment prohibit el seu logotip, finalment acceptant-lo, per incloure una butlleta llençada a un inodor.

## Referències

* ↑ «Another Democracy is Possible | Mute». [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «ACUERDO de 20 de junio de 2003, de la Junta Electoral Central, por el que se procede a la publicación del resumen de los resultados de las elecciones locales convocadas por Real Decreto 374/2003, de 31 de marzo, y celebradas el 25 de mayo, según los datos que figuran en las actas de proclamación remitidas por cada una de las Juntas Electorales de Zona.» (en castellà). BOE, 03-07-2003 [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ 324cat. «Una Altra Democràcia És Possible penja una web per recollir propostes per al programa electoral», 10-05-2003. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ 324cat. «Prohibit el logotip d'Una Altra Democràcia és Possible a Sabadell, Sant Quirze i Cerdanyola», 07-05-2003. [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Una Altra Democràcia És Possible tindrà, definitivament, logotip» (en castellà). [Consulta: 26 gener 2019].
# Vicuña

Vicuña és una comuna de Xile a la regió de Coquimbo i dins la província d'Elqui. Va ser fundada durant el govern de Bernardo O'Higgins per assegurar la sobirania sobre la Vall d'Eiqui. La famosa poetessa Gabriela Mistral hi va néixer el 1889. Aquesta comuna és administrada per la municipalitat de Vicuña. la principal ciutat de la qual és Valle de Elqui.
Es troba a una altitud de 709 m i té una població (2002) de 24.010 habitants.

## Història

Vicuña va ser fundada el 22 de febrer de 1821, pel Coronel Joaquín Vicuña Larraín per ordre de Bernardo O'Higgins, i va rebre el nom de Villa de Vicuña de San Isidro. el 1872, va esdevenir ciutat amb el nom simplement de Vicuña, en honor del seu fundador.

## Topografia

La comuna de Vicuña ocupa una superfície de 7.609, 8 km², essent la comuna més gran de la regió de Coquimo i la segona més extensa de Xile.
Vicuña ocupa la major part del curs mitjà i superior de la conca del riu Elqui.
La zona està dominada per les muntanyes amb zones planes extenses a la vall on es fa raïm per a fer la beguda pisco i altres hortalisses i fruites.
Hi ha cims de més de 4.000 metres d'altitud a La Punilla, Atimonate, Balalita, Los Tilos i altres.
* Doña Ana amb 5.590 msnm
* El Escabroso amb 5.430 msnm
* Los Banados amb 5.344 msnm
* Cerro Colorado amb 5.151 msnm
* Cerro La Laguna amb 4.724 msnm
* El Canto amb 4.600 msnm

## Enllaços externs

* (castellà) Municipality of Vicuña
* (castellà) Portal de Elqui
* (castellà) Vicuña's Map Arxivat 2008-10-17 a Wayback Machine.
# Vida/Perra

Vida/Perra és una pel·lícula espanyola en format de monòleg dirigida per Javier Aguirre Fernández i estrenada el 1982, amb guió escrit per ell basat en la novel·la La vida perra de Juanita Narboni d'Ángel Vázquez Molina. Es tracta d'una aposta arriscada a mig camí entre l'al·legat sociològic i la introspecció psicoanalítica de la solitud.

## Sinopsi

Es tracta d'una pel·lícula amb un sol actor i protagonista. Juanita, una soltera de províncies fa un repàs de la seva vida on es mostren tots els seus fantasmes.

## Premis

Fotogramas de Plata 1982
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de cinema | Esperanza Roy | Guanyador |

## Referències

* ↑ 'Vida / Perra, imagen y sociología de la soledad, El País, 1 de setembre de 1982
* ↑ Vida/Perra a fotogramas.es

## Enllaços externs

* Vida/Perra (1982) a cinefiliasantmiquel.blogspot.com
* Vida/Perra a Historia de nuestro cine, rtve.es
# Vid Cencic Cencic

Vid Cencic Cencic (Robidišče, 9 de maig de 1933 - 22 de març de 2020) va ser un ciclista eslovè que competia sota la bandera de l'Uruguai. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1962 i va disputar els Jocs Olímpics de Tòquio 1964.

## Palmarès

* 1962
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Uruguai
* 1965
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a l'Uruguai
* 1966
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Uruguai

## Referències

* ↑ «Vid Cencic» (en anglès). Sports Reference. Arxivat de l'original el 2016-12-03. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Vid Cencic» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Vid Cencic» (en eb). COI. [Consulta: 20 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Vedruna (fita)

Una vedruna és un amuntegament de pedres fet per la mà de l'home, més o menys ben format, que serveix per a delimitar una superfície (camp, finca, terreny) assenyalar un camí (fita) o un terme (pedró, pedra termenera).
Etimològicament el terme podria venir del preromà indoeuropeu vitruna. Quant a vedruna i els noms catalans d'aquesta forma, remeten simplement al DECat. ix, 65ab3 ss.[...] "vedruna lapidium" en un document de 954 de Besalú i altres noms de lloc menors de la Selva i del Gironès
La vedruna és un pilot de pedres que no arriben a ser de feix, amuntegades per mà de l'home; per regla general la vedruna és ampla de baix i va acabant en punta o poc menys i té les pedres posades sense cap art. Les vedrunes només es solen usar en partions d'alta muntanya, on els termenals (límits) són poc trencats i els vessants són llargs i sense arbres ni destorbs que privin de veure-hi lluny (les termes corrents hi haurien de sovintejar inútilment, i encara amb perill que es confonguessin amb les pedres del tros o fossin sovint amagades per l'arbúcia o la neu).

## Vegeu també

* Claper
* Fita
* Monjoia
* Cairn

## Referències

* ↑ «Diccionari de sinònims». Institut d'Estudis Catalans, 2021. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «vedruna». enciclopèdia.cat GEC, 2021. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «vedruna. Etimologia». enciclopèdia,cat GEC, 2021. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Coromines, J. i altres. Onomasticon Cataloniae. VII. Curial Edicions Catalanes, 1989, p. 451, col: a Línia: 21. ISBN 9788472563315.
* ↑ «vedruna». Diccionari Català Valencià Balear, Institut d'Estudis catalans-Institució Francesc de Borja Moll, 2021. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Burgueño, J.. Costums sobre termenals camins i aigües. vol. 2n. edició facsimil. Costumari català. Mancomunitat de catalunya (1921). Societat Catalana de Geografia. Institut d'Estudis catalans, 2013, p. 110-111. ISBN 978-84-9965-188-0.
# Vila fortificada de Baixàs

La Vila fortificada de Baixàs és la vila murada, fortificada, medieval d'estil romànic del poble de Baixàs, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
Envoltava la totalitat del poble vell, amb la cellera primigènia en el seu interior. És un dels recintes fortificats més ben conservats del Rosselló, tant per les portes, torres i muralles, com pel traçat medieval dels seus carrers.

## Història

El terme de Baixàs és documentat des del segle ix (843), amb diferents formes: Baxianum, Baxianos, Bexas o Bexans (aquestes dues del 988, i consta com a possessió de Lindoí, vescomte de Narbona, i de la seva muller Arsenda. D'aquests dos, passà a llurs fills Adelinda i Ramon, fins que el 925 Arsenda, ja vídua de Lindoí, i els seus fills Ramon i Benció, vengueren Baixàs a l'església d'Elna, en la persona del bisbe Guadall. Ja fins a la Revolució Francesa Baixàs continuà lligat al capítol de canonges de Santa Eulàlia d'Elna.

## La vila fortificada

Baixàs presenta dos recintes murallats, el primer correspon a la cellera primitiva, al voltant de l'església de Sant Esteve (més tard dedicada a Santa Maria), i del seu cementiri adjacent, situada actualment al nord-oest del nucli antic del poble, a partir del qual es construí, ja a la baixa edat mitjana, un segon recinte murat, que abraçava la totalitat de la població existent en aquell moment.
Del primer recinte, que devia tenir uns 70 de diàmetre, només es conserven alguns fragments a la base sud-oest del campanar de l'església, en els murs de contenció propers al campanar, i en el Portal de Nostra Senyora, amb un doble arc, un d'ells apuntat, i coronat amb merlets. Queden del segon recinte mostres més notables: alguns panys de mur, tres torres circulars d'angle, almenys quatre bestorres i quatre portals: el de Narbona, el de Pàmies, el de Sant Josep i el de Nostra Senyora (possiblement n'hi havia almenys tres més). Aquesta muralla és a uns 130 metres de la primera, en el punt més allunyat d'oest a est, i fa uns 250 metres de longitud de nord a sud. Té una forma poligonal irregular, de set costats.

## Galeria d'imatges

* Portal de Sant Josep
* Part de la cellera conservada
* Portal de Nostra Senyora, que separa la cellera antiga de la vila medieval
* Interior del Portal i torre de Narbona

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Baixàs». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi. «Baixàs: Vila fortificada de Baixàs». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La vila fortificada de Baixàs en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-09-18. [Consulta: 3 setembre 2016].
* ↑ Ponsich i Bolòs, 1993.
# Vila fortificada de Cornellà de la Ribera

La Vila fortificada de Cornellà de la Ribera és la vila murada, fortificada, medieval d'estil romànic del poble de Cornellà de la Ribera, a la comarca del Rosselló, Catalunya Nord.
De forma rectangular, fou construïda a partir de la cellera primigènia, que quedava enclosa a l'extrem oriental de la vila medieval.
Cornellà de la Ribera depenia, des del segle ix, del monestir de la Grassa. En un document del 1407 se'n descriu la cellera, que era closa i comptava amb un portal. En l'actualitat, Cornellà de Conflent conserva dos portals, dues torres cantoneres i diversos fragments de muralles.

## Bibliografia

* Bolòs i Masclans, Jordi. «Castells i fortificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Vila fortificada de Cornellà de la Ribera». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cornellà de la Ribera». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ «La vila fortificada de Cornellà de la Ribera en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-26. [Consulta: 22 agost 2016].
# Ventrifossa mucocephalus

Ventrifossa mucocephalus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 40 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 450-732 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest del Carib, l'Estret de Florida i el nord-est de Florida.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert C. H. & Hubbs C. L. 1920. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The macrouroid fishes of the Philippine Islands and the East Indies. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 1 (pt 7). 369-588.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., A.W. Ebeling, T. Iwamoto, S.B. McDowell, N.B. Marshall, D.E. Rosen, P. Sonoda, W.H. Weed III i L.P. Woods, 1973. Fishes of the western North Atlantic. Part six. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Valoreille

Valoreille és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 104 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Valoreille era de 104 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 54 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 41 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Valoreille el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 12 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 16 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 51 eren actives i 11 eren inactives. Les 51 persones actives estaven ocupades(28 homes i 23 dones).. De les 11 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Valoreille hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Valoreille a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Valoreille a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Voluta (dispositiu)

La voluta és la cambra o carcassa en forma d'espiral d'una bomba centrífuga dins de la qual gira el rodet i que recull el fluid propulsat radialment per aquest, dirigint cap a les tubuladures (de tub) de sortida.
La voluta de la bomba centrífuga és la carcassa que rep l'ésser fluid bombejat per l'impulsor, mantenint la velocitat del fluid a través del difusor. Quan el líquid surt de l'impulsor ha de tenir una alta energia cinètica. Com que el recorreguts de fluid al llarg de la voluta és ensamblat per més i més fluid amb la secció transversal dels augments de les volutes, la velocitat es manté si la bomba està funcionant. Si la bomba té una velocitat de flux baixa, llavors la velocitat disminuirà a través de la voluta que condueix a un augment de pressió causant una empenta transversal a través de l'impulsor com la vibració. Si el cabal de la bomba és superior a la velocitat de disseny augmentarà a través de la voluta i la pressió disminuirà d'acord amb la primera llei de la termodinàmica. Això provocarà una empenta lateral a la direcció oposada a la causada pel flux baix però el resultat serà el mateix.
El nom de "voluta" s'inspira en la semblança d'aquest tipus de carcassa amb la part a manera d'espiral prop de la part superior d'una columna d'ordre jònic a l'arquitectura clàssica, anomenada voluta; i al fet que la seva forma recorda la forma del mol·lusc del mateix nom.

## Voluta dividida

En una voluta dividida o bomba de doble voluta, el camí al llarg de la voluta té particions, proporcionant dues vies de descàrrega diferents. Els corrents comencen 180 graus l'un de l'altre, i es barregen en el moment en què arriben a l'obertura de descàrrega. Aquesta disposició ajuda a equilibrar la força radial en els coixinets

## Vegeu també

* Circuit hidràulic
* Equació d'Euler
* Bomba hidràulica

## Referències

* ↑ Hoffman, Russell D. «All About Pumps — Volute Pumps». The Internet Glossary of Pumps. The Animated Software Company, 01-02-2002. [Consulta: 23 maig 2009].
* ↑ «Centrifugal Pumps: Basic Concepts of Operation, Maintenance, and Troubleshooting (Part I)». The Chemical Engineers' Resource Page. www.cheresources.com, 2008. [Consulta: 23 maig 2009].
* ↑ «Centrifugal Pumps Review». Engineers Edge. [Consulta: 25 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Animación Flash d'una bomba de lóbulos dobles Arxivat 2009-02-01 a Wayback Machine. (castellà)
* Animación Flash d'una bomba de lóbulos triples (castellà)
* http://www.monografias.com/trabajos14/bombas/bombas.shtml
* http://www.monografias.com/trabajos23/bombas-y-compresores/bombas-y-compresores.shtml
# Voluta (art)

* Per a altres significats, vegeu «Volutes (família)».
La voluta és un ornament en espiral propi de les columnes de l'ordre jònic que parteix del capitell i s'enrotlla sobre si mateix amb dues voltes com a mínim. L'ornament ha passat posteriorment a altres estils arquitectònics que imiten els models grecs i fins i tot altres àmbits com el fust dels instruments musicals.
Es feia servir molt en temples grecs

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.299. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
Viccionari
# Vocal semitancada

Una vocal semitancada (també vocal mitjana-tancada o vocal mitjana alta') és un tipus de so de vocal usat en algunes llengües parlades. La característica definitòria d'una vocal semitancada és que la llengua es posiciona a dos terços del camí entre una vocal tancada i una vocal mitjana. Les vocals semitancades que tenen símbols dedicats a l'Alfabet Fonètic Internacional (AFI) són:
* Vocal semitancada anterior no arrodonida [e]
* Vocal semitancada anterior arrodonida [ø]
* Vocal semitancada central no arrodonida [ɘ] (les publicacions més antigues poden usar [ë] en canvi)
* Vocal semitancada central arrodonidal [ɵ] (les publicacions més antigues poden usar [ö] en canvi)
* Vocal semitancada posterior no arrodonida [ɤ]
* Vocal semitancada posterior arrodonida [o]
També hi ha vocals semiobertes que no tenen símbols dedicats a l'AFI:
* Vocal semitancada quasianterior no arrodonida [ë], [e̠], [ɪ̞] o [ɘ̟]
* Vocal semitancada quasianterior arrodonida [ø̈], [ø̠], [ʏ̞] o [ɵ̟]
* Vocal semitancada quasiposterior no arrodonida [ɤ̈], [ɤ̟] or [ɘ̠]
* Vocal semitancada quasiposterior arrodonida [ö], [o̟] or [ɵ̠]

## Referències

* ↑ Rafel, 1999.

## Bibliografia

* Rafel, Joaquim. Aplicació al català dels principis de transcripció de l'Associació Fonètica Internacional ( PDF). Institut d'Estudis Catalans - Secció de filologia, 1999. ISBN 84-7283-446-8.
# Vocal semitancada central arrodonida

La vocal semitancada central arrodonida és un fonema que es representa com a [ɵ] a l'AFI (com una e minúscula invertida). És un so poc freqüent, present només a llengües com el mongol i a determinats dialectes del rus. Pot aparèixer com a variant de [ɔ] en algunes llengües ameríndies
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :