OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Forn de calç del Castellet de Banyoles I

El Forn de calç del Castellet de Banyoles I és una obra de Tivissa (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Forn de calç situat als terrenys del Mas del Castellet de Banyoles, proper a un altre forn anomenat Forn de Calç del Mas del Castellet de Banyoles II.
Estructura arquitectònica de planta circular, excavada al terreny, d'uns 2m de diàmetre, reforçada amb murs de pedra i morter.
Es troba coberta per la vegetació circumdant.

## Referències

* 1 2 3 «Forn de calç del Castellet de Banyoles I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 maig 2021].
# Fight Night: Round 2

Fight Night: Round 2 és un videojoc de boxa, el qual és la continuació de l'aclamat Fight Night 2004 d'EA Sports. Tant el videojoc com el seu predecessor i successors tenen semblances amb la saga Knockout Kings que s'ha produït en les cosoles PlayStation 2, Xbox i GameCube.

## Història

La saga Fight Night d'EA Sports va començar en els videojocs Knockout Kings en les consoles PlayStation i Xbox.

## Extres per la versió de GameCube

A la versió de GameCube del Fight Night: Round 2, el videojoc de Super NES, Super Punch-Out!! és jugable. A més a més és possible desbloquejar el Little Mac com a personatge jugable en el menú principal.

## Premis

* Inclòs a la llista de "Top 50 Games of 2005" (al rànquing dels 50 videojocs del 2005) de Game Informer.

## Enllaços externs

* (anglès) El videojoc a Arxivat 2007-07-29 a Wayback Machine. MobyGames (totes les versions)
# Zamia purpurea

Zamia purpurea és una espècie de gimnosperma de la divisió Cycadophyta, família Zamiaceae. És un endemisme de Mèxic on es distribueix per Veracruz i Oaxaca. El seu hàbitat natural són els boscos humits de les terres baixes subtropicals o tropicals. És considerada en perill d'extinció per la pèrdua d'hàbitat.

## Hàbitat

Aquesta espècie creix principalment al bosc perennifoli gairebé com una planta de sotabosc, generalment en afloraments de pedra calcària a terra del bosc humit.
La destrucció de l'hàbitat com a resultat de la tala per als cultius i el pasturatge ha tingut un efecte nociu sobre les plantes en el medi silvestre.

## Taxonomia

Zamia purpurea va ser descrita per Vovides, J.D.Rees i Vázq.Torres i publicat a Flora de Veracruz 26: 28–31, f. 5. 1983.

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les zamiàcies

## Referències

* ↑ «Zamia purpurea». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 5 febrer 2013].
* ↑ Zamia purpurea a PlantList

## Bibliografia

* CONABIO. 2009. Catálogo taxonómico de especies de México. 1. In Capital Nat. México. CONABIO, Mexico City.
* Nicolalde-Morejón, F., A. P. Vovides & D. W. Stevenson. 2009. Taxonomic revision of Zamia in Mega-Mexico. Brittonia 61(4): 301–335.
* Stevenson, D. W., R. Osborne & J. Hendricks. 1990. A world list of cycads. Mem. New York Bot. Gard. 57: 200–206.
* Vovides, A. P., J. D. Rees & M. Vázquez-Torres. 1983. Zamiaceae. Fl. Veracruz 26: 1–31.
# Força de xoc

Força de xoc, en una batalla, és la primera tropa que pren contacte amb l'enemic, sobre les forces de xoc cau el pes del combat, per tant, estan especialment entrenades i preparades en entrar en acció. Al llarg de la història, la tècniques de les forces de combat s'han anat canviant i modelant segons aquesta passava.
Principalment durant l'edat antiga i l'edat mitjana, fins a mitjan Edat Moderna, les forces de xoc eren una peça clau i indispensable en qualsevol exèrcit; ja que eren les tropes que, en la batalla, contenien a l'enemic en cas que aquest envaís un territori i adoptessin una posició defensiva, o en cas d'una campanya ofensiva, aquestes s'encarregaven de fer retrocedir a l'enemic i sobrepassar les línies defensives enemigues.
En les èpoques citades anteriorment, les forces de xoc a més d'estar ben entrenades i equipades, aquestes, es componien de majorment de la infanteria pesant. Generalment, solien estar acompanyades de la cavalleria. Eren llavors, tropes d'elit, la destresa de la qual, habilitat i força, definien els resultats de les batalles.
Des de principis del segle XX fins als nostres dies, les forces de xoc són unitats d'elit mixtes entre la infanteria i blindats especialment dotats i equipats de tal manera que puguin desplaçar-se d'un lloc a un altre el més ràpid i discret possible. Un clar exemple ha estat la infanteria pesant com els granaders francesos de les guerres napoleòniques i les forces combinades de la infanteria, artilleria i vehicles durant la Primera Guerra Mundial, i les forces mixtes alemanyes compostes per la infanteria, blindats (lleugers i pesats) i la força aèria, comunament anomenades divisions panzer o divisions blindades, utilitzades durant la Segona Guerra Mundial.

## Enllaços externs

* en Fuerzasdechoque.com Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
# Sentinel (missió espacial)

Sentinel és un projecte multisatèl·lit que es llança progressivament des de 2014, desenvolupat per l'Agència espacial europea (ESA) sota el programa Programa Copernicus. Les missions Sentinel inclouen satèl·lits d'imatgeria per radar i superespectral terrestre, oceànica i atmosfèrica.
Les missions Sentinel tenen els següents objectius:
* Sentinel 1 proporciona dades sobre el clima amb un servei d'imatges dia i nit per terra i oceà. El satèl·lit Sentinel-1A va ser llençat el 3 d'abril de 2014, el Sentinel-1B el 25 d'abril de 2016.
* Sentinel 2 proporciona serveis d'imatges terretsres d'alta resolució òptica (p.e. imatges de la coberta vegetal, el sòl i l'aigua, vies navegables i les zones costaneres). El Sentinel-2 també proporciona informació de serveis d'emergència. El primer satèl·lit Sentinel-2 va ser llençat el 23 de juny de 2015.
* Sentinel 3 proporciona serveis de monitors d'oceans i terreny global. El primer satèl·lit Sentinel-3 va ser llançat el 16 de gener de 2016 des del Cosmòdrom de Plessetsk.
* Sentinel 4, serà embarcat com a càrrega útil juntament amb un satèl·lit de Meteosat de tercera generació, proporciona monitors de dades de condicions atmosfèriques. Serà llançat el 2023;
* Sentinel 5 també proporciona dades de composició atmosfèrica. Serà embarcat en una nau post-EUMETSAT Polar System (EPS) el 2021;
* Sentinel-5P, o Sentinel 5 Precursor, va ser llençat el 13 d'octubre del 2017 des del Cosmòdrom de Plessetsk. El principal objectiu del S5P és proporcionar mesures de qualitat d'aire, Ozó i radiació ultraviolada.
* Sentinel 6 és la intenció de mantenir les missions d'alta precisió d'altimetria després del satèl·lit Jason-2, previst per novembre 2020.

## Vegeu també

* Eumetsat
* Satèl·lit de teledetecció
* Thales Alenia Space

## Referències

* ↑ «Arianespace boosts Sentinel-1A Earth observation satellite into orbit» (en anglès). Arianespac, 03-04-2014. [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ «Arianespace Flight VS14: Soyuz – Sentinel-1B – Microscope – Fly Your Satellite! Resumption of the launch chronology» (pdf) (en anglès). Arianespace, 25-04-2016. [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ «Earth Observation Satellite Sentinel-2A Ready to Launch» (en anglès). - SpaceRef, 09-06-2015. [Consulta: 15 octubre 2018].
* ↑ «Sentinel-3 stacks up» (en anglès). ESA, 24-04-2014. [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ «Sentinel-5p launches on Russia’s Rokot launch system» (en anglès). nasaspaceflight, 12-10-2017. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ Clark, Stephen «SpaceX, ULA win NASA contracts to launch Earth observation satellites» (en anglès). Spaceflight now, 23-10-2017.

## Enllaços externs

* Entrada del Sentinel al lloc web de l'ESA
* (anglès) Site ENVISAT Arxivat 2006-05-07 a Wayback Machine.
* (anglès) Observation de la Terre à l'ESA
* (anglès) Projet myocean Arxivat 2012-09-20 a Wayback Machine.
Agència Espacial Europea :
# Terror cec

Terror cec (Blind Terror, també coneguda amb el títol See No Evil) és una pel·lícula britànica del gènere thriller dirigida per Richard Fleischer el 1971. Ha estat doblada al català.

## Argument

La història es desenvolupa en gran part en una casa burgesa del camp anglès dels anys 1970. Una jove cega hi acaba de trobar la seva família; tot és calma fins a l'arribada d'un assassí.

## Repartiment

* Mia Farrow: Sarah
* Dorothy Alison: Betty Rexton
* Robin Bailey: George Rexton
* Diane Grayson: Sandy Rexton
* Brian Rawlinson: Barker
* Norman Eshley: Steve Reding
* Paul Nicholas: Jacko
* Christopher Matthews: Frost
* Lila Kaye: la bohèmia
* Barrie Houghton: Jack
* Michael Elphick: Tom
* Donald Bisset: El Doctor

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula ha estat rodada al Berkshire a la tardor 1970.
* El poble vist a la pel·lícula és Wokingham al Berkshire.
* En una de les primeres seqüències, l'assassí mira una pel·lícula sobre una pantalla de televisió a l'aparador d'un comerç. Aquesta pel·lícula és El Jardí de les tortures dirigida el 1968 per Freddie Francis.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Terror cec. esadir.cat.
* ↑ «Blind terror». The New York Times.
# Dècada del 1530 aC

La dècada de 1530 aC comprèn el període d'anys entre el 1539 aC i el 1530 aC, tots dos inclosos.

## Esdeveniments

* Vers 1530 aC Mort d'Amenofis I d'Egipte. Recull la successió el seu fill Tuthmosis I, casat amb la seva germana Ahmosis
* Vers 1530 aC Mort d'Ammunas, rei hitita. La seva crònica diu que va fer la guerra a Sattiwara, a la terra del riu Hulanna, i contra la ciutat de Suluki, tots al bell mig de les terres hitites. Zalpa i Purushanda són esmentades però com a lloc que estigueren al costat del rei; Adaniya va deixar de ser hitita. El successor fou el seu fill Khuzziya o Huzziyas I
* Vers 1530 aC Establiment del regne de Tegarama amb una dinastia hurrita
* Vers 1530 aC, primer rei independent de Kizzuwatna, Pariyawatri, que es va establir a l'antiga Adaniya.
# Bütschliïta

La bütschliïta és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en honor de Johann Adam Otto Bütschli (1848–1920), professor de zoologia de la Universitat de Heidelberg, que va estudiar les sals dobles de calci i potassi i va preparar l'anàleg sintètic d'aquest mineral.

## Característiques

La bütschliïta és un carbonat de calci i potassi de fórmula química K₂Ca(CO₃)₂. Cristal·litza en el sistema trigonal en forma de cristalls microscòpics en forma de barril, allargats al llarg de [0001], en masses terroses o porcelanoses. És el dimorf de la fairchildita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bütschliïta pertany a «05.AC: Carbonats sense anions addicionals, sense H₂O: carbonats alcalins i alcalinoterris» juntament amb els següents minerals: eitelita, nyerereïta, zemkorita, fairchildita, shortita, burbankita, calcioburbankita, khanneshita i sanromanita.

## Formació i jaciments

La bütschliïta es forma en les zones de fusió de les cendres amb la fusta en arbres parcialment cremats. Va ser descoberta alhora en dos altres indrets estatunidencs: el canyó Kanabownits, al Parc Nacional del Gran Canyó (Arizona) i Coolin, a Kaniksu National Forest (Idaho). També ha estat trobada a Long Shop, al comtat de Montgomery (Virgínia, EUA), a diversos indrets d'Ontario (Canadà) i a la pegmatita Boa Vista, a Conselheiro Pena (Minas Gerais, Brasil).

## Referències

* 1 2 3 4 «Bütschliite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Bütschliite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2012. [Consulta: 1r maig 2017].
# Büsingen am Hochrhein

Büsingen am Hochrhein és una ciutat de Baden-Württemberg (Alemanya). Està situada al marge dret del riu Rin i forma un enclavament dintre del cantó de Schaffhausen.
L'any 1919, se celebrà un referèndum on el 96% aprovà separar-se d'Alemanya.

## Particularitats

Büsingen am Hochrein no forma part del territori duaner de la Comunitat Europea.
Büsingen és l'única vila d'Alemanya amb la qual es paga majoritàriament amb Francs Suïssos.
L'equip de futbol local, el FC Büsingen, està afiliat a la Associació Suïssa de Futbol.
Malgrat pertànyer al districte de Constança (KN), els vehicles matriculats a Büsingen tenen el seu propi codi (BÜS).

## Referències

* ↑ «Busingen | enciclopedia.cat». [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «So lebt es sich in einer deutschen Exklave in der Schweiz» (en alemany), 27-04-2022. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Germany’s tiny geographic oddity». [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Directiva 2006/112/CE del Consejo, de 28 de noviembre de 2006 , relativa al sistema común del impuesto sobre el valor añadido» (en castellà), 28-11-2006. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Büsingen stands out, surrounded by Switzerland» (en anglès), 18-01-2008. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Der Fussballclub Büsingen» (en alemany). [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Konstanz, Landkreis. «Städte und Gemeinden» (en alemany). [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «Fahrzeugkennzeichen BÜS | Gemeinde Büsingen am Hochrhein die einzige Enklave / Exklave in der Schweiz». [Consulta: 9 gener 2024].
# Pep Anton Gómez

Pep Anton Gómez (Santomera (Múrcia), 7 de setembre de 1966) és un dramaturg i director instal·lat a Catalunya, llicenciat en Interpretació a l'Institut del teatre i en Ciències Econòmiques i Empresarials a la Universitat Autònoma de Barcelona.
Quan es va llicenciar, va col·laborar estretament amb el Centre Dramàtic del Vallès on va dirigir El vol d'Ícar de Raymond Keneau (1992), Hi ha tigres al congo? de Bent Ahlfors i Johan Bargum (1994) o La doble inconstància de Marivaux (1995).
Col·labora habitualment amb l'actor Jordi Sánchez amb qui va coincidir amb l'espectacle Excuses (2001) juntament amb Joel Joan. Amb Sánchez, des d'aleshores, ha escrit Mamá (2002) concebuda especialment pels actors Joan Pera i Paco Morán, Mitad y mitad (2014), Avui no sopem (2016) que es va estrenar al Teatre Condal El Eunuco (2014) estrenada al Festival Internacional de Teatro Clásico de Mérida i Tots assassins (pendent d'estrenar).
De les seves traduccions, destaquen El club de la corbata de Fabrice Roger-Lacan,
Ha dirigit les sèries L'un per l'altre (2003), Mamá Carlota (2008) i La parejita (2009).

## Referències

* ↑ Tren, Carlos. «Pep Anton Gómez». Arxivat de l'original el 2020-07-24. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Escena Digital». [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ Partal, Maresma i associats. «VilaWeb». [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Jordi Sánchez i Zaragoza | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 setembre 2020].
* ↑ «El eunuco, de Jordi Sánchez y Pep Antón Gómez | Crítica» (en castellà), 28-03-2020. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Francesc Albiol Navarro | enciclopèdia.cat». [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Jordi Boixaderas | enciclopèdia.cat». [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Pep Anton Gómez». [Consulta: 24 juliol 2020].
# Boutique

Una boutique (neologisme francès per "botiga") és un tipus d'establiment comercial especialitzat en articles de gamma alta o de luxe o productes exclusius.

## Vegeu també

* Alta costura
* Prêt-à-porter

## Referències

* ↑ «Boutique» (en anglès). Oxford Dictionaries. Arxivat de l'original el 2010-09-19. [Consulta: 13 gener 2011].
* ↑ «Boutique». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pierre Braine

Edmond Pierre Ernest Braine (Leopoldsburg, 26 d'octubre de 1900 - Anvers, 6 de novembre de 1951) fou un futbolista belga de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Fou 46 cops internacional amb la selecció belga de futbol, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1930 i els Jocs Olímpics de 1928. Pel que fa a clubs, jugà al Beerschot VAC entre 1919 i 1933.
El seu germà Raymond també fou futbolista.

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2015-02-05 a Wayback Machine. a FIFA.com
* ↑ (neerlandès) Perfil Arxivat 2011-07-06 a Wayback Machine. a beerschot
* ↑ «World Cup Trivia - Fathers, Sons and Brothers, Uncles and Nephews». RSSSF, 02-10-2014. Arxivat de l'original el 26 febrer 2015.
# Cal Casals (Tàrrega)

Cal Casals és un edifici de Tàrrega protegit com a bé cultural d'interès local

## Descripció

Casalici cantoner ubicat al cor de la ciutat, a la cruïlla entre la plaça Major i el carrer d'Agoders, de planta poligonal. És un edifici d'estil neoclàssic popular, construït l'any 1673 però profundament reformat a principis del segle XX, amb la incorporació d'elements modernistes a la façana. Consta de planta baixa i dos pisos i està arreu magníficament carreuat de pedra tret dels pisos d'una part de la façana a la plaça on hi ha arrebossat. El portal principal és a la plaça amb reixa de ferro molt treballat i un robust motllurament tot al voltant amb un escut central ara llis. El portal s'acompanya de dues grans obertures a cada banda, i al carrer Agoders n'hi ha tres i una discreta porta a l'extrem amb una llinda on figura l'any "1673". A la planta noble hi destaca la tribuna modernista, que ocupa tota la cantonada separant els dos balcons correguts amb balustres de ferro a cada façana. És una tribuna de forja i vitralls policromats amb la llosa balconera amb la cornisa ondulada que es repeteix a semblança, al seu coronament. A les tres obertures del balcó al carrer Agoders hi llueix un escut llis a la llinda. La segona planta presenta un balcó individual per a cada obertura i els que donen a la plaça, es recolzen cadascun sobre dues mènsules. Altrament, sobre la tribuna també hi ha un balcó cantoner, amb dues obertures, i una llosa a semblança de la inferior. De la coberta en sobresurt una bonica torre quadrangular a quatre aigües. A l'interior en destaca la caixa d'escala.

## Notícies històriques

Actualment (2024) l'edifici acull la Cambra de Comerç i Indústria de Tàrrega.
Antigament va acollir la residència d'una personalitat burgesa, Samuel Mestres i Montull, darrer Mestres de la influent nissaga agramuntina, casat amb una Casals, família que dona nom a la casa. Cal dir que la porta de ferro i la reixa de la barana del balcó foren realitzades als tallers Ballarín de Barcelona, tallers que van bastir els fanals del passeig de Gràcia de Barcelona per a Gaudí. Per a ferramentes ornamentals, els grans arquitectes modernistes apostaven pel ferro de forja, conforme a la filosofia de valorar el passat preindustrial català i la recuperació de la forja autòctona, tot reivindicant les formes de treball artesanals i les qualitats artístiques de "peça única". En plena època modernista, les grans serralleries artístiques barcelonines (casa Ballarín, Andorrà o Santamaria) s'encarregaven del muntatge de reixes i balconades i, quan s'esqueia, enriquien l'estructura amb altres elements metàl·lics ornamentals. No en va, editaven catàlegs de les peces que oferien, a manera de peces independents combinables entre si i que realitzades en aparença artesanal i a preus competitius.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Casals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 abril 2024].
# Pont de Parella

El Pont de Parella és un pont de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un pont d'un sol arc, de mig punt i de pedra, situat a uns 100 metres de la carretera C-38. Comunica la carretera amb la capella de Santa Magdalena de Parella. L'alçada en el seu punt màxim respecte el riu és de 25 metres. A la cara nord del pont hi ha una placa amb les dades bàsiques de la construcció del pont: "Propietat de Josep Sitjar, construit l'any 1913 per los jarmans Pallàs".

## Història

El pont va ser construït l'any 1913 per Miquel Pallàs Sala, mestre d'obres de Sant Julià de Vilatorta, per encàrrec de Josep M. de Sitjar i de Togores per poder accedir al mas Perella, de la seva propietat.

## Referències

* 1 2 «Pont de Parella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Pont de Panchorra

El Pont de Panchorra és un pont romà sobre el riu Cabrum, situat al municipi de Resende, a Portugal. Forma part d'una via romana que unia Braga amb Mèrida, de la qual encara subsisteix la prolongació del tauler. Tal com passa en altres ponts romans, és difícil determinar si la construcció actual és l'original o una reconstrucció medieval. El 2013 fou classificat com a Monument d'Interés Públic i està integrat en la Ruta del romànic.

## Referències

* 1 2 3 «Ponte da Panchorra». Direção-Geral do Património Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].

## Enllaços externs

* Pont de Panchorra en el portal de la Ruta del romànic.
# PetroChina

PetroChina Company, Limited (en xinès simplificat: 中国石油天然气股份有限公司, en xinès tradicional: 中国石油天然气股份有限公司) és una empresa petroliera xinesa propietat de China National Petroleum Corporation (CNPC), la major productora de petroli de la Xina, propietat de l'estat. L'actual president és Wang Dongjin.
L'empresa cotitza en les borses de Hong Kong i Nova York i va anunciar els seus plans d'emetre accions a Xangai, el novembre de 2007, i després del seu debut a l'índex d'aquesta ciutat, el seu valor de mercat es va triplicar. També cotitza a la Borsa de Nova York.

## Referències

* ↑ «Dongjin». Arxivat de l'original el 2018-06-27. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ Analysts express optimism about Chinese shares (Xinhuanet.com, with source from Shanghai Daily)
# Cafè del Progrés

El Cafè del Progrés és una obra noucentista de Martorell (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana principal i la posterior tenen el coronament curvilini i tres portals semicirculars separats per pilastres decoratives estriades amb capitells jònics. Al centre hi ha un gran oval envoltat d'una decoració de garlandes. A les façanes laterals, un seguit d'arcs s'enllacen emmarcant les finestres.

## Referències

* ↑ «Cafè del Progrés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 octubre 2018].
# Phragmatobia fuliginosa

Phragmatobia fuliginosa és una papallona nocturna de la subfamília Arctiinae i la família Erebidae. Es troba a la Zona Paleàrtica.

## Descripció

Fa 35-45 mm d'envergadura alar.
Té el tòrax i les ales anteriors de color marró vermellós fosc amb una taca negrosa en forma de coma a l'àpex de la cel·la, rivetejat de carmí. Les ales posteriors són de color carmí amb taques negres.

## Subespècies

* Phragmatobia fuliginosa borealis (Staudinger, 1871) (regions del nord d'Euràsia)
* Phragmatobia fuliginosa melitensis (O. Estrèpit-Haas, 1927) (Malta)
* Phragmatobia fuliginosa paghmani (Lének, 1966) (Transcaucàsia: Azerbaitjan; Iran; nord de l'Iraq ; Afganistan; Àsia central; sud del Kazakhstan; Xina: Xinjiang occidental)
* Phragmatobia fuliginosa pulverulenta (Alpheraky, 1889) (Xina: Xinjiang occidental, Qinghai, Nei Mongol; sud de Mongòlia; sud-est del Kazakhstan, en part)
* Phragmatobia fuliginosa rubricosa (Harris, 1841) (Amèrica del Nord)
* Phragmatobia fuliginosa taurica (Daniel, 1970) (del sud de Turquia a Palestina)

## Biologia

Els adults volen de maig a agost, depenent de la ubicació.
L'ou és gris vermellós.
La larva és grisa, clara o fosca, amb el cap marró negrós. El cos sencer està recobert de pèls vermells. En els dies poc freds de l'hivern les larves de vegades deixen el seu amagatalls i es poden trobar en camins i carreteres, movent-se força de pressa.
Les larves s'alimenten de diverses plantes herbàciesː Rubus fruticosus, Prunus spinosa, Filipendula ulmaria, Plantago lanceolata, Senecio jacobaea, Taraxacum officinale.
La pupa és negra amb l'abdomen marcat de groc.

## Galeria

* Phragmatobia fuliginosa larva
* Phragmatobia fuliginosa larva
* Phragmatobia fuliginosa
* Phragmatobia fuliginosa
* Phragmatobia fuliginosa
* Phragmatobia fuliginosa

## Enllaços externs

* Lepiforumː Phragmatobia fuliginosa
* Funetː Phragmatobia fuliginosa
* UKmothsː Phragmatobia fuliginosa
* Biodiversidad Virtualː Phragmatobia fuliginosa (castellà)