OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pane, vy jste vdova!

Pane, vy jste vdova! (en txec Senyor, vostè és vídua!) és una comèdia cinematogràfica txecoslovaca dirigida per Václav Vorlíček el 1970. El motiu central de la pel·lícula és l'intercanvi de cossos (o intercanvi de cervells), que dona lloc a diverses situacions còmiques. Iva Janžurová va rebre un premi al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Trieste pel seu doble paper a la pel·lícula. També fou exhibida com a part de la secció oficial del X Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror.

## Sinopsi

El rei d'un país decideix abolir l'exèrcit després d'un accident a l'aeroport on un soldat talla el braç del seu cosí. Tanmateix els generals no hi estan d'acord i planegen l'assassinat del rei. El braç executor serà un cos artificial amb el cos de l'actriu Evelina Keleti i el cervell de l'assassí en sèrie Fany Stubová. Com a part del pla maten l'astròleg del rei Stuart Hample, que avisa el rei. Però el cervell d'Hample s'implanta al cos de l'assassí, l'actriu Keleti és assassinada i comença el caos.

## Repartiment

* Iva Janzurová: herecka Evelyna Kelettiová
* Olga Schoberová: herecka Molly Adamsová (com Olinka Bérová)
* Eduard Cupák: major Robert Steiner
* Jirí Sovák: král Rosebud IV.
* František Filipovský: král Oscar XV.
* Cestmír Randa: Generál Omar Otis
* Jan Libícek: kuchar Bobo
* Otto Šimánek: prumyslník Alfred Keletti
* Ludek Kopriva: divadelní rezíser Brand
* Vladimír Menšík: povalec Bloom
* Jirí Hrzán: astrolog Stuart Hample
* Milos Kopecký: Professor Somr,majítel sanatoria
* Lubomír Kostelka: Kelettiho tajemník
* Stella Zázvorková: mary Otisová
* Stella Májová: Gerta, prítelkyne Otisové
* Jaroslav Mares: Generál Hartman
* Helena Ruzicková: vrazedkyne Fanny Stubová (non créditée)
* Ladislav Smoljak: Kritik v divadle (non crédité)
* Zdeněk Svěrák: Kritik v divadle (non crédité)

## Referències

* ↑ Adamovič, Ivan. «300 hlavních filmů». A: Encyklopedie fantastického filmu, 1994, p. 110. ISBN 80-901675-3-5.
* ↑ Březina, Václav. «filmové nakladatelství Cinema». A: Lexikon českého filmu, 1996, p. 285.
* ↑ Sitges: hoy se inaugura el Festival Internacional de Cine Fantástico y de Terror, La Vanguardia, 1 d'octubre de 1977
* ↑ Se inaugura el X Festival de Cine Fantástico y de Terror de Sitges, La Vanguardia, 4 d'octubre de 1977

## Enllaços externs

* Pane, vy jste vdova! a YouTube
# Paneci de Tenos

Paneci (grec antic: Παναίτιος, Panaítios, llatí: Panaetius), fill de Sosímenes, fou un militar natural de Tenos.
Comandava un vaixell que va acompanyar l'armada de Xerxes I de Pèrsia en la seva invasió de Grècia, sembla que obligat, perquè va desertar al camp grec quan en va tenir ocasió, poc abans de la batalla de Salamina, just a temps per donar informació dels plans de la flota persa que coincidien amb el que sabia Aristides, i encara que al principi els grecs no el creien, al final van acceptar les seves informacions.
Mercès a aquesta ajuda, decisiva per la victòria grega, els habitants de Tenos es van incloure en el llistat del trípode dedicat a Delfos al costat de tots el que havien ajudat a destruir les forces bàrbares.

## Referències

* ↑ 2.Panaetius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 108
# Palomino

«Palomino» té aquests significats:
* Palomino (cavall), raça de cavall molt ràpids que tenen com a origen Europa, traslladats a Amèrica
* Pelatge palomino, capa equina de color ocre daurat amb les crineres i cua de color blanc argentat
* Illes Palomino, grup d'illes davant de la Província Constitucional del Callao al Perú
* Antonio Palomino (Bujalance, 1655 – Madrid, 1726), pintor andalús
* Antonio Palomino (músic), músic madrileny de finals del segle xviii
* José Antonio Palomino i Ortiz (Alacant, 1973), futbolista valencià que ocupava la posició de migcampista
* Nom artístic amb què era conegut Bernardo Cortés i Maldonado
* Assassinat de Carlos Palomino
# Panconia de penyal

La panconia de penyal (Crepis triasii (Cambess.) Nyman) és una espècie endèmica de Mallorca, Menorca i Cabrera, del gènere Crepis i que viu sempre a les escletxes de pedres calcàries, on és bastant freqüent i fàcil de trobar. Fa de quinze a quaranta centímetres d'alt. Té una roseta de fulles bassals, bastant enteres, només amb algunes dents. Aquestes fulles solen tenir una mena de dibuix reticulat en relleu, que facilita la identificació de l'espècie quan no està en flor. Els capítols tenen flors grogues, l'involucre dels capítols té unes petites bràctees que s'obren cap a defora. La planta floreix d'abril a juliol.

## Referències

* 1 2 Panconia de penyal Herbari Virtual de la Mediterrània Occidental
* ↑ «Panconia de penyal». Arxivat de l'original el 2010-08-23. [Consulta: 10 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Fotos
# Partit Renovador d'Ordino

El Partit Renovador d'Ordino (PRO) va ser un partit polític andorrà d'àmbit parroquial radicat a Ordino.
L'any 1999 el partit va guanyar les eleccions comunals, esdevenint el seu candidat, Enric Dolsa Font, Cònsol Major d'Ordino. A les següents eleccions comunals, el 2003, Dolsa va ser reelegit cònsol major, aquesta vegada dins de les llistes del Partit Liberal d'Andorra.

## Referències

* ↑ http://www.eleccions.ad/documentacio/anteriors/EC_1999.pdf
# Pangolí de les Filipines

El pangolí de les Filipines (Manis culionensis) és una espècie de pangolí del gènere Manis que només es troba a l'illa de Palawan, a les Filipines. És bastant comú però es veu amenaçat per la caça intensiva.

## Referències

* ↑ «Manis culionensis». Arxivat de l'original el 2009-03-18. [Consulta: 9 maig 2008].
# Partit Comunista Unit de l'Índia

El Partit Comunista Unit de l'Índia (UCPI) és un partit polític indi d'ideologia comunista. Va ser format l'any 1989 quan el Partit Comunista Indi (ICP) liderat per Mohit Sen juntament amb Ramesh Sinha, Meenakshisundaram Kalyanasundaram, David Pandian i SU. Palanisamy; l'All India Communist Party encapçalat per Shripad Amrit Dange i Roza Deshpande; i el Partit Comunista de Panjab encapçalat per Wadhawa Ram i Sukhinder Singh Dhaliwal; van decidir fusionar les seves formacions i fer una crida a la confluència nacional dels comunistes.
La conferència fundacional es va celebrar a Salem, el maig de 1989. Els delegats de Tamil Nadu, Andhra Pradesh, Bengala Occidental, Orissa, Assam, Bihar, Uttar Pradesh, Delhi, Himachal Pradesh, Panjab, Maharashtra, Goa i Kerala es van reunir i van declarar la formació del Partit Comunista Unit de l'Índia. Shripad Amrit Dange i Mohit Sen van ser elegits respectivament president i secretari general del nou comitè central. Shripad Amrit Dange, Mohit Sen, Ramesh Sinha, Roza Deshpande, David Pandian, K.M. Sundram, Sukhinder Singh, K. Manikam, Keshav Sachan i Shyam Narain Tiwari van ser elegits membres del Comitè Polític. El veterà líder comunista Mohit Sen va ser el secretari general del partit fins a la seva mort el 2003.
L'UCPI forma part de la Confederació de Comunistes Indis i Socialistes Democràtics.

## Referències

* ↑ the Hindhu, 19 febrer 2009
* ↑ Glimpses of the history-Indian Communist Movement(1925-1995) page 43 1st para,by Mohit Sen
* ↑ Financial Express - Veteran Communist Leader Mohit Sen Passes Away
* ↑ http://www.hindu.com/2005/02/09/stories/2005020906330400.htm Arxivat 2007-03-01 a Wayback Machine.
# Partit Comunista Treballador de l'Iran-Hekmatista

El Partit Comunista Treballador de l'Iran-Hekmatista (persa: حزب کمونیست کارگری ایران-حکمتیست) és una organització política d'oposició al règim iranià. Fou fundat per Koorosh Modaressi, que és el líder actual, sent el seu lloctinent Rahman Hosseinzadeh. Té activitat militar al Kurdistan Iranià i la seva organització armada són els "Guardians de la Llibertat" dirigits per Abdulà Darabi.
El partit es va formar el 2004 per escissió del Partit Comunista Treballador de l'Iran; tot el partit al Kurdistan Iranià i la meitat del Comitè Central a la resta del país es va passar al nou partit. Va tenir el suport del Partit Comunista Treballador de l'Iraq. El partit es reclamava de la línia de Mansoor Hekmat, el fundador del Partit Comunista Treballador de l'Iran però aquest partit els qualifica d'escissió dretana i amb sarcasme d'anti-hekmatistes o no-hekmatistes.

## Referències i enllaços externs

* Partit Comunista Treballador de l'Iran-Hekmatista - Lloc web oficial
* WPI-H Kurdistan Committe Official website Arxivat 2014-12-18 a Wayback Machine.
* Bikhodayan (Atheists Society) website Arxivat 2006-02-15 a Wayback Machine.
* The Organisation for Emancipation of Woman Official website Arxivat 2016-10-10 a Wayback Machine.
* The International Organization of Iranian Refugees Official Website Arxivat 2021-01-26 a Wayback Machine.
* Abroad Committe Official website Arxivat 2014-02-17 a Wayback Machine.
* Iran Tribune News website Arxivat 2021-03-04 a Wayback Machine.
# Partit Comunista d'Aragó

El Partit Comunista d'Aragó -PCA- és la federació del Partit Comunista d'Espanya -PCE- en la Comunitat Autònoma d'Aragó.

## Història

Els orígens del PCA daten del 1971, quan l'òrgan del Comitè provincial de Saragossa del PCE passa a constituir l'òrgan del Comitè Regional d'Aragó del PCE. El Comitè Regional d'Aragó del PCE a l'abril de 1982, mitjançant un I Congrés constituent, es va constituir sota les sigles Partit Comunista d'Aragó -PCA- com a partit autònom en el si del PCE. El primer Secretari General va ser Luis Martínez.
Al llarg de la seva història recent el PCA ha sofert dues escissions:
* En 1980, quan encara era Comitè Regional d'Aragó del PCE, va sofrir una primera i petita escissió d'un grupuscle prosoviètic que es va constituir com a Partit Comunista d'Aragó, nom que posteriorment va modificar a l'ingressar en el PCPE.
* El 1982 l'expulsió de Santiago Carrillo del PCE va provocar una greu crisi en el PCA, sofrint l'escissió del sector carrillista que posteriorment es va organitzar com a Partit dels Treballadors d'Espanya-Unitat Comunista a tot Espanya.

## Secretaris Generals

| Període | Secretari General |
| 1982 (abril-juliol) | Luis Martínez |
| 1982-1986 | Adolfo Burriel |
| 1986-1993 | Jesús María Garrido |
| 1993-1999 | Juan Manuel Aragüés |
| 1999-2005 | E. Manrique |
| 2005 (gener-novembre) | Christian H. Martín Rubio |
| 2005 - actualitat | Raúl C. Ariza Barra |

## Resultats electorals

Presentant-se com a Partit Comunista d'Aragó va obtenir a les eleccions a Corts d'Aragó de 1983 d'Aragó un diputat per la província de Saragossa, i a les segones eleccions municipals un total de 36 regidors. En les següents eleccions s'ha presentat dintre de la coalició Esquerra Unida i forma parteix de la seva federació aragonesa.
| Eleccions i data | Vots | % | Diputats (d) Regidors (r) |
| Generals de 1977 | 32.728 | 4,96 | - |
| Generals de 1979 | 44.613 | 7,11 | - |
| Municipals de 1979 | | | |
| Generals de 1982 | 20.811 | 2,89 | - |
| Autonòmiques de 1983 | 23.953 | 3,97 | 01 d. |
| Municipals de 1983 | 22.701 | 3,81 | 36 r. |

## Òrgans d'expressió

* Publicacions en la clandestinitat:
** Entre els anys 1970 i 1976 el Comitè Regional d'Aragó del PCE va publicar clandestinament la revista Ofensiva.
** Des de 1968 fins a 1977 l'Organització Universitària del PCE va publicar Crítica.
** Entre 1973 i 1977 les Joventuts Comunistes del PCE d'Aragó van publicar Cierzo.
* Publicacions en la legalitat:
** En l'actualitat com publicació interna el PCA publica Albada Roja.

## Vegeu també

* Esquerra Unida d'Aragó
* Partit Comunista d'Espanya

## Enllaços externs

* (castellà) Partit Comunista d'Aragó
# Peroneutypa

Peroneutypa és a gènere de fongs a la família Diatrypaceae de l'orde de les xilarials.
| Diatrypaceae | Eutypa Diatrype Cryptosphaeria Anthostoma Diatrypella Libertella Eutypella Peroneutypa Peroneutypa corniculata (Ehrh.) Berl. 1902 Peroneutypa bellula (Desm.) Berl. 1902 Peroneutypa scoparia (Schwein.) Carmarán i A.I. Romero 2006 Peroneutypa obesa (Syd.) Carmarán & A.I. Romero 2006 Quaternaria Endoxylina Fassia Dothideovalsa Rostronitschkia Leptoperidia Echinomyces Pogonospora |

## Referències

* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, desembre 2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 13 maig 2010].
* 1 2 3 4 Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.). «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2011. [Consulta: 15 novembre 2014.].
# Videojoc de trencaclosques

El videojoc de trencaclosques és un gènere de videojoc on s'usa la lògica i la rapidesa de reflexos per resoldre trencaclosques o puzzles.

## Tipus
### Arranjament o eliminació de peces

L'objectiu d'aquests jocs és sobreviure el màxim temps possible fins que les peces arriben a l'extrem o omplen la pantalla. Per això s'han de col·locar les peces d'una determinada manera (Tetris, Dr. Mario, Columns) o bé eliminar-les (Frozen Bubble, Zuma). No s'ha de confondre amb els jocs d'acció on les peces o bombollen ataquen el protagonista, com el Pang, que no són jocs de puzzle.

### Relació

Les peces s'eliminen d'un tauler segons un patró, que sol ser buscar un nombre de peces del mateix color o figura o bé s'han de col·locar segons unes restriccions per omplir la pantalla el màxim temps possible (Alchemy, Loopz, Pipe Mania). Aquests jocs poden tenir com a objectiu addicional alliberar peces o descobrir dibuixos i són freqüents com a nivells suplementaris en jocs més amplis.
Dins d'aquest grup es troben també els jocs tipus Pescamines, on s'ha de revelar el patró de les peces segons pistes lògiques (en aquest cas s'indiquen amb números el nombre de mines que toquen a una casella determinada).

### Acció

S'ha de manipular una sèrie de personatges perquè facin accions i completin els nivells. Els personatges actuen com a peces, sense que interaccionin amb l'entorn sense ordres del jugador. La saga més famosa és la dels Lemmings, que ha propiciat diversos títols dins d'aquest subgènere.
També s'engloben aquí els jocs on el protagonista ha d'avançar per un laberint, movent obstacles o alterant-los, com passa a Q*Bert o Sokoban.

### Cerca d'objectes

Els jocs de cerca d'objectes (hidden object games) són un dels gèneres de puzzle més populars dins el gènere de videojoc casual. Es tracta d'usar l'atenció visual per detectar una sèrie d'objectes dins un marc ple de dibuixos o altres objectes, sovint amb un temps limitat i dins d'una història que fa de marc, com passa a la saga Mystery Case Files. Són la versió electrònica de llibres-joc com els d'On és Wally?

### Puzles

Els jocs de puzles o enigmes són aquells que requereixen una reflexió o raonament deductiu per trobar la solució a un problema plantejat. A vegades s'integren dins d'una història i un món explorable, convertint el joc en aventura gràfica, com és el cas de la sèrie Professor Layton.
# Línia 5 (Regional País Valencià)

La línia 5 de Renfe Mitjana Distància al País Valencià uneix l'Estació del Nord amb la Puerta de Atocha. A causa de les obres perquè l'alta velocitat arribe a la ciutat de València, el 2008 es va suspendre la circulació de trens entre València-Nord i València - Sant Isidre causant múltiples problemes als usuaris.
La posada en servei de l'alta velocitat va provocar el tancament de la línia de mitja distància entre València i Madrid, i la transformació en dues vies verdes: una per al tram Tarancón-Conca, i un altre per Conca-Utiel.
Durant les obres de l'AVE, el trajecte entre València-Nord i València - Sant Isidre estava fora de servei, sent aquesta darrera el començament de la Línia 5 de manera temporal.es va realitzar amb la línia 1 del Metro sense cost addicional gràcies al conveni que signaren en el seu dia Renfe i la Generalitat Valenciana. Aprofitant la parada de pas de trens es va construir l'estació intermodal València-Sant Isidre, obrint el camí a la integració tarifària i de bitllets entre els Ferrocarrils de la Generalitat, el Metro, Metrobús i l'EMT.

## Parades

Línia de mitjana distància L5 :

## Referències

* ↑ Domingo, Isabel. «El Gobierno comunica el cierre definitivo del tren entre Utiel y Cuenca» (en castellà). Las Provincias, 29-04-2022. [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ La reduïda estació de Sant Isidre es veu incapaç d'acollir l'allau de viatgers per l'obra de l'AVE (castellà)
* ↑ En desembre de 2009 estarà construïda l'estació intermodal de Sant Isidre (castellà)
* ↑ Renfe finançarà el transbord gratuït en Sant Isidre per als usuaris de les línies C-3 i C-4 (castellà)

## Vegeu també

* Línia 3 (Rodalies València)
* Renfe Operadora

## Enllaços externs

* Renfe Mitjana Distància
# Madaba

Madaba (àrab: مادبا, Mādabā) és la capital de la governació o muhàfadha de Madaba, a Jordània. Té una població de prop de 60.000 habitants. Per població, Madaba és la cinquena població de Jordània. Es troba 35 quilòmetres al sud-oest d'Amman.
És molt coneguda pels seus mosaics de les èpoques romana d'Orient i Omeia i per això porta el sobrenom de Ciutat dels mosaics. D'especial importància és el mapa de Madaba, mosaic-mapa de l'era romana d'Orient amb la representació cartogràfica més antiga que es conserva de Jerusalem, Terra Santa i el Delta del Nil. Data del segle vi i és a l'església ortodoxa grega de Sant Jordi.

## Religió a Madaba

La majoria de la població de Madaba professa la religió islàmica, encara que molts habitants són cristians (entre un 35-40% de la població de la ciutat), existint nombroses esglésies.
# Sumàdih ibn Man

Abu-Utba Sumàdih ibn Man ibn Sumàdih, fou emir rebel d'Almeria vers 1051-1052. Era el segon fill d'Abu-l-Àhwas Man ibn Muhàmmad ibn Sumàdih i com el seu germà gran Muhàmmad ibn Man ibn Sumadih al-Mútassim s'havia casat amb una germana del rei amírida de València Abd al-Aziz ibn Abi Amir, net d'Almansor.
Vers el 1051 a la mort del seu pare Abu-l-Àhwas Man ibn Muhàmmad ibn Sumàdih es va revoltar, segurament amb el suport del rei de València (del que Almeria s'havia independitzat feia pocs anys), però fou derrotat. Aquesta guerra civil, de la que no es coneixen detalls, va servir als Banu Labbun de Lorca per fer-se independents d'Almeria i de València.
La seva sort és desconeguda.

## Referències

* Taifes musulmanes
* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 329
# Eurimedont d'Atenes

Eurimedont (grec antic: Εὐρυμέδων, llatí: Eurymedon), fill de Tucles, fou un general atenès del segle v aC.
Va servir a la Guerra del Peloponnès, i al cinquè any (427 aC) va dirigir una flota de 60 vaixells enviats a Corcira per defensar els interessos atenesos a l'illa amenaçats pels moviments de la flota espartana sota Alcides i Bràsides. La influència atenesa ja havia estat assegurada per un esquadró atenès que havia anat allí de Naupacte, dirigit per Nicòstrat. Eurimedont va agafar el comandant general i va exercir nombroses crueltats a l'illa contra els opositors a la influència atenesa, durant set dies, nominalment fets pel partit proatenenc local, però sens dubte van ser encoratjats o almenys tolerats per Eurimedont, segons diu Tucídides.
A l'estiu següent es va reunir amb Hipònic III i van dirigir les forces ateneses a terra cooperant amb la flota de Nícies, i assolant el territori de Tànagra, derrotant aquesta ciutat i Tebes.
Al final de la campanya va ser nomenat comandant dels reforços enviats a Sicília (425 aC) i va marxar amb 40 vaixells acompanyat dels seus col·legues Sòfocles i Demòstenes. De camí va parar a Corcira on un combat amb la flota espartana es va evitar per una turmenta. Demòstenes va aconseguir fortificar Pilos, però mentrestant, una flota de 60 vaixells espartans va passar cap a Corcira sense ser percebuda. Sòfocles i Eurimedó eren a Zacint, i es van reunir amb Demòstenes a Pilos i van marxar cap a Corcira, on els espartans havien pres el poder a favor del partit oligàrquic.
Els atenesos van atacar l'illa i van restablir la democràcia, però els oligarques van resistir a la muntanya d'Istone fins que finalment es van rendir. No es van respectar les condicions de la rendició i molts oligarques van ser executats. Tucídides diu que Eurimedont i Sòfocles ho van permetre.
Després, Eurimedont i Demòstenes van anar a Sicília, però es van haver de sumar a la pacificació establerta per influència d'Hermòcrates i van haver de retornar a Atenes. Això es va interpretar com un fracàs i Demòstenes i Sòfocles van ser condemnats al desterrament i Eurimedont a una multa.
No torna a aparèixer fins al 414 aC quan junt amb Demòstenes va dirigir l'expedició d'ajut als atenencs a Siracusa. Va morir en els combats d'Epípoles.

## Referències

* ↑ Eurymedon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol.II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 111
# Manu Pineda Marín

Manuel «Manu» Pineda Marín (Màlaga, 1965) és un activista i polític espanyol, conegut per la seva militància pro-palestina.
Nascut el 1965 a Màlaga, va ser militant del Partit Comunista de Màlaga i sindicalista de Comissions Obreres (CCOO). Al setembre de 2011 es va traslladar a Gaza, i, a cavall entre Màlaga i Gaza, va començar a desenvolupar una activitat com a brigadista de Unadikum. També es va traslladar posteriorment a fer activisme a Cisjordània, on va conèixer a la família Tamimi. Va ser proposat com a responsable de la Secretaria d'Internacional del Partit Comunista d'Espanya (PCE) durant el XX Congrés del partit al desembre de 2017. Va ser escollit al novembre de 2018 com a segon de la llista d'Esquerra Unida per a les eleccions al Parlament Europeu de 2019 a Espanya, tot i que la formació preveia llavors unir-se amb Podem i altres confluències.
Candidat finalment al número 6 de la llista de Unides Podem Canviar Europea a les eleccions europees, va resultar elegit eurodiputat.

## Referències

* ↑ Riveiro, Aitor «La ausencia de rivales confirma el tándem Sira Rego-Manu Pineda como candidatos de IU para las europeas». eldiario.es, 05-11-2018 [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ «Manu Pineda: 'El Gobierno español tiene las manos manchadas de sangre palestina'». Palestina Libre, 27-10-2014. Arxivat de l'original el 2023-10-18 [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ García Morales, Manuel «Manu Pineda, elegido responsable de Relaciones Internacionales del PCEActivista social, de trayectoria sindical y entregado a la Solidaridad Internacional». Mundo Obrero, 31-01-2018 [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ Fernández, Carlos «¿Quiénes son los principales candidatos a las europeas de Izquierda Unida (IU)?». elestado.net, 07-11-2018 [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ «IU releva a sus eurodiputados y promueve una lista europea nueva encabezada por una colaboradora de Garzón». Europa Press, 06-11-2018. [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ Junta Electoral Central: «Resolución de 29 de abril de 2019, de la Presidencia de la Junta Electoral Central, de proclamación de candidaturas a las elecciones de diputados al Parlamento Europeo convocadas por Real Decreto 206/2019, de 1 de abril, a celebrar el 26 de mayo de 2019». Boletín Oficial del Estado, 103, 30-04-2019, pàg. 46877. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Poyatos, Pedro G. «Estos son los 54 eurodiputados españoles en Bruselas». La Razón, 30-05-2019 [Consulta: 4 juny 2019].