OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Philautus hoffmanni

Philautus hoffmanni és una espècie de granota que es troba a Sri Lanka.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Meegaskumbura, M. & Manamendra-Arachchi, K. 2006. Philautus hoffmanni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Kumbos

Els kumbos són els membres d'un clan ijaw que viuen al sud de l'estat del Delta i al nord de Bayelsa, al sud de Nigèria. Parlen el dialecte kumbo de la llengua izon. La ciutat de Sagbama és la seu de la capital de la tribu kumbo. Altres poblacions importants dels kumbos són: Agoloma, Apeleibiri i Angiama. Tot i que aquestes són properes entre elles, les diverses ciutats kumbos tenen un alt grau d'autonomia de l'autoritat central tribal.

## Història

Els kumbos, així com els kabos i els gbarans provenen de la ciutat d'Oporoza, situada a l'oest del delta del Níger. Els ancestres d'aquests tres clans eren part d'una gran família que va abandonar la ciutat d'Oporoza, situada a la costa dels esclaus a finals del segle xv. Segons la tradició, els fills del rei Pere Oporoza II, que va regnar entre el 1426 i el 1468 foren els que van iniciar la migració. en aquesta època, els portuguesos ja visitaven la costa del delta del Níger per a posar-se en contacte amb Benin City. Des de llavors, les poblacions costaneres van començar a fer raids per a capturar persones per a vendre-les als portuguesos com esclaus. Això va provocar que la regió va esdevenir insegura i que fes decidir als avantpassats dels kumbos d'emigrar. Aquests van emigrar seguint el curs del riu Forcados riu amunt fins que van arribar al territori dels Erowhes. Però, com que no se sentien segurs en el nou emplaçament, van tornar a descendir pel riu i es van assentar durant un temps a la zona entre la ciutat actual d'Amatebe i Kolowari.
Okita, fill d'Oporoza II va tenir tres fills principals: Kumbo, Kabo i Gbaran, a més de moltes filles. Aquests tres són els fundadors dels tres clans esmentats. Kumbo va decidir d'abandonar l'assentament del seu avi però no se'n van allunyar gaire. Ell i els seus cinc fills van marxar, mentre les seves filles hi van romandre. Els cinc fills de Kumbo eren Angi (ancestre dels angiames), Agolo (ancestre dels Agolomes), Apele (ancestre dels apelebiris, Agbedi (ancestre dels sagbames) i Tungba (ancestre dels Tungbabiris). Amb la mort de Kumbo, quan la seva descendència havia crescut molt, aquests van abandonar l'assentament de Kumbo per a fundar les ciutats d'Angiama, Agoloma, Apelebiri, Sagbama i Tungbabiri. Els que es van quedar a la ciutat de Kumbo van fundar l'aldea d'Amatebe. Posteriorment, una lluita amb els ofomos els va fer emigrar i van arribar a la zona okparabe, en la que es van casar amb grups parlants d'edo, que van donar a lloc a la secció Okparabe del clan Orhobo.
Els clans dels kabos, kumbos i gbarans es van formar a finals del segle xv.

## Referències

* ↑ llengua izon a l'ethnologue
* ↑ Alagoa, Ebiegberi Joe (2005). A History of the Niger Delta, Port Harcourt: Onyoma Research Publications. ISBN 978-37314-5-9
* 1 2 3 4 5 6 kumbos a ijawland.info

## Bibliografia

* Alagoa E J. - A History of the Niger Delta - An historical interpretation of Ijo oral traditions. (1972 University of Ibadan Press).
* Otite O - The Urhobo People. (1980, Heinemann Educational books Nigeria Ltd).
* Owonaro S K - The History of Ijo and her Neighbouring tribes in Nigeria. (1949 Niger printing Press Lagos).
# Yuma Yuma

Yuma Yuma (Turkmenistan, 20 de maig de 1972), coneguda simplement com a Yuma, és una psicoterapeuta i activista pels drets LGBT turcmana. Des de l'agost de 2021, viu a Barcelona juntament amb la seva xicota i els seus fills a Barcelona per refugiar-se arran de l'esclat d'odi homofòbic en contra seva a Rússia.
Forma part de la llista de la BBC de les 100 dones inspiradores de l'any 2021.

## Referències

* ↑ «Mila Yuma: “Parlar de família LGTBIQ+ a Rússia és revolucionari”», 22-11-2021. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 07-12-2021.
# Kanpassorn Suriyasangpetch

Kanpassorn Suriyasangpetch (en tailandès กัญจน์ภัสสร สุริยาแสงเพ็ชร์), coneguda també com a Eix (อิ๊ก), és un dentista i empresària tecnològica, fundadora d'Ooca, una aplicació per ajudar els que pateixen una malaltia mental. El 2018 va ser inscrita a la llista 100 Women de la BBC.
Abans de fundar Ooca, Suriyasangpetch va servir com a dentista militar al Reial Exèrcit Tailandès.
Suriyasangpetch va fundar l'aplicació de telèfon intel·ligent Ooca el 2017 per connectar pacients tailandesos amb ajuda psiquiàtrica remota, a través de xats amb vídeo en dispositius mòbils. Afirma que hi ha un buit en l'atenció de la salut mental, i va descriure que hi ha 40 vegades menys de psicòlegs disponibles per a aquells que viuen a Tailàndia que en altres parts del món desenvolupat.

## Premis i honors

* 2017 - World Summit Award for Ooca.
* 2018 - BBC World 100 Women.

## Referències

* 1 2 «BBC 100 Women 2018: Who is on the list?» (en anglès). BBC News, 19-11-2018.
* ↑ «It’s Okay. Let’s Talk. พบจิตแพทย์ นักจิตวิทยา จากบ้านของคุณ | Ooca» (en tailandès). ooca.co.
* ↑ Bangkok Post Public Company Limited. «Bangkok Post» (en anglès). www.bangkokpost.com.
* ↑ «Telemedica co., ltd | e27 Startup» (en anglès). e27.co.
* ↑ «The rise of health tech entrepreneurs» (en anglès). Bangkok Post Public Company Limited.
* ↑ «Generation T» (en anglès). Thailand Tatler, 2017. Arxivat de l'original el 2018-12-02. [Consulta: 3 gener 2019].
# Hippolyte Fizeau

Armand Hippolyte Louis Fizeau (París, 23 de setembre, 1819 - Venteuil, 18 de setembre del 1896), físic francès famós per les seves investigacions sobre la llum.

## Investigació

Els seus primers treballs van estar dedicats a millorar els processos fotogràfics. Juntament amb Léon Foucault, va investigar els fenòmens d'interferència de la llum i de transmissió de calor. El 1848, va descobrir independentment de Christian Andreas Doppler l'efecte Doppler per a les ones electromagnètiques. A França, es coneix aquest efecte com a efecte Doppler-Fizeau. El 1849, va publicar resultats de mesures de la velocitat de la llum utilitzant un instrument dissenyat per ell i Foucault. Aquesta va ser la primera vegada que s'obtenia una mesura directa de la velocitat de la llum. El 1850, en col·laboració amb E. Gounelle, va poder mesurar la velocitat de propagació de l'electricitat. El 1853, va descriure un mètode per augmentar l'eficiència de les inductàncies en un circuit elèctric utilitzant condensadors. Posteriorment, va estudiar l'expansió tèrmica dels sòlids i va utilitzar un mètode d'interferències per a mesurar la dilatació de materials cristal·lins.
El 1868, va suggerir utilitzar un mètode interferomètric per a mesurar els diàmetres estel·lars. Un mètode que va ser posat en pràctica, encara que sense èxit a causa de les limitacions tècniques de l'època, per l'astrònom Édouard Jean Marie Stephan (1837-1923).
Fizeau va morir a Venteuil el 18 de setembre del 1896. El 1860, va entrar a formar part de l'Acadèmia Francesa i, el 1878, del Bureau des Longitudes, dos dels grans reconeixements per part de la comunitat científica francesa.
La primera mesura satisfactòria de la rapidesa de la llum la va realitzar l'any 1849, en la qual va emprar una roda dentada que girava ràpidament i disposada de manera que la llum d'un focus després de reflectir-se en un mirall semitransparent, passava a través d'un dels buits de la roda i es reflectia a continuació en un mirall, i fent girar la roda a la velocitat adequada aconseguia que la llum reflectida passés a través del forat següent de la roda.

## Enllaços externs

* Biografia de Hippolyte Fizeau.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Fizeau, Armand Hippolyte Louis». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 321. ISBN 8429270043.
# Rivière-Salée

Rivière-Salée és un municipi francès, situat a la regió de Martinica. El 2018 tenia 11.857 habitants.

## Història

La parròquia va ser fundada el 1716, encara que era poc poblada. L'església va ser construïda en un terreny donat per un tal Duval i la parròquia va ser confiada als caputxins. El juny 12 de 1737, Martinica era dividida en comunes.
Rivière-Salée aplegava tres viles, Les Trois-Îlets i Rivière-Salée (Petit-Bourg i Grand-Bourg). Les Trois-Îlets es va independitzar un any després de l'abolició de l'esclavitud, el 2 de maig de 1849.

## Personatges il·lustres

* Joseph Zobel, escriptor
* Herman Panzo, atleta

## Referències

* ↑ «Populations légales 2018 − Ces données sont disponibles sur toutes les communes de France hors Mayotte | Insee». [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Naissance de la commune de Rivière-Salée» (en francès), 22-11-2018. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Joseph Zobel» (en francès), 03-10-2002. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Olympedia – Hermann Panzo». [Consulta: 17 juliol 2021].
# Sant Antoni de la Serra

Sant Antoni de la Serra és la capella de la masia de la Casa Daniel de la Serra de Rialb, al municipi de la Baronia de Rialb (Noguera), que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
A la masia s'hi pot anar des de la carretera C-1412b (de Ponts a Tremp) prenent el desviament a la dreta que es troba al punt quilomètric 8,2 (41° 57′ 28″ N, 1° 10′ 31″ E﻿ / ﻿41.957674°N,1.175314°E﻿ / 41.957674; 1.175314). Està senyalitzat com "1,5 Can Daniel".

## Descripció

És una capella de planta rectangular orientada a llevant, situada a l'interior del pati de la casa Daniel. La façana principal és a ponent, i disposa d'una porta amb arc de mig punt amb dovelles de pedra. Una petita espadanya sense campana remata l'eix d'accés. A l'interior la volta és de canó i té una tomba tapada amb una gran llosana al centre del terra. La llosa de la tomba data del 1796.

## Referències

* ↑ «Sant Antoni de la Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2014].
# Philautus gunungensis

Philautus gunungensis és una espècie de granota que es troba a Malàisia.

## Referències

* Inger, R. 2004. Philautus gunungensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Kyzylkumita

La kyzylkumita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, a l'Uzbekistan.

## Característiques

La kyzylkumita és un òxid de fórmula química Ti₂V$^{3+}$O₅(OH). Es tracta d'un mineral relacionat amb la byrudita, descoberta l'any 2013 a Noruega, de fórmula (Be,◻)(V$^{3+}$,Ti$^{4+}$)₃O₆. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kyzylkumita pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-2N2S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiïta, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1981 en petits filons en esquistos quarsífers del dipòsit d'urani de Koscheka, a la serralada d'Auminzatau, al desert de Khizilkhum (Uzbekistan), on sol trobar-se associada a altres minerals com la pirita, el rútil i amb minerals del grup de la clorita. També ha estat descrita al dipòsit de Vihanti, a Ostrobòtnia del Nord (Finlàndia).

## Referències

* ↑ «Kyzylkumite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 abril 2017].
* ↑ «Byrudite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 abril 2017].
# Exposició d'informàtica

Una fira o exposició d'informàtica és una fira o exposició on es mostren productes tecnològics, electrònics i ordinadors.
Algunes de les més importants són:
* CeBIT
* COMDEX
* Computex
* Computer World Expo
* HostingCon
* Interop
* LinuxTag
* Macworld Conference & Expo
* SIMO
# Hipogeu

Hipogeu (del grec: ὑπόγαιο, literalment "sota terra") és una construcció o excavació subterrània, en forma de cambra, galeria o passadís, especialment destinada a servir de sepulcre.
Són d'interès els casos de l'antic Egipte i els construïts arreu dels dominis fenicis i púnics, com els de l'illa d'Eivissa. El plantejament era bastant similar al de les construccions erigides a l'aire lliure, allotjant també estances curosament decorades amb baixos relleus policromats.
Els hipogeus es coneixen ja des de l'època menfita i van tenir un gran desenvolupament durant l'Imperi Nou d'Egipte, quan es van construir tombes reials en forma de sumptuoses mansions subterrànies, perforant la serralada de la regió de Tebes, a l'enclavament avui denominat "Vall dels Reis".
A més d'aquests, se'n van excavar molts més, encara que menys solemnes, per a egipcis benestants que buscaven allà la seva casa eterna. Tanmateix, alguns governants d'Egipte van continuar enterrant-se en altres tipus d'edificacions, com les petites piràmides de Mèroe o Napata, a Kush (Núbia).

## Naixent i ponent

Es consideraven temples funeraris, dels hipogeus reials, als cenotafis situats al marge tebà occidental del riu Nil. Els erigits a la vora oriental, com el grandiós temple de Karnak o el bell temple de Luxor, estaven dedicats al déu Ammon, i a altres divinitats. Per als antics egipcis, la zona oriental del Nil era l'adequada per a les activitats dels vius, on naixia el déu Sol, mentre que la part occidental, per on es ponia el Sol, era destinava a assumptes de l'altra vida, era el lloc de les necròpolis i temples funeraris.

## Vegeu també

* Speos
* Tomba excavada a la roca
* Catacumba
* Mausoleu

## Referències

* ↑ «Hipogeu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.286. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 1r desembre 2014].
# Sant Antoni de Vilatenim

Sant Antoni de Vilatenim és una església del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.
És un edifici situat al poble de Vilatenim, actualment del terme municipal de Figueres. És una petita església amb una sola nau. La façana només destaca per la porta d'entrada en arc de mig punt, i per uns contraforts adossats al mur que sostenen l'edifici. Antigament dues finestres existien entre el contraforts més propers a la porta però es van tapar. Té com a element més destacat les finestres al pis superior a manera de tribuna. La teulada és a dos vessants i hi trobem un petit campanar de pedra, com la resta de l'església.

## Referències

* ↑ «Sant Antoni de Vilatenim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Filbertona

La filbertona és un compost químic d'origen natural que es troba a les avellanes i el component principal responsable del seu sabor. S'utilitza en perfumeria i com a additiu alimentari.
A la natura, la filbertona es presenta com una mescla dels dos enantiòmers en una proporció que varia segons l'origen.

## Referències

* ↑ Jauch, Johann; Schmalzing, Dieter; Schurig, Volker; Emberger, Roland; Hopp, Rudolf «Isolation, Synthesis, and Absolute Configuration of Filbertone - the Principal Flavor Component of the Hazelnut» (en anglès). Angewandte Chemie International Edition in English, 28 (8), agost 1989, pàg. 1022. DOI: 10.1002/anie.198910221 [Consulta: 5 novembre 2016].
* ↑ Ruiz Del Castillo, M. L.; Gómez Caballero, E.; Blanch, G. P.; Herraiz, M. «Enantiomeric composition of filbertone in hazelnuts and hazelnut oils from different geographical origins». Journal of the American Oil Chemists' Society, 79 (6), juny 2002, pàg. 589. DOI: 10.1007/s11746-002-0527-1 [Consulta: 6 novembre 2016].
# Karl Wendlinger

Karl Wendlinger és un pilot de curses austríac que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 20 de desembre del 1968 a Kufstein, Àustria.
Karl Wendlinger va debutar a la quinzena cursa de la temporada 1991 (la 42a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 20 d'octubre del 1991 el G.P. del Japó al circuit de Suzuka.
Va participar en un total de quaranta-dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en cinc temporades consecutives (temporada 1991 - temp. 1995), aconseguint una quarta posició com millor classificació en una cursa (en diverses ocasions) i assolí un total de catorze punts vàlids pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1991 | Leyton House | Leyton House Racing | Ilmor | USA | BRA | SMR | MON | CAN | MEX | FRA | GB | ALE | HON | BEL | ITA | POR | ESP | JAP Ret | AUS 20 | | - | 0 |
| 1992 | March F1 | March | Ilmor | SUD Ret | MEX Ret | BRA Ret | ESP 8 | SMR 12 | MON Ret | CAN 4 | FRA Ret | GBR Ret | ALE 16 | HUN Ret | BEL 11 | ITA 10 | POR Ret | JAP | AUS | | 12è | 3 |
| 1993 | Sauber | Sauber | Sauber | SUD Ret | BRA Ret | EUR Ret | SMR Ret | ESP Ret | MON 13 | CAN 6 | FRA Ret | GBR Ret | ALE 9 | HUN 6 | BEL Ret | ITA 4 | POR 5 | JAP Ret | AUS 15 | | 12è | 7 |
| 1994 | Sauber Mercedes | Sauber | Mercedes | BRA 6 | PAC Ret | SMR 4 | MON NVS | ESP | CAN | FRA | GBR | ALE | HON | BEL | ITA | POR | EUR | JAP | AUS | | 19è | 4 |
| 1995 | Red Bull Sauber Ford | Sauber | Ford | BRA Ret | ARG Ret | SMR Ret | ESP 13 | MON | CAN | FRA | GBR | ALE | HON | BEL | ITA | POR | EUR | PAC | JAP 10 | AUS Ret | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 42 (41) | 0 | 0 | 0 | 0 | 14 |
# Sant Antoni de la Rua

Sant Antoni de la Rua és l'església romànica del poble de la Rua, del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Actualment està advocada a sant Antoni Abat, però aquesta no és la dedicació original. Hom creu que era dedicada a Sant Pere, i que estava vinculada al monestir de Santa Maria d'Elins. A més, el fet que fins ben recentment la principal festa que se celebrava al poble era la de la Santíssima Trinitat, que és l'advocació de l'església de Faidella, feia que moltes persones creguessin que aquesta era l'advocació de l'esglesiola de la Rua. Aquest error es repeteix fins i tot en alguns mapes.
És un edifici d'una sola nau coberta amb volta de canó. No té arcs torals, però sí un de presbiteral molt curt. La porta és a ponent, i també a ponent hi ha un campanar senzill d'espadanya, d'un sol ull. Una finestra de doble esqueixada centra l'absis.
L'única decoració és a l'absis: unes arcades llombardes sota el ràfec de la teulada, amb lesenes que formen grups de quatre arquets cecs.
L'aparell, del segle xi, és de carreus ben ordenats, amb pedra tosca en els llocs més rellevants, per formar un motiu decoratiu.
L'església està situada damunt del cingle, i té un petit cementiri al costat. Una particularitat es troba al campanar d'espadanya: com en altres esglésies pallareses, la campana és feta a partir de la carcassa d'un obús de la darrera Guerra Civil.
No s'han conservat documents rellevants sobre aquest temple.

## Etimologia

L'església de la Rua, antigament parroquial, està dedicada a sant Antoni Abat, tot i que sembla una advocació moderna.

## Bibliografia

* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. Pallars Jussà, III. Lleida: Pagès Editors, 2000 (Fets, costums i llegendes, 33). ISBN 84-7935-740-1
* BENITO I MONCLÚS, Pere [et al.]. "Sant Antoni de la Rua", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BERTRAN I CUDERS, Josep. Història d'Isona i la Conca Dellà. Tremp: Garsineu Edicions, 2007 (Estudis, 21). ISBN 978-84-96779-17-4
* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. "Abella de la Conca", a El Pallars, la Ribargorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Antoni de la Rua en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; per error apareix inscrit la Santíssima Trinitat
# Kotokos

Els kotokos o poble kotoko són una ètnia africana que viu al sud del llac Txad, al curs inferior del Chari i del Logone. Tot i que a hores d'ara viuen majoritàriament al Camerun, hi ha kotokos també a Txad i a Nigèria. El 1950 s'estimava que eren uns 50.000. Els àrabs shuwa, que van penetrar als seus territoris a partir del segle xviii els han sobrepassat en nombre; també hi viuen kanuris, peuls i hausses però en pobles totalment separats. Són caçadors i pescadors i en menor mesura pagesos. Són considerats els descendents dels saos els suposats primers habitants de la regió del llac Txad. Els saos que no foren exterminats pels kanembus i els kanuris es van refugiar a la regió del Chari i el Logone, menys accessible i van formar un regne anomenat Kotoko que va derivar en diversos principats menors (com Kousseri, Logone-Birni, Makari i Mara).

## Vegeu també

* Regne de Kotoko

## Bibliografia

* A. M. D. Lebeuf, Les principautes Kotoko, París 1969.
* J. P. Lobeuf i A, Masson, Génealogies royales des villes Kotoko, 1948, i Genealogie royale de Logone-Birni, 1950
* L. Brenner, The Shehus of Kukawa, Londres, 1973
* Levtzion, N. " Kotoko". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. 13 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/kotoko-SIM_4445>

## Enllaços externs

* "Kotoko" a www.joshuaproject.net
* The Free Dictionary: "Kotoko"
# Filtre de cosinus alçat

Un filtre de cosinus alçat és un tipus de filtre electrònic, utilitzat freqüentment en sistemes de telecomunicacions, ja que és capaç de reduir al mínim la interferència entre símbols (ISI). Es diu així perquè la part no nul·la de l'espectre freqüencial és un cosinus que, en la seva forma més simple ($\beta =1$), es troba 'alçat' per situar-se per sobre de l'eix $f$ (horitzontal).

## Descripció matemàtica

El filtre de cosinus alçat és una implementació d'un filtre passabaix de Nyquist. Amb la qual cosa, l'espectre tindrà simetria parell en ${\frac {1}{2T}}$, on $T$ és el període del sistema de comunicacions.
La seva descripció en el domini de la freqüència és una funció definida a trossos, donada per:
    $H(f)={\begin{cases}1,&|f|\leq {\frac {1-\beta }{2T}}\\{\frac {1}{2}}\left[1+\cos \left({\frac {\pi T}{\beta }}\left[|f|-{\frac {1-\beta }{2T}}\right]\right)\right],&{\frac {1-\beta }{2T}}<|f|\leq {\frac {1+\beta }{2T}}\\0,&{\mbox{altrament}}\end{cases}}$
i caracteritzada per dos valors; $\beta$, el factor de roll-off, i $T$, l'invers de la taxa binària.
La resposta a l'impuls d'aquest tipus de filtres, en termes de la funció sinc, normalitzada ve donada per:
$h(t)={\begin{cases}{\frac {\pi }{4T}}\;\mathrm {sinc} \left({\frac {1}{2\beta }}\right),&t=\pm {\frac {T}{2\beta }}\\{\frac {1}{T}}\mathrm {sinc} \left({\frac {t}{T}}\right){\frac {\cos \left({\frac {\pi \beta t}{T}}\right)}{1-\left({\frac {2\beta t}{T}}\right)^{2}}},&{\mbox{altrament}}.\end{cases}}$

## Referències

* Glover, I.; Grant, P. (2004). Digital Communications (2nd ed.). Pearson Education Ltd. ISBN 0-13-089399-4.
* Proakis, J. (1995). Digital Communications (3rd ed.). McGraw-Hill Inc. ISBN 0-07-113814-5.

## Enllaços externs

* Wikiversidad alberga projectes sobre filtre de cosinus alçat.