OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saint-Nicolas-aux-Bois

Saint-Nicolas-aux-Bois és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 106 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Nicolas-aux-Bois era de 106 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 24 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 7 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 29 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Nicolas-aux-Bois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 16 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 12 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 12 | 10 a 14 | 12 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 80 persones, 56 eren actives i 24 eren inactives. De les 56 persones actives 54 estaven ocupades (26 homes i 28 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 24 persones inactives 10 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una empresa de construcció.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Nicolas-aux-Bois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Nicolas-aux-Bois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Messier 109

Messier 109 (M109 o NGC 3992) és una galàxia espiral barrada de tipus Sbc a la seqüència de Hubble situada en la constel·lació de l'Ossa Major. Va ser descoberta per Pierre Méchain el 12 de març de 1781, i revisada per Charles Messier el 24 de març del mateix any. No obstant això, Messier no la va afegir al seu catàleg en l'època de la seva publicació. William Herschel va redescobrir independentment el 12 d'abril de 1789 encara que la va classificar erròniament com a nebulosa planetària. Finalment va ser inclosa al catàleg per Owen Gingerich el 1953.
M109 es troba a una distància aproximada de 55 milions d'anys llum del sistema solar, del qual s'allunya a 1142 km/s. El seu diàmetre real és d'uns 130.000 anys llum. La regió HI d'M109 és regular amb una extensió radial de nivell baix fora del disc estel·lar, mentre que exactament en la regió de la barra, hi ha un forat HI central en la distribució del gas. M109 compta amb tres galàxies satèl·lits (UGC 6923, UGC 6940 i UGC 6969) i possiblement en tingui més.
Una supernova anomenada SN 1956A es va poder observar el 17 de març de 1956 arribant a una magnitud aparent de +12,6.

## Referències

* ↑ «A catalog of visually classified galaxies in the local (z ~ 0.01) universe». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 15-04-2015, pàg. 27. DOI: 10.1088/0067-0049/217/2/27.
* 1 2 3 4 «Messier 109». [Consulta: 2 febrer 2018].
* ↑ R. Brent Tully. «Cosmicflows-3». [Consulta: 2 febrer 2018].
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD. Títol: M 109. Data de consulta: 2 febrer 2018.
* 1 2 «Baryonic distributions in galaxy dark matter haloes - I. New observations of neutral and ionized gas kinematics» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2016, pàg. 689–728. DOI: 10.1093/MNRAS/STW1016.
* 1 2 3 4 5 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: The SDSS Photometric Catalog, Release 7. Autor: Jennifer K. Adelman-McCarthy. Pàgina: 0. Data de publicació: 2009.
* ↑ Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* ↑ Bottema, Roelof. «Dark and luminous matter in the NGC 3992 group of galaxies». Astrophysics, 2002. [Consulta: 19 April].

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Delmotte (cràter)

Delmotte és un petit cràter d'impacte que es troba just a l'est del cràter molt més gran Cleomedes, i al nord de la Mare Crisium, a la part nord-est de la Lluna. Delmotte apareix en escorç vist des de la Terra, encara que no prou com per ocultar els seus detalls interiors.
* Localització de Delmotte (centre, a la dreta)
* Fotografia de la missió Lunar Orbiter 4, 1967
La vora del cràter és més o menys circular, amb una vora lleugerament esmolada i una paret interior prima. La part nord-oest de la vora té una esquerda lineal que s'estén cap al nord-est. El sòl del cràter és relativament pla. Hi ha algunes zones d'albedo més clar a l'interior, amb la més notable a prop de la paret interna de nord.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Informe de l'interior

Informe de l'interior és una novel·la autobiogràfica de l'escriptor nord-americà Paul Auster, publicada el 2013 i traduïda i publicada en català el mateix any per Albert Nolla a la col·lecció El balancí d'Edicions 62.

## Bibliografia

* Nota crítica de l'obra a Nosaltres llegim
# Masnou (Olius)

Masnou és una masia situada al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba a la vora de la rasa del Masnou.
# Tintura

«Tintura» té aquests significats:
* Tintura (tèxtil): el procediment per tenyir teixits
* Tintura (farmàcia): extrets de principis actius mitjançant un solvent (principalment l'etanol)
* Tintura de iode: un desinfectant
* Tintura (color): Color amb què hom tenyeix, sinònim: tint.
* Tintura (adoberia): Conjunt d'operacions necessàries per a donar al cuir o a la pell adobada una coloració determinada.
* Tintura mare: un producte de base per fer remeis homeopàtics
# Levice

Levice és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Nitra, és capital del districte homònim. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1156.

## Ciutats agermanades

Levice està agermanada amb:
* Boskovice, República Txeca
* Náměšť na Hané, República Txeca
* Rtísxevo, Rússia
* Ruda Śląska, Polònia
* Skierniewice, Polònia

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «História». [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ «Partnerské mestá». [Consulta: 25 desembre 2021].
# Refugi de la Restanca

El refugi de la Restanca és un refugi de muntanya que es troba dins el municipi de Naut Aran (Vall d'Aran) a 2.010 m d'altitud i situat al costat dret de l'estany de la Restanca, embassament creat per la presa dels Llacs Val d'Aran, en el Circ de Restanca. Està dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. En són els propietaris la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC) i el Conselh Generau d'Aran.

## Accés

Amb el cotxe es pot pujar des de la població aranesa d'Arties fins a l'aparcament de Pont deth Ressèc. Cal caminar unes dues hores per arribar al refugi. El camí està ben senyalitzat i no té dificultats tècniques.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya

## Enllaços externs

* Calendari d'obertures
# Sakhma

Sakhma (en rus: Сахма) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 379 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Mazama centreamericà

El mazama centreamericà (Mazama temama) és una espècie de mazama de Centreamèrica. La seva distribució s'estén del sud de Mèxic a l'oest de Colòmbia. Se l'ha distingit del mazama mexicà pel seu cariotip. És simpàtric amb el mazama bru del Yucatán a part del seu àmbit de distribució.

## Referències

* ↑ Bello, J., Reyna, R. & Schipper, J. Mazama temama. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 de març 2009.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Injecció translunar

Una injecció translunar (TLI per les seves sigles en anglès) és una maniobra de propulsió mitjançant la qual s'ubica una aeronau en la trajectòria amb què arribarà a la Lluna.
Les trajectòries translunars típiques són semblants a les de la trajectòria de transferència Hohmann, tot i que també s'ha recorregut a trajectòries de baixa energia en alguns casos, com el de la sonda Hiten Per a missions de curta durada sense pertorbacions significants, una transferència Hohmann ràpida sol resultar més pràctica.
Una neu porta a terme una injecció translunar per a iniciar la transferència partint d'una òrbita d'aparcament circular baixa al voltant de la Terra. L'impuls, sovint causat per un motor de coet químic, incrementa la velocitat de la nau, canviant-ne l'òrbita d'una òrbita terrestre baixa a una òrbita el·líptica. A mesura que la nau avança en l'arc de la transferència lunar, la seva trajectòria és similar a la d'una òrbita terrestre el·líptica amb un apogeu situat a prop del radi de l'òrbita de la Lluna. Mentre la nau orbita al voltant de la Terra, se'n sincronitza el moment i les dimensions de la propulsió de la injecció translunar amb objectiu a la Lluna. L'impuls inicial és sincronitzat de manera que tingui lloc quan la nau s'aproximia a l'apogeu, és a dir, quan és més a prop de la Lluna. Finalment, la nau entre en l'esfera d'influència de la Lluna, realitzant un sobrevol lunar hiperbòlic.

## Referències

* ↑ «Hiten». NASA.
# María José Iglesias García

María José Iglesias García és una dissenyadora de vestuari asturiana, guanyadora d'un Goya al millor disseny de vestuari el 2006. Segons ells, va entrar en el disseny de vestuari cinematogràfic quan el 1980 va substituir a una persona que anava a treballar per Pedro Marsó i que va donar referències d'ella. El 1985 va ser cap de vestuari en alguns episodis de la sèrie La huella del crimen i després a les pel·lícules Viento de cólera (1988), Amanece que no es poco (1989), Lo más natural (1991), Vacas (1992) i Todos a la cárcel (1993). El 1995 fou nominada al Goya al millor disseny de vestuari pel seu treball a La ley de la frontera Després va treballar a les sèries Colegio Mayor (1994-1996), Blasco Ibáñez, la novela de su vida (1997) i A las once en casa (1999), i a la pel·lícula de Luis García Berlanga París Tombuctú (1999) i a El séptimo día de Carlos Saura. El 2005 va guanyar el Goya al millor disseny de vestuari pel seu treball a Camarón. El 2008 va treballar a la sèrie Martes de Carnaval i el 2011 fou nominada novament al Goya al millor disseny de vestuari per La voz dormida. El 2015 va treballar en el disseny de vestuari de la sèrie de televisió El ministerio del tiempo.

## Referències

* ↑ El vestuario de cine: cuando las prendas transpiran verdad, filmand.es, 21 de maig de 2019
* ↑ La ley de la frontera al web dels Goya
* ↑ María José Iglesias, diseño de vestuario., Las Provincias, 5 de març de 2008
* ↑ La voz dormida, al web dels Premis Goya
* ↑ GOYATLÓN 2011: DISEÑO DE VESTUARIO, loextras.es
* ↑ 'El Ministerio del tiempo': el vestuario más ambicioso hecho en España Arxivat 2019-11-06 a Wayback Machine., elespanol.com, 9 de març de 2015
# Tiffin (Ohio)

Tiffin és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 18.135 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tiffin tenia 18.135 habitants, 7.330 habitatges, i 4.471 famílies. La densitat de població era de 1.078,9 habitants per km².
Dels 7.330 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 39% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 15,1% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.261 $ i la renda mediana per família de 41.329 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.207 $ mentre que les dones 22.259 $. La renda per capita de la població era de 16.580 $. Aproximadament el 5,7% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tiffin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tiffin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ladislav Jurkemik

Ladislav Jurkemik (Jacovce, 20 de juliol de 1953) és un exfutbolista eslovac de les dècades de 1970 i 1980.
Fou 57 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Inter Bratislava.

## Referències

* ↑ Ladislav Jurkemik - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ Ladislav Jurkemik a National-Football-Teams.com (anglès)
# Rall

El rall o esparver és un art de pesca, una xarxa de tipus circular, guarnida de ploms, que els pescadors llancen a mà a l'aigua en llocs de poca profunditat i que, pel pes dels ploms, se submergeix i captura els peixos que neden en este espai. La pesca amb el rall és comuna en molts paratges i en les costes del Mediterrani, i es practica des de fa segles al litoral del País Valencià, on té un alt valor històric i cultural. Els pescadors l'usaven per la facilitat en el maneig a les ribes, ja que es pot usar a peu pla o bé amb embarcació, però sempre en paratges que regularment no excedeixen de tres, quatre o com a màxim de cinc pams d'aigua. Només es pot usar quan el pescador veu els peixos del fons, i s'empra en la pesca de subsistència.

## Ús de rall

L'ús del rall per pescar s'executa agafant el pescador amb el canell de la mà esquerra el cordell i la mà dreta es llança la xarxa perquè s'ajunten els ploms de tot el perímetre del rall, de manera que la bossa creada abrace i retinga els peixos que es queden dins del cercle. Els que usen el rall poden caminar per vora de l'aigua, siga a la mar o en riu, o bé amb barques per aigües poc profundes.

## Regulació

El 25 de maig de 2011 el Consell de la Generalitat Valenciana aprovà un decret que recupera de nou la pesca amb rall. Esta nova normativa fixa la quantitat màxima de captures per persona i dia en cinc quilograms i que no podrà vendre's. Durant els mesos de desembre, gener i febrer, encara que podrà ser ampliable, hi haurà període de veda, quedant prohibit l'ús del rall.

## Referències

* ↑ «Vocabulari difús: pesca amb rall», 12-12-2010. [Consulta: 21 abril 2012].
* ↑ «¿Cuál es el origen de la pesca ‘amb rall'?» (en espanyol), 15-10-2011. [Consulta: 21 abril 2012].
* ↑ «El Consell recupera la pesca amb rall a través de un decreto que regula esta actividad» (en espanyol). Elperiòdic.com, 25-05-2011. [Consulta: 21 abril 2012].

## Bibliografia

* Antoni Sañez Reguart, Diccionario histórico de los artes de la pesca nacional, Volumen 3, 1790
# Saki (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Saki».
Saki (en ucraïnès i rus: Саки) és una ciutat de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2021 tenia 24.282 habitants. Pertany al districte rural de Sakski, del qual és la seu administrativa.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Deinopis subrufa

Deinopis subrufa (també anomenada el rufous net-casting spider) és una espècie d'aranyes de la família del dinòpids (Deinopidae) que llancen xarxes de teranyina. Viuen a Tasmània i Austràlia oriental. És un caçador nocturn, té una excel·lent vista, i caça utilitzant una xarxa de seda per capturar la seva presa. S'alimenten d'una gran varietat d'insectes: formigues, escarabats, grills i altres aranyes. Poden variar de color fins a un marró xocolata. Les femelles són aproximadament d'uns 25mm de longitud, i els mascles d'aproximadament 22mm.
No són perilloses per als éssers humans. Aquesta espècie sovint es troba damunt branques en boscos o en superfícies planes, com en els exteriors de les cases. El nom genèric deriva del grec deinos ("temorós") i opis ("aspecte"). El nom d'espècie subrufa és llatí i significa "lleugerament vermellós".

## Aparellament

Els mascles normalment fan la darrera muda i llavors buscar una femella adequada per aparellar-se. Descansen en les vores exteriors de la teranyina de la femella i suaument mouen la teranyina per mostrar que estan interessats en la relació. Una vegada ha copulat, el mascle mor. La femella construeix un sac globular d'ous, aproximadament de 10-12mm de diàmetre. Generalment és d'un color marró lleuger o color de cervatell amb senyals negres i conté uns 100-200 ous. Generalment l'amaguen i el protegeixen amb una fulla. La femella, després, normalment abandona el sac. Unes 3 setmanes després, surten les cries que es mengen el sac dels ous com a nutrients.

## Referències

* ↑ World Spider Catalog: Deinopis subrufa L. Koch, 1879 de la família Deinopidae (consultat el 6 desembre 2014)
* ↑ «Findaspider». Arxivat de l'original el 2009-11-18. [Consulta: 21 novembre 2018].

## Galeria

* Els mascles són ratllats.
* Deinopis subrufa
* Deinopis subrufa, detall morfològic

## Enllaços externs

* Fotografies de Arxivat 2006-07-06 a Wayback Machine. D. subrufa Arxivat 2006-07-06 a Wayback Machine.
* Lloc web del Museu australià
* Lloc web del Museu australià, Aranyes que llancen xarxes
# Miquel Llabrés i García

Miquel Llabrés i García (Palma 1899- 1937), va ser un polític i sindicalista. Militant del Partit Comunista d'Espanya (PCE) des de 1923.
Formà part de la Federació Comunista Catalanobalear. Va ser candidat a diputat a les eleccions de novembre de 1933. El 1934, fou detengut a causa de la seva participació en els Fets d'Octubre. President del Sindicat Únic del Ram de la Construcció adscrit a la Confederació General de Treballadors Unitària -CGTU-, es mantengué en el càrrec quan, el 1936, aquest s'integrà dins El Treball, de la Unió General de Treballadors -UGT-. Fou assassinat durant la Guerra Civil.

## Referències

* ↑ «Llabrés García, Miquel». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p. 29. ISBN 84-8661702-2.
# Injecció subcutània

Una injecció subcutània s'administra com una embolada sota la pell. Les injeccions per via subcutània són molt eficaces per administrar medicaments com la insulina, la morfina o la goserelina.
El teixit subcutani té pocs vasos sanguinis i, per tant, els fàrmacs que s'injecten aquí són d'absorció lenta i sostinguda. És més lent que les injeccions intramusculars, però encara més ràpid que les injeccions intradérmiques.

## Referències

* ↑ "subcutaneous injection" en el Diccionari mèdic de Dorland
* 1 2 Taylor, C. R., Lillis, C., LeMone, P., Lynn, P. (2011) Fundamentals of nursing: The art and science of nursing care. Philadelphia: Lippincott Williams & Wilkins, page 749.

## Vegeu també

* Injecció intravenosa
* Injecció intramuscular
* Injecció intradèrmica