OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquín Aznar Belmonte

Joaquín Aznar Belmonte (Barcelona, 5 de juliol de 1909 - Barcelona, 6 d'octubre de 1968) fou un futbolista i jugador de tennis de taula català de la dècada de 1930 i entrenador.
Es formà a l'infantil de l'Espanyol. El 1927 fitxà pel FC Gràcia, on ben aviat esdevingué titular. El 1929 retornà al RCD Espanyol. Jugà tres temporades amb el primer equip entre 1929 i 1932 primer com a suplent de Ricard Zamora i a continuació compaginant la titularitat. El 1932 passà a l'equip reserva, fins al 1934, any en què es va retirar en patir una fractura de clavícula en una topada amb un davanter del Martinenc.
Posteriorment destacà en el tennis de taula, primer com a jugador i després com a entrenador a clubs com el Club de 7 a 9 i CT Barcino.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa d'Aznar». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Joaquín Aznar Belmonte a BDFutbol
* ↑ «Tenis de mesa». Mundo Deportivo, 22-06-1966. [Consulta: 9 abril 2019].
# Joaquim Marinel·lo i Bosch

Joaquim Marinel·lo i Bosch (15 d'octubre de 1838 - Terrassa, 23 de desembre de 1903) va ser un escriptor, poeta festiu, actor còmic i alcalde de Terrassa pel Partit Federal en els períodes de 1883-1885 i 1891-1891.
A la Biblioteca Nacional se'n conserven quatre manuscrits teatrals.

## Obra dramàtica

* La festa del Santuari, melodrama català en quatre actes i en vers. (1863)
* La festa de l'ermita, o sia El casament de Sileta, comèdia en tres actes en vers català. (1863)
* Cristeta, estanquera, peça original en un acte, escrita en català. (novembre 1864)
* La voluntad del difunto, o sea Las sombras fingidas, humorada cómico-fantástica en un acto, original y en verso.

## Referències

* ↑ «Joaquim Marinello i Bosch». GEC. [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ «Marinel·lo, Manuel (1870-1940)» (en castellà). BNE. [Consulta: 4 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Navarro, Ramón. «Terrassa recorda Joaquim Marinel·lo Bosch». Món Terrassa, 11-06-2017. [Consulta: 4 desembre 2022].
# Joaquim Rosselló i Ferrà

Joaquim Rosselló i Ferrà (Palma, 28 de juny de 1833 — Monestir de la Real, Mallorca, 20 de desembre de 1909) fou un eclesiàstic, prevere i fundador dels Missioners dels Sagrats Cors de Jesús i Maria.

## Biografia

Joaquim nasqué a Mallorca el 1833, un dels vuit fills de Gabriel Rosselló i Maria Anna Ferrà, servents de la noble família Gual de Torrella. Molt pietosos, especialment la mare, inculcaren la devoció i la religiositat al nen; Gregori Trigueros, prevere jesuïta, el guià i, influït per ell, va voler fer-se sacerdot. Estudià al seminari de Mallorca i fou ordenat prevere el 1858. Ingressà a l'Oratori de Sant Felip Neri (1864) i en 1890 es retirà a fer vida de contemplació a l'ermita de Sant Honorat, de la muntanya de Randa. Aviat, l'ermita es convertí en casa de retir per a fer-hi exercicis espirituals, formant-s'hi una petita comunitat de preveres al voltant de Rosselló.
Desitjava unir-se a algun orde religiós, però el bisbe de Mallorca Jacint Maria Cervera i Cervera l'impel·lí a fundar una nova congregació, i, a partir de la comunitat de Randa, el 17 d'agost de 1890 es fundà la congregació dels Missioners dels Sagrats Cors de Jesús i Maria, devoció que ell sempre havia fomentat. L'any següent li era confiat el Santuari de Lluc, on s'instal·là la seu de la nova congregació i on residí fins al 1906. Com a prior del santuari, el reformà i el modernitzà. Llavors es trasllada a viure al Monestir de la Real, antiga abadia dels cistercencs llavors abandonada. També fundà una casa a l'església de Sant Gaietà de Palma (Mallorca).
Morí en 1909 i fou sebollit al cementiri de Palma. El seu cos fou traslladat després a l'església dels Sagrats Cors de Mallorca.
Té incoat el procés de la beatificació, que començà en 1934. Ha estat proclamat servent de Déu.
# John Soko

John Soko (Zàmbia, 5 de maig de 1968 - Libreville, 27 d'abril de 1993) és un exfutbolista zambià de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Zàmbia.
Pel que fa a clubs, destacà a Nkana Red Devils.
Va morir en l'accident aeri de la selecció de futbol de Zàmbia de 1993.

## Referències

* ↑ John Soko Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Muere la selección de Zambia» (en castellà). El Mundo Deportivo, 29-04-1993.
* ↑ John Soko a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ "Remember Gabon air victims on Heroes day" Arxivat 2005-01-12 a Wayback Machine.
# Joel Madden

Joel Madden (nascut l'11 de març de 1979) és el cantant principal del grup de música punk rock Good Charlotte i és el germà bessó del guitarrista principal del mateix grup Benji Madden.

## Abans de Good Charlotte

Nascut amb el nom de Joel Ryan Reuben Combs a Waldorf, Maryland. El seu pare va marxar de casa la nit de Nadal, quan ell tenia 15 anys cap a 16 perquè a casa seva tenien molts problemes econòmics. Tant ell com els seus germans van haver de treballar en feines mal pagades. Sa mare es va fer càrrec d'ells. Good Charlotte ha compost diverses cançons que van sobre aquest tema: "Thank you mom" (2000), "Emotionless"(2002), "The story of my old man" (2002) i "Chistmas by the phone", que no entra a cap àlbum. Té un germà gran que es diu Josh i és DJ, i una germana petita, la Sarah que és cantant també d'un grup de música anomenat Her Daily Obsession.
Tant ell com el seu germà es van canviar el cognom de Combs per Madden, el cognom de soltera de la seva mare. Va "estudiar" a l'institut La Plata High School a La Plata, Maryland.

## Vida personal

El Joel va està sortint amb la cantant de pop Hilary Duff durant dos anys i mig, però la seva relació va acabar el novembre de 2006, suposadament per la seva diferència d'edat (quan van tallar la Hilary tenia 19 anys i ell 27). S'ha arribat a dir que estaven espiats per dos homes. Una fan de la Hilary Duff tenia planejat de matar en Joel i després casar la Hilary amb un fotògraf famós.
El desembre de 2006 es va saber que estava sortint amb Nicole Richie, una actriu (The Simple Life) i cantant, filla adoptiva de Lionel Richie.

## Enllaços externs

* Lloc oficial de Good Charlotte Arxivat 2006-10-10 a Wayback Machine.
* Joel Madden a MySpace
# Hjörsey

Hjörsey és, amb 5,5 km², l'illa més gran a l'oest d'Islàndia, a la badia de Faxaflói, i la tercera més gran del país. Formava part del comtat de Mýrasýsla i fins a 1896 va tenir una església. Antigament també va acollir una granja. L'illa es troba deshabitada, però ramats de cavalls salvatges recorren l'illa lliurement.

## Referències

* ↑ «Hjörsey», 17-02-2012.
* ↑ «HJÖRSEY», 2016. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2006.
* ↑ «Places: Hjörsey». Vegahandbókin ehf.
* ↑ McMahon, Sara. «A heartwarming story of a unique friendship between a four-year-old girl and a foal». Imag ehf, 12-02-2014. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2017.
# SOS Costa Brava

SOS Costa Brava és una federació d'associacions i altres entitats fundada el 2018 a Pals amb l'objectiu de protegir el territori de la Costa Brava, incloent el medi marí, la biodiversitat, els hàbitats, el paisatge i el patrimoni cultural.
SOS Costa Brava té actualment la seu a Palafrugell, tot i que es compon de més de 25 entitats sense ànim de lucre, actuant com organització paraigua d'aquestes com un instrument per la seva coordinació, representació i defensa tant de les entitats com dels seus objectius.

## Història

L'entitat neix el 4 d'agost 2018 a Pals, amb un manifest d'alerta a la societat catalana, els ajuntaments del litoral gironí i a la Generalitat de Catalunya per les amenaces que pateix "el medi ambient, el paisatge i la qualitat de vida" de la Costa Brava. Com a paraigua d'una vintena d'entitats en defensa del territori, al 2021 es constitueix jurídicament com a federació d'entitats. Durant el seu primer any, va actuar a 38 casos de defensa del territori.
El 21 de gener de 2022 rep el premi Decreixement 2021 per la seva tasca en la defensa de la preservació del litoral gironí.

## Referències

* ↑ «Qui som». [Consulta: 8 maig 2022].
* ↑ «Manifest SOS Costa Brava» (pdf), 04-08-2018. [Consulta: 8 maig 2022].
* ↑ Fanals, Laura. «SOS Costa Brava arriba als 38 casos de lluita en defensa del territori». Diari de Girona, 22-04-2022. [Consulta: 8 maig 2022].
* ↑ «Premi al Decreixement per a SOS Costa Brava». Diari de Girona, 22-01-2022. [Consulta: 8 maig 2022].

## Enllaços externs

* SOS Costa Brava - Lloc web oficial
# Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux

Louis Marie de La Révellière-Lépeaux (1753 – 1824) va ser un diputat de la Convenció Nacional durant la Revolució Francesa. Més tard exercí de líder prominent en el Directori Francès.
Nasqué a Montaigu, Vendée. Estudià Dret a Angers i París, Va ser diputat als Estats Generals de 1789. Va haver de tractar amb les revoltes de Vendée. El 1792 va fer un famós decret en el qual Françaoferia protecció a les nacions estrangeres en la seva lluita per la llibertat.
Malgrat haver votat a favor de la mort de Lluís XVI, no era un extremista. Va ser proscrit pels Girondins el 1793, i es va amagar fins a la revolta del 9 de Thermidor (27 de juliol de 1794). El juliol de 1795 va esdevenir president de l'Assemblea i poc després membre del Comitède la Salut Pública. Finalment va ser president del Directori.
Es va al·liar amb Jean-François Rewbell i en menor grau amb Barras, però odiava Lazare Carnot. Era hostil al cristianisme i proposà substituir-lo per la teofilantropia.
Obligat adimitir pel Cop del 30 Prairial Any VII (18 de juny de 1799), es va retirar.

## Notes

* 1 2 3 Chisholm, 1911.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
* The Mémoires of La Révellière-Lépeaux were edited by R. D. D'Angers (Paris, 3 vols., 1895). See also E. Charavay, La Révellière-Lépeaux et ses mémoires (1895) and Albert Meynier, Un Représentant de la bourgeoisie angevine (1905).
# Atlètic Vallbonense

El Club Atlètic Vallbonense, és un club de futbol valencià, de la localitat de La Pobla de Vallbona. Va ser fundat el 22 d'agost de 1957.

## Història
### Els primers passos

L'Atlètic Vallbonense es fundà oficialment en 1957 després de dècades sense haver-hi un equip oficial. Amb anterioritat i des dels anys vint la pràctica del futbol era esporàdica. Respecte al nom del "Vallbonense F.C." ja apareix en les cròniques esportives de Las Provincias a partir de 1923, tot i que s'alterna amb de "Puebla de Vallbona F.C.".
Amb la seua fundació els socis del club augmentar fins 150 socis. L'equip s'inscriu en el Primer Grup del Campionat Regional d'Aficionats. Més tard s'incorporà a la Tercera Regional i va obtindre l'ascens a la Segona Regional en 1959, tot i que es va veure un escàs rendiment de la plantilla i l'equip va passar per diversos entrenadors, però va mantenir la categoria. En 1960 la plantilla comptà amb menys jugadors locals, fet que els nous fitxatges cobraren més. Els anys seixanta per al Vallbonense no va ser fàcils, ja que el nombre de socis va baixar potencialment, i les aficions dels equips contraris sempre eren majoritàries. En 1964 va perdre la categoria en Segona Regional tot havent sigut invitat per la Federació Valenciana de Futbol. A més, el club va entrar en una dinàmica negativa respecte als aspectes econòmics.

### Anys senta i vuitanta

Després d'uns anys d'inoperància futbolística a finals dels anys seixanta s'aconseguix formar un equip competent per competir en Tercera Regional i es va guanyar la lliga, formalitzant, així, un nou ascens a Segona. El club aconseguix inscriure's en la temporada 1970/71 en Primera Regional, però perd la categoria. Dos anys després, el subcampionat va valer per ascendir a la Primera Regional. Les següents temporades no superaren les expectatives el que acaba provocant un descens en la temporada 1976/77.

## Jugadors i jugadores històrics

Jugadors històrics de l'Atlètic Vallbonense per any:

## Referències

* ↑ «60 anys de l'Atlètic Vallbonense». [Consulta: 12 agost 2018].
* ↑ «Vallbonense FC». , 30-08-1923 [Consulta: 29 maig 2017].
* 1 2 3 4 Llavata, Vicente. Historia de la Villa y Baronia de la Pobla de Vallbona. La Pobla de Vallbona: Ajuntament de la Pobla de Vallbona, 2006, p. 337-342. ISBN 84-500-7636-6 [Consulta: 11 agost 2018].
* ↑ «[ https://golsmedia.com/comunidad-valenciana/futbol/at-vallbonense/2021/07/15/atletic-vallbonense-presenta-nuevo-entrenador/ El Atlétic Vallbonense presenta a su nuevo entrenador]». [Consulta: 17 novembre 2021].
* ↑ «El Atlètic Vallbonense elige a un "entrenador top" muy especial para el club». [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ «El Atlètic Vallbonense y Enrique Sanfélix separan sus caminos». Golsmedia [Consulta: 2 juny 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial
* «www.infoturia.com».
# Barbourula busuangensis

Barbourula busuangensis és una espècie d'amfibi anur de la família Bombinatoridae que viu a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Barbourula busuangensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.

## Enllaços externs

* AMPHIBIAWEB (anglès)
# Badia d'Ana Chaves

La badia d'Ana Chaves (en portuguès: Baía de Ana de Chaves) és un cos d'aigua i un port de la ciutat capital de São Tomé al país africà de São Tomé i Príncipe. En 2011, el govern de São Tomé i Príncipe va atorgar una concessió a llarg termini perquè l'empresa petroliera angolesa Sonangol (estatal) controlés i desenvolupés el port en el qual Sonangol ha informat que s'han invertit 30 milions de dòlars nord-americans per al desenvolupament d'una zona de lliure comerç.

## Referències

* ↑ http://itouchmap.com/?c=tp&UF=-1312282&UN=-1899198&DG=BAY
* ↑ http://www.getamap.net/maps/sao_tome_and_principe/sao_tome/_anadechaves_baiade/
* ↑ «Concession awarded in São Tomé». World Cargo News, 25-01-2011. [Consulta: 11 novembre 2011].
# Barbus euboicus

Barbus euboicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Grècia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Crivelli, A.J., 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication, 171 p.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbodes carnaticus

Barbodes carnaticus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a l'Índia, a l'estat de Carnataca, que li va donar l'epítet carnaticus.
Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K.; Jhingran, A.G. Inland fishes of India and adjacent countries (en anglès). vol 1. A.A. Balkema, 1991, p. 541.
# Barbut capvermell

El barbut capvermell o barbut de cap vermell (Trachyphonus erythrocephalus) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) que habita sabanes i estepes d'Àfrica oriental, al sud-est del Sudan, Etiòpia, Somàlia, Uganda, Kenya i nord-est de Tanzània.

## Referències

* ↑ Barbut de cap vermell al TERMCAT Rev. 10/06/2012
# Barbut cama-roig de Borneo

El barbut cama-roig de Borneo (Caloramphus fuliginosus) és una espècie d'ocell de la família dels megalèmids (Megalaimidae) fins fa poc considerat l'única espècie del gènere Caloramphus.

## Hàbitat i distribució

Aquest ocell habita els boscos humits tropicals i subtropicals de Borneo

## Subespècies

Fins fa poc eren descrites tres subespècies:
* C. f. hayii (Gray JE, 1831). De Sumatra i la Península Malaia.
* C. f. fuliginosus (Temminck, 1830). Del sud i centre de Borneo.
* C. f. tertius Chasen et Kloss, 1929. Del nord de Borneo.
Modernament s'ha proposat hayii com una espècie de ple dret arran els treballs de den Tex et Leonard (2013).

## Referències

* ↑ Caloramphus fuliginosus a l'Integrated Taxonomic Information System Rev. 19/12/2013 (anglès)
* ↑ Resum Robert-Jan den Texa i Jennifer A. Leonard (2013) A molecular phylogeny of Asian barbets: Speciation and extinction in the tropics. Molecular Phylogenetics and Evolution Volum 68 (1–13)
# Berenguer de Vilaragut

Berenguer de Vilaragut fou un almirall del Regne de Sicília al servei de Jaume el Just. Casat amb Gueraua de Sarrià, tingué un fill, Berenguer de Vilaragut i de Sarrià.
Mentre Roger de Llúria atacava el Llenguadoc el febrer de 1286, Bernat de Sarrià i Berenguer de Vilaragut atacaven la costa de la Pulla l'estiu del mateix any com a venjança per la invasió, encarnada en la sacrosanta croada contra la Corona d'Aragó, que els francesos van fer al Principat de Catalunya uns mesos abans, amb la intenció de minvar les possibilitats d'aprovisionament de naus i homes per al bàndol angeví en la Guerra de Sicília (1282-1289). Bernat de Sarrià, amb dotze galeres va atacar Capri, Pròcida, Gaeta, Astura, Sorrento i Possitano, mentre que Berenguer de Vilaragut, amb vint galeres, després de bloquejar tres dies el port de Bríndisi, va atacar Corfú i va retornar a Messina.

## Referències

* ↑ Casa de los vizcondes de Subirats (castellà)
* ↑ «Berenguer de Vilaragut | enciclopedia.cat». [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Ernest Delamont: Histoire du roussillon (francès)
* ↑ Martínez Ferrando, Jesús Ernesto. Jaume II, o El seny català; Alfons el Benigne. Aedos, 1963, p. 76.
* ↑ José Hinojosa Montalvo, Jaime II y el esplendor de la Corona de Aragón, p.162 (castellà)
# Versailles

«Versailles» té aquests significats:
* Versailles o (francès) Versalles (català), municipi francès al departament de Yvelines (regió d'Illa de França)
* Versailles (Illinois)
* Versailles (Indiana)
* Versailles (Kentucky)
* Versailles (Missouri)
* Versailles (Ohio)
* Versailles (Pennsilvània)
* Districte de Versailles, districte del departament francès d'Yvelines (regió d'Illa de França)
* Versailles (pel·lícula)
* Tractat de Versailles, tractat de pau després de la Primera Guerra Mundial
* Versailles (lletra tipogràfica), tipografia d'Adrian Frutiger
# Font de Pedares

La Font de Pedares és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada a l'extrem nord-oest del terme municipal, prop de la Collada Pelosa. És a 847 msnm, a ponent de Cal Borrell i al sud-est de la Collada Pelosa, a l'extrem oriental de les Costes, a la dreta d'un barranc afluent per la dreta del barranc de la Viella.
# Georges Pasquier

Georges Pasquier (11 de març de 1878 - ?) va ser un ciclista francès, que va córrer a primers del segle xx. Va prendre part en la primera edició del Tour de França, que finalitzà en la 8a posició de la classificació general.

## Palmarès

* 1900
** 9è a la Bordeus-París
* 1901
** 7è a la Bordeus-París
** 10è a la París-Roubaix
* 1902
** 9è a la París-Roubaix

### Resultats al Tour de França

* 1903. 8è de la classificació general
* 1905. Abandona (3a etapa)
* 1910. Abandona (3a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa de Georges Pasquier a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Georges Pasquier a cyclebase.nl
# Google Ads

Google Ads (anteriorment conegut com a Google AdWords, abans del 24 de juliol de 2018) és una plataforma de publicitat en línia desenvolupada per Google, on els anunciants paguen per mostrar als usuaris d'Internet anuncis, ofertes de serveis, llistes de productes, continguts de vídeo, i instal·lacions d'aplicacions de mòbil dins de la xàrcia d'anuncis de Google. Es poden publicar anuncis tant en els resultats del motor de cerca de Google Search (la xàrcia de cerca de Google) com en llocs web que no facen cerques, aplicacions de mòbil i vídeos (la xàrcia de display publicitari de Google).

## Referències

* ↑ «How Google AdWords Works».
* ↑ «About targeting for Display Network campaigns». Google.
* ↑ «About the Google Search Network». Google.

## Enllaços externs

* Google Ads - Lloc web oficial
# Giuseppina Borsi de Giuli

Giuseppina Borsi de Giuli (? - Nàpols, 4 de febrer de 1927) fou una mezzosoprano italiana, filla de la soprano Teresa de Giuli Borsi, activa entre 1875 i 1886.
Va debutar molt jove, el 20 d’octubre de 1870, a La forza del destino de Giuseppe Verdi al Teatro Argentina de Roma, i va cantar als principals escenaris italians i estrangers (Barcelona, Sant Petersburg, Lisboa, Viena, Niça, Sevilla, Budapest i Bucarest).
Va cantar diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona amb èxit. El 1874, Felip Pedrell li va dedicar la partitura de la seva òpera en quatre actes L’ultimo Abenzerraggio (inspirada en el relat curt Les Aventures du dernier Abencerage de Chateaubriand) que es va estrenar al Gran Teatre del Liceu el 14 d’abril de 1874.
Segons una carta de Verdi, aquest l'hauria volgut per a Simon Boccanegra a París, però Ricordi la va vetar.
Es va casar amb l'empresari Marino Villani.

## Referències

* 1 2 Verdi, Giuseppe. Carteggio Verdi-Ricordi, 1882-1885. EDT, 1994, p. 136. ISBN 9788885065116.
* ↑ Rimont, Manuel; Fargas i Soler, Antoni. Almanaque del diario de Barcelona, 1876, p. 121.
# Giuseppina Bozzacchi

Giuseppina Bozzacchi (Milà, 23 de novembre de 1853 - París, 23 de novembre de 1870) fou una ballarina italiana, famosa per la seua interpretació del paper de Swanilda en l'estrena del ballet Coppélia.
Començà d'estudiar en l'Escola del Teatro alla Scala sota la tutela d'Amina Boschetti, que, veient el potencial de la seua alumna, l'animà a viatjar a París el 1865 per seguir els estudis amb Madame Dominique. Als setze anys, Giuseppina Bozzacchi ja actuava en el ballet de l'Òpera de París. Per aquell temps, el coreògraf Arthur Saint-Léon i el director de l'Académie Royale de Musique, Émile Perrin, cercaven una ballarina a qui confiar el paper de Swanilda del ballet Coppélia, i després d'haver provat en va nombroses aspirants, entre les quals Léontine Beaugrand, Angelina Fioretti i Adèle Grantzou, feren anar a Itàlia al compositor Léo Delibes per a trobar una ballarina adequada per al paper. Delibes tornà d'Itàlia amb les mans buides, però mentrestant, Saint-Léon i Perrin havien descobert Bozzacchi, i n'estaven entusiasmats. El 25 de maig de 1870, en presència de Napoleó III, Bozzacchi va debutar amb un èxit considerable, que es va repetir en les setmanes següents. Al juliol del mateix any, es produí una disputa internacional entre França i Prússia per la successió al tron d'Espanya, a conseqüència de la qual esclatà la guerra el 19 d'aquell mes. Giuseppina Bozzacchi continuà ballant el paper de Swanilda fins a l'agost, quan es tancà l'Òpera de París durant tota la guerra francoprussiana. Durant el setge de París, l' Òpera havia deixat de pagar sous, i Giuseppina, afeblida per la fretura d'aliments, caigué malalta de verola, i va morir el matí del seu disseté aniversari, poc després de la mort de Saint-Léon per aturada cardíaca. Va ser enterrada a París, al cementeri de Montmartre.

## Referències

* ↑ «Bozzacchi, Giuseppina (1853-1870)». La web de las biografías (consulta: 15 desembre 2019)
* ↑ «Bozzacchi, Giuseppina». Enciclopedia Treccani (consulta: 15 desembre 2019)
* ↑ Snodgrass, Mary Ellen. The Encyclopedia of World Ballet. Lanham: Rowman & Littlefield, 2015, p. 80. ISBN 9781442245266 [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «Giuseppina Bozzacchi». Oxford Reference. DOI: 10.1093/oi/authority.20110803095522841 [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ Lombardi, Carmela. La ballerina immaginaria: una donna nella letteratura e sulla scena nell'età dell'industrialismo, 1832-1908. Nàpols: Liguori ed., 2007, p. 48. ISBN 9788820740528.
* ↑ Giuseppina Bozzacchi a Find A Grave (anglès)