OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muckle Roe

Muckle Rosega és una illa localitzada en l'arxipèlag de les Shetland, a Escòcia. L'illa ocupa una superfície de 1773 hectàrees. El punt més alt de l'illa és el volcà South Ward, que s'alça a 173 msnm.
Muckle Roe està connectada amb l'illa de Mainland per mitjà d'un pont sobre el canal de Roe, i alberga una població d'unes de 130 persones que principalment viuen al sud-est de l'illa.
L'illa és anomenada a la Orkneyinga saga.

## Referències

* 1 2 Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.
* ↑ Keay & Keay, (1994) p. 711
* ↑ Anderson, Joseph (Ed.) (1893) Orkneyinga Saga. Translated by Jón A. Hjaltalin & Gilbert Goudie. Edinburgh. James Thin and Mercat Press (1990 reprint). ISBN 0-901824-25-9
# Les grans banyistes (Cézanne, Filadèlfia)

Les grans banyistes (títol original en francès Les Grandes Baigneuses) és un quadre del pintor francès Paul Cézanne fet entre 1899 i 1906 a l'oli sobre llenç. Mesura 208 cm d'alt i 251 cm d'ample. Actualment pertany a la col·lecció del Museu d'Art de Filadèlfia, als Estats Units.

## Característiques

És la tela més gran mai pintada per Cézanne, que la va treballar durant set anys a l'estudi que tenia a Lauves, i és la més treballada de les tres versions que es consideren conclusives del tema de les banyistes, tractat reiteradament pel pintor des de 1870 fins a la seva defunció el 1906. Malgrat tot, es creu que aquest quadre podria estar inacabat.
La gamma dels colors es redueix a tons sobris: ocre, malva i verd o blau verdós, amb una predominància de molts matisos grisos. Cal tenir present la gran vàlua que Cézanne donava al gris com a color difícil de tractar (“No s'és pintor fins que no s'ha pintat un gris.”), i en aquest sentit és un signe de maduresa de la seva evolució com a pintor.
El quadre es compon entorn de dos grups de figures de banyistes, entre les quals hi ha una taca blanca que podria ser un gos. Estan a la riba d'un riu, en el qual pot veure's a una figura nedant. Més enllà, en línia amb el gos i la nedadora, dues figures en l'altra riba; i, darrere d'ells, un castell. Hi ha dos grups d'arbres inclinats que formen una espècie de volta per alzina de les banyistes, i que s'obren a la llunyania, a una profunditat central.
Els quadres dels banyistes seran fonamentals per a la història posterior de l'art, influint profundament a tots els protagonistes de l'avantguarda, des de Matisse a Braque, de Picasso a Moore. Aquest estil final de Cézanne anuncia ja el cubisme.

## Notes

* ↑ Sloterdijk, Peter. Pensar el gris. Una teoria política dels colors. Barcelona: Arcàdia, p. Passim, especialment pp. 253-261. ISBN 978-84-127457-1-9.

## Referències

* P. F. R. Carrassat, Mestres de la pintura, Spes Editorial, S.L., 2005. ISBN 84-8332-597-7
# Haplochromis elegans

Haplochromis elegans és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes present als llacs Edward i George (Àfrica oriental). Els mascles poden assolir els 7,3 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H.R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Casa Jorba

* Per a altres significats, vegeu «Can Jorba».
La Casa Jorba és una casa al terme de Vilanova del Camí (Anoia). Edifici de planta rectangular, d'un pis i sostre a dues vessants cobert amb teula plana i espadanya que sobresurt del frontal i amb ràfec. Façana arrebossada i decoracions d'arcs cecs a la part superior. A la part del darrere la casa es perd aquesta forma enlairada del frontal passant a ser simplement un sostre a dues vessants senzill.Al davant la casa un pati, escales per accedir a la casa i barana de terracota (?) amb motius florals tancats dins cercle.

## Referències

* ↑ «Casa Jorba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Pàvel Txerenkov

Pàvel Alekséievitx Txerenkov (Níjniaia Txiglà, Rússia, 1904 - Moscou, 1990) fou un físic soviètic guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1958.

## Biografia

Va néixer el 28 de juliol de 1904 al poble rus de Níjniaia Txiglà, situat a l'óblast de Vorónej. Llicenciat en física i matemàtiques a la Universitat de Vorónej el 1928, ja el 1930 entrà a formar part com a investigador de l'Institut de Física de Lébedev, un dels més prestigiosos de la Unió Soviètica.
Txerenkov es morí el 6 de gener de 1990 a la seva residència de Moscou.

## Recerca científica

Sota les ordres del físic Serguei Vavílov, observaren l'emissió de llum blava d'una ampolla d'aigua sotmesa a bombardeig radioactiu. Aquest fenomen, associat a les partícules atòmiques carregades que es movien a velocitats superiors a la velocitat de la llum, resultà ser molt important en el treball experimental sobre física nuclear i l'estudi dels raigs còsmics, el que s'anomena radiació de Txerenkov. El 1953, es convertí en professor de física experimental de l'Institut, on dirigí el laboratori de Lébedev en investigacions sobre acceleradors de partícules, i sobre el fotó i els mesons.
L'any 1958, fou guardonat amb el Premi Nobel de Física, juntament amb els físics soviètics Ilià Frank i Ígor Tamm, pel descobriment i la interpretació de la radiació Txerenkov. A més, al va ser nomenat Heroi del Treball Socialista (1984), va rebre 2 ordes de Lenin, 2 ordes de la Bandera Roja del Treball, 2 Premis Stalin (1946 i 1951) i un Premi Estatal de l'URSS (1977).

## Vegeu també

* Detector Txerenkov.
* Efecte Txerenkov.
* Telescopi Txerenkov.

## Enllaços externs

* «Pàvel Txerenkov» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Torrent de la Rovireta

El torrent de la Rovireta és un torrent del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès. És al sector central del terme. Es forma a la Culalta, a prop i al nord-est de la masia de la Rovireta, per la unió del torrent de la Collada amb un altre torrent que davalla de llevant cap a aquell lloc. Des d'aquell lloc davalla cap al sud-oest, passa a migdia de la Rovireta, on gira més de dret cap al sud. Passa pel Sot de la Rovireta, deixant a ponent la Solella de la Rovireta i la Serra de la Rovireta i a llevant el Puig d'Olena i l'antic sanatori de Puigdolena, i emprèn el darrer tram, aquest ja en una vall més oberta.
Deixa a llevant la Solella de la Casanova i a ponent l'Estret, els Camps del Collell i el Collell, i de seguida passa per sota la carretera C-1413b per sota del Pont dels Tres Ulls. Al cap de 300 metres s'aboca en el Tenes, just a ponent del Càmping L'Illa i de la seva capella del Sant Crist, i al nord-est de les Ferreries. En aquest darrer tram també és anomenat torrent Rovira

## Vegeu també

* Roques Codines

## Referències

* ↑ El torrent de la Rovireta a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Zygmunt Balicki

Zygmunt Balicki (Lublin, Polònia, 30 de desembre de 1858 - Sant Petersburg, 12 de setembre de 1916) fou un sociòleg, escriptor i polític polonès.
Va estudiar ciències socials a les universitats de Sant Petersburg, Zúric i Ginebra. Es va doctorar per aquesta última.
Fundador de la Lliga Nacional Polonesa i actiu desvetllador de la consciència nacional. Va passar quasi tota la seva vida a l'exili per les seves idees polítiques.
Va escriure sobre psicologia social, sobre parlamentarisme i sobre la noció d'estat.

## Obres

* Hedonizm jako punkt wyjścia etyki (1900)
* Egoizm narodowy wobec etyki (National Egoism and Ethics) (1903), ('L'egoisme nacional sota l'aspecte ètic').
* Metody nauk społecznych i ich rozwój w XIX stuleciu (1903)
* Parlamentaryzm : zarys socylologiczny Vol 1-2 (1900, 1906)
* Psychologia społeczna : czynności poznawania (1912)
* Z doby przełomu myśli narodowej (1916)

## Referències

* ↑ Bullen, Pogge von Strandmann and Polonsky 1984, 130.
* ↑ Porter 1992, 640.
# Mirafuentes

Mirafuentes és un municipi de Navarra, a la comarca d'Estella Occidental, dins la merindad d'Estella. Limita al nord amb Nazar, a l'oest amb Torralba del Río, a l'est amb Mendaza i al sud amb Desojo i Espronceda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 57 | 55 | 52 | 52 | 54 | 55 | 56 | 58 | 53 | 48 | 48 |
| Fonts: Mirafuentes i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Mulhall

Mulhall és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 239 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mulhall tenia 239 habitants, 88 habitatges, i 69 famílies. La densitat de població era de 369,1 habitants per km².
Dels 88 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 20,5% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.750 $ i la renda mediana per família de 37.969 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.500 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 13.804 $. Entorn del 14,1% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mulhall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mulhall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Lilajan

Lilajan és un riu del districte d'Hazaribagh a Jharkhand que juntament amb el riu Mohani irriga el districte. Els dos rius s'uneixen més al nord, al districte de Gaya, a uns 10 km al sud de la ciutat de Gaya, formant el riu Phalgu, que continua el seu curs en direcció nord, fins a desaiguar al riu Ganges.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Haplochromis decticostoma

Haplochromis decticostoma és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 22,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa Pinyol (Roquetes)

La Casa Pinyol és un edifici de Roquetes (Baix Ebre) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'habitació, de planta quadrada, amb un cos rectangular de planta baixa i un pis (corresponent a la planta baixa de l'edifici principal). Té dos pisos d'alçada (més planta baixa de gran alçada), amb coberta lleugerament inclinada i notable torre de planta quadrada (encara que petita) situada al mig d'aquesta.
Cal destacar la façana principal (bastant abandonada i pitjor pintada) ordenada simètricament d'acord l'eix central i en la que sobresurt l'organització vertical dels dos pisos en funció de tres registres, evidentment verticals, delimitats per pilastres (dues cap a l'interior i dues cap a les cantonades). Hi ha emmarcaments de pedra per als finestrals, gairebé apaïsats del segon pis, gran portalada amb arc rebaixat i cornisa de motllura senzilla coronant el conjunt. Interiorment destaca el gran espai central que es troba quan s'entra per la porta principal (lloc per als carruatges, que encara conserva l'empedrat del terra), així com els arcs que donen a l'escala.

## Història

Fou propietat de la Comtessa de Traval (la tradició li atribueix relacions amb el General Palafox, al mig del segle xix), i existeix una petita capella al costat dret de l'edifici, utilitzat únicament com a lloc de descans i esbarjo. Després, l'edifici va ser adquirit per la vídua i les filles del General Pinyol de Tortosa a l'inici del segle XX). Posteriorment propietat de la neboda de les filles del general i hi viuen llogaters.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Pinyol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa Pinyol». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Pustinka

Pustinka - Пустынка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 8 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Alan Ormsby

Alan Ormsby (nascut el 14 de desembre de 1943) és un director, guionista, maquillador, actor i autor estatunidenc.

## Carrera cinematogràfica

Ormsby va començar a treballar en llargmetratges amb el dirigit per Bob Clark, Children Shouldn't Play with Dead Things (1972), que va protagonitzar la seva llavors dona Anya Ormsby. A més d'escriure el guió de la pel·lícula, Ormsby va interpretar el protagonista, Alan, i va proporcionar els efectes de maquillatge de la pel·lícula. Dos anys més tard, Ormsby i Clark van tornar a formar equip a Dead of Night .
Deranged, una pel·lícula de terror inspirada en l'assassí en sèrie Ed Gein, va veure Clark produint amb Ormsby escrivint i codirigint el llargmetratge (amb Jeff Gillen), mentre que Death of Night va veure Clark dirigint un altre guió d'Ormsby. A la dècada de 1980, Ormsby va continuar com a guionista, escrivint els guions de My Bodyguard (1980), The Little Dragons (1980), Cat People (1982) de Paul Schrader i Porky's II: The Next Day (1983) de Clark. Ormsby va tornar a dirigir Popcorn (1991). Escrit per Ormsby, la producció cinematogràfica el va veure deixar la cadira del director ben aviat, per ser substituït per l'actor de Porky's Mark Herrier. A principis dels 90, se'l va incorporar per escriure el guió d'un remake de The Mummy per a Joe Dante, que el va elogiar, però més tard va contractar John Sayles per reescriure el guió el novembre de 1993. El 1996, va coescriure The Substitute, que es va convertir en una sèrie de pel·lícules d'èxit.

## Altres obres

A més del seu treball al cinema, Ormsby és conegut per ser autor del llibre d'efectes de maquillatge especial dels anys 70 Movie Monsters. També va crear el popular ninot Hugo: Man of a Thousand Faces, que apareixeria al programa de varietats de The Pee-wee Herman Show i Uncle Floyd.

## Referències

* ↑ «Alan Ormsby». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2014. Arxivat de l'original el 4 setembre 2014. [Consulta: 23 abril 2015].
* ↑ Cavett Binion «Deathdream». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2009 [Consulta: 26 març 2011].
* ↑ The New York Times
* ↑ The New York Times
# Àcid rosmarínic

L'àcid rosmarínic, C$_{18}$H$_{16}$O₈, és un producte natural, un àcid carboxílic un fenol antioxidant que es troba en moltes espècies dins la família Lamiaceae com el romaní (d'on prové el nom de rosmarínic), farigola, orenga, sàlvia i menta. És un èster de l'àcid cafeic amb àcid làctic 3,4-dihidroxifenil. Es presenta com una pols de color vermell taronja lleugerament soluble en aigua però ben soluble en molts altres solvents orgànics.

## Importància biològica

L'activitat antiooxidant podria tenir efectes beneficiosos en els humans. L'àcid rosmarínic té propietats antivíriques, antibacterianes i antinflamatòries. Dins les plantes aquest àcid actuaria com defensa.

## Metabolisme

L'àcid rosmarínic es metabolitza en humans i rates de laboratori en àcid rosmarínic metilat, àcid cumàric, àcid ferúlic i àcid cafeic.

## Referències

* ↑ Clifford, M.N. Chlorogenic acids and other cinnamates. Nature, occurrence and dietary burden. J. Sci. Food. Agric. (79) 362-372, 1999
* ↑ MSDS for rosmarinic acid
* ↑ Triantaphyllou, K.;Blekas, G.; Boskou, D. Antioxidative properties of water extracts obtained from herbs of the species Lamiacaea. Int. J. Food. Sci. Nutr. (52) 313-317, 2001
* ↑ Petersen M, Simmonds MSJ (2003) Rosmarinic acid. Phytochemistry 61: 121-125
# Mindy Kaling

Vera Mindy Chokalingam (24 de juny de 1979), coneguda professionalment com a Mindy Kaling, és una comediant, actriu, i guionista californiana. De 2005 a 2012, va fer de Kelly Kapoor a la sitcom de la NBC The Office. A més d'actuar en ella, va ser guionista, productora executiva i directora de la sèrie.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Director | Notes |
| 2005 | The 40-Year-Old Virgin | Amy | Judd Apatow | Debut |
| 2006 | Unaccompanied Minors | Hostessa de Restaurant | Paul Feig | |
| 2007 | License to Wed | Shelly | Ken Kwapis | |
| 2009 | Night at the Museum: Battle of the Smithsonian | Docent | Shawn Levy | |
| 2010 | Despicable Me | Mare turista | Pierre Coffin Chris Renaud | Veu, Cameo |
| 2011 | No Strings Attached | Shira | Ivan Reitman | |
| 2012 | The Five-Year Engagement | Vaneetha | Nicholas Stoller | |
| 2012 | Wreck-It Ralph | Taffyta Muttonfudge | Rich Moore | Veu |
| 2013 | This Is the End | Ella mateixa | Seth Rogen Evan Goldberg | |
| 2015 | Inside Out | Disgust | Pete Docter | Veu |
| 2015 | Riley's First Date? | Disgust | Josh Cooley | Veu; curtmetratge |
| 2015 | The Night Before | Sarah | Jonathan Levine | |
| 2018 | A Wrinkle in Time | Mrs. Who | Ava DuVernay | |
| 2018 | Ocean's 8 | Amita | Gary Ross | |
| 2019 | Late Night | Molly Patel | Nisha Ganatra | També guionista i productor |

## Referències

* 1 2 «Mindy Kaling: Television Actress, Writer (1979–)». Biography.com (FYI / A&E Networks). Arxivat de l'original el 2015-06-25. [Consulta: 19 abril 2018].Addicional arxivat el 25 de juny de 2015.
* ↑ Sittenfeld, Curtis «A Long Day at 'The Office' With Mindy Kaling». The New York Times Magazine, 25-09-2011 [Consulta: 23 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Mindy Kaling a Box Office Mojo com a actriu (anglès)
# Hengill

Hengill és un volcà que es troba al sud-est d'Islàndia, al sud de Þingvellir, que ocupa una superfície de 100 km². El volcà es manté actiu, com evidencien les nombroses fonts d'aigua termal i fumaroles, però la darrera erupció va tenir lloc fa uns 2.000 anys.
El volcà és una important font d'energia pel sud del país, que es capta a la central de Nesjavellir (prop de la riba occidental del llac Þingvallavatn) i a la central de Hellisheiði, uns 11 quilòmetres al sud-oest de Nesjavellir. Ambdues centrals són operades per Orkuveita Reykjavíkur. La petita vila de Hveragerði, amb nombroses fonts termals, es troba a la zona.

## Referències

* ↑ «List of Icelandic Volcanoes». Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2021. [Consulta: 20 març 2020].
* ↑ «Hengill». Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. [Consulta: 20 març 2020].
# Casa Pitchot

Casa Pitchot és un habitatge del municipi de l'Escala inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada a l'oest del nucli urbà de la població de l'Escala, en un espai urbanitzat molt proper a l'accés nord al nucli antic de la vila i a les restes arqueològiques d'Empúries.
Edifici aïllat de planta irregular que s'estructura a través de tres mòduls rectangulars. Està distribuït en una sola planta i presenta la coberta plana. Les façanes presenten obertures quadrades i rectangulars de mides petites, sense emmarcaments destacats. La façana est, orientada al jardí, presenta les obertures de mida més gran. Al sud hi ha adossat un porxo amb els muntants metàl·lics. Els paraments es caracteritzen per estar arrebossats i pintats de blanc.

## Història

Obra de l'arquitecte Josep Pratmarsó Parera (Barcelona el 1913-1985). Va obtenir el títol el 1942. En els inicis de la seva trajectòria professional va estar molt influenciat per R. Duran Reynals, amb qui treballà ja des de l'època d'estudiant. També va estar molt relacionat amb les avantguardes artístiques dels anys 30 i amb els corrents racionalistes en l'arquitectura.
De 1944 a 1962 exercí com Arquitecte Municipal de Terrassa propiciant la intervenció de membres del Grup R en obres de caràcter públic com ara escoles a aquella ciutat. Ell mateix fou un dels fundadors del Grup R que, als anys 50, recuperava l'esperit d'abans de la guerra concretat en el col·lectiu GATCPAC.
L'especialitat de Pratmarsó eren els habitatges unifamiliars que es construí a la Costa Brava, entre ells cal recordar el Mas Vidal i Mas Garba a Vall-Llobrega, la Casa Cantarell a Sa Riera, Begur, la Casa Ortínez a Mont-Ras o la casa Enric a Begur.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Pitchot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Pussy

Pussy (pronunciat [pysi] en francès) és un petit poble a la comuna de La Léchère, al departament de Savoia de França. És al vessant oriental del Mont Bellachat, a 9 km al nord-oest de Moûtiers. El nom deriva del nom personal llatí Pussius, que es refereix al propietari del lloc en l'època romana. La frontera del poble cobreix 18 km². L'església local, dedicada a Sant Joan Baptista, va ser reconstruïda el 1669. El 1561 la població es va registrar com a 1455 persones, 548 el 1776 i 276 el 1979. El xicotet i diversos altres petits nuclis es van concentrar a la comuna de La Léchère per a fins administratius el 1972.