OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camamilla pudent

La camamilla pudent, herba de la mare o segura (Anthemis cotula), és una espècie de planta amb flors anual de la família de les asteràcies que té una olor forta pudent. És una planta nativa d'Europa, el Nord d'Àfrica, la península Aràbiga i l'Iran però s'ha estès a Amèrica del Nord, Àfrica del Sud, Austràlia i Nova Zelanda, algunes zones d'Àsia i d'Amèrica del Sud. es troba com a vegetació ruderal i en els camps de conreu on es considera com una mala herba.
Addicionalment pot rebre els noms de camamilla, camamilla borda, camamilla de bosc, camamilla de mont, camamil·la de muntanya, camamil·la pudent, garlanda, margarita i ull de bou. També s'han recollit les variants lingüístiques camamila de muntanya, camamilla borde, camamilla pudenta, camamil·la pudenta, camamirla de mont i guirlanda.

## Etimologia

L'epítet específic "cotula" prové de la paraula del grec que significa "tassa", fent referència a la forma de les seves flors. Linnaeus li va donar aquest nom a la seva obra Species Plantarum el 1753.

## Descripció

Anthemis cotula es distingeix de Chamaemelum nobile per la mancança de les escates membranoses que sí que té per sota de les flors Chamaemelum nobile i també per la forta olor que fa A. cotula a més aquesta darrera té fulles similars a les del fonoll.
La seva alçada varia entre els 28 a 56 cm. Les fulles són pinnades. Cada tija acaba en un únic capítol floral que fa uns 2 cm de diàmetre. Els fruits són aquenis.

## Propietats

Indicacions: és antiespasmòdic, emmenagog, emètic, tònic, febrífug, carminatiu, vermífug, vulnerari.

## Sinònims

* Anthemis cotula subsp. psorosperma (Ten.) Arcang.
* Anthemis foetida Lam.
* Anthemis psorosperma Ten.
* Anthemis ramosa Link ex Spreng.
* Chamaemelum cotula (L.) All.
* Maruta cotula (L.) DC.
* Maruta foetida Cass.

## Referències

* ↑ «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
* ↑ Botanic Garden and Botanical Museum Berlin-Dahlem. «Details for: Anthemis cotula» (HTML). Euro+Med PlantBase. Freie Universität Berlin. [Consulta: 17 juny 2008].
* ↑ UniProt. «Anthemis cotula». [Consulta: 17 juny 2008].
* 1 2 «Anthemis cotula». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 23 abril 2022].
* 1 2 «Anthemis cotula» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 23 abril 2022].
* 1 2 Germplasm Resources Information Network (GRIN). «Taxon: Anthemis cotula L.». Taxonomy for Plants. USDA, ARS, National Genetic Resources Program, National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland, 02-05-1992. [Consulta: 17 juny 2008].
* ↑ M. Grieve. «Chamomile Stinking». A Modern Herbal. © Copyright Protected 1995-2008 Botanical.com, 1931. [Consulta: 17 juny 2008].
* ↑ Anthemis cotula en PlantList

## Enllaços externs

* Neltje Blanchan (1917): Wild Flowers Worth Knowin. HTML or TXT fulltext a Project Gutenberg
* Phillpotts, Eden. «ANTHEMIS COTULA». A: Sons of the Morning. G. P. Putnam's Sons, p. 61–71 de 492 pp. [Consulta: 17 juny 2008].
# Manípul (ornament)

* Aquest article tracta sobre un ornament litúrgic. Si cerqueu la unitat de la legió romana, vegeu «Manípul».
El manípul és un ornament en forma de mocador o estola petita, que s'utilitzava a les cerimònies religioses. Es col·loca subjecte a l'avantbraç esquerre sobre la màniga de l'alba. En principi, el manípul va servir com mocador de mà i de cerimònia, però des del segle ix va passar a ser un pur ornament dels ministres consagrats, que es porta pendent del braç esquerre. El seu origen sembla trobar-se als mocadors d'etiqueta que ostentaven els romans a la mappa o mocador de cerimònia que portaven els cònsols en presidir els jocs públics per llançar-lo enmig com a senyal del seu començament.
La seva adopció a la litúrgia es remunta probablement al segle IV i hi ha referències certes que figurava des del segle VI a les mans dels diaques i des del XV a les dels sacerdots i sotsdiaques. De tenir forma de mocador més o menys quadrat com era al començament, va passar definitivament a la de cinta o tira amb apèndixs en els seus extrems des del segle xi. Originalment es realitzaven amb el mateix material que les estoles i les casulles i també s'havien confeccionat antigament amb tela de lli i llana, pel que també s'anomenava pannum linóstinum. A l'edat mitjana es va adornar amb brodats i serrells acabant a vegades amb campanetes igual com l'estola.
Amb les reformes litúrgiques impulsades pel Concili Vaticà II, l'ús de manípul va quedar exclòs de la litúrgia del ritu llatí ordinari. Tanmateix, en virtut del Motu Proprio Summorum Pontificum, del papa Benet XVI, que regula la litúrgia de ritu llatí extraordinària, nomenada popularment com "Missa Tridentina", el Manípul ha tornat a ser un objecte litúrgic en ús.

## Bibliografia

* Naval y Ayerve, Francisco. Tratado compendioso de Arqueología y Bellas Artes (en castellà). Ruiz hermanos, 1922.
# Joachim Hunold

Joachim Hunold (Dusseldorf, Alemanya, 5 de setembre del 1949) és director general d'Air Berlin. Es va fer famós el juny de 2008 quan escrigué una carta atacant el català i negant el seu ús a la seua aerolínia.

## Referències

* ↑ Air Berlin es reafirma en els comentaris despectius contra el català Arxivat 2008-06-07 a Wayback Machine., Vilaweb, 5 de juny 2008 (data d'accés:16-06-08).
* ↑ Indignació contra Air Berlin per haver atacat el català des de la seva revista Arxivat 2008-06-08 a Wayback Machine., Vilaweb, 6 de juny 2008 (data d'accés:16-06-08).
# Andreaeàcies

Les andreaeàcies (Andreaeaceae) són una família de molses de la classe Andreaeopsida que inclou dos gèneres, Andreaea, que conté unes 100 espècies, i Acroschisma. Les andreaeàcies prefereixen hàbitats rocosos des del climes tropicals als àrtics; sobre les roques formen colònies, típicament amb els brots de color vermellós a negrenc. Les càpsules tenen forma de llanterna de paper.
Els va donar el nom Jakob Friedrich Ehrhart en honor del seu amic J.G.R. Andreae.

## Referències

* ↑ Buck, William R. & Bernard Goffinet. 2000. "Morphology and classification of mosses", pages 71-123 in A. Jonathan Shaw & Bernard Goffinet (Eds.), Bryophyte Biology. (Cambridge: Cambridge University Press). ISBN 0-521-66097-1
* ↑ Transactions of the Linnean Society of London, Volume 10, p. 381, Linnean Society of London, 1811

## Enllaços externs

* Zander, Richard H. 2007. Bryophyte Flora of North America: Andreaeaceae
# Paraliparis plagiostomus

Paraliparis plagiostomus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids. Fa 13,7 cm de llargària màxima. Té seixanta-cinc vèrtebres. És un peix marí i batidemersal que viu entre 987 i 993 m de fondària al talús continental. És bentònic. Es troba a l'Índic oriental: la costa occidental de Tasmània (Austràlia). És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriashev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriashev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Maresmes de Can Camins

Aquesta zona humida és, juntament amb l'estany de la Roberta el que queda de la zona humida anteriorment anomenada "Basses del Golf-Maresmes de Can Camins, que ha estat pràcticament destruïda per les obres d'expansió de l'aeroport del Prat.
Es tracta d'una zona de maresmes, formada bàsicament per jonqueres halòfiles i prats humits, situada al costat de la platja del Prat de Llobregat, a l'espai conegut com la pineda de can Camins.
L'espai té interès com a mostra relictual d'uns hàbitats que abans ocupaven una superfície molt superior en tot aquest sector i que han experimentat forts impactes a causa de la sobrefreqüentació humana i el creixement de diverses infraestructures (pistes asfaltades i aparcaments de vehicles a la platja del Prat, ampliació de l'aeroport del Prat, etc.).

## Referències

* 1 2 3 «Maresmes de Can Camins». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 29 juliol 2014].
# Josep Escaner i Fontavella

Josep Escaner i Fontavella (València, 9 de desembre de 1698 - València, 10 de setembre de 1771) fou un religiós dominic, gramàtic i poeta en llatí.
Vestí l'hàbit en el convent de Predicadors de València el 10 de setembre de 1715, i professà l'11 del mateix mes de l'any següent. Ensenyà gramàtica llatina durant molts anys en el col·legi de Tortosa, i obtingué dues vegades el priorat en el convent de Castelló de la Plana i una en el d'Ulldecona. El 1755, amb motiu de les festes amb què fou celebrat a València el tercer centenari de la canonització de sant Vicent Ferrer, compongué dues obres en llatí macarrònic: un ban cridant a la festa en els quatre quarters de la ciutat (Russafa, Campanar, Benimaclet i Patraix), en noranta-dos versos heroics, intitulat Vandus generales…, que fou tan ben rebut que s'hagué de reimprimir moltes vegades, i una Risposta particularis… en cent vuitanta-set versos heroics. Tant l'una com l'altra s'imprimiren sense fer-hi constar el nom de l'autor. De caràcter diferent és l'altra obra, en dístics llatins, reportada també per Just Pastor Fuster: la descripció dels llocs de la Vall d'Uixó en cinc-cents deu versos manuscrits que Escaner dedicà al seu gran amic i corresponsal, el jurista Bernat Ballester.

## Obres

* Vandus generales heroico macarronicus pervetusti rati penati mandatus publicari, et intimari per vos veridarios… Expeditus Valentiæ, ac firmatus super Micaletum manu propia ipsius Ratipennati subscribentibus Gigantibus et Nanis antiquioribus die 28 Maii anni 1755. València: Imp. José Tomás Lucas.
* Risposta particularis heroico macarronica primi quartelis urbis, data in Capitali ipsius nempe Ruzafa, die 7 Junii ann. 1755. Llonchæ oliariæ forti sustentatori Engonario veretariorum primo, quam portavit ad pervetustum Ratum pennatum die 7 ejusdem mensis. València: Imp. José Estevan Dolz.
* Descripción de los lugares recayentes en la Valle de Uxó, reino de Valencia, ms. conservat en la llibreria dels Dominics de València.

## Referències

* ↑ Fuster, Just Pastor. Biblioteca valenciana de los escritores que florecieron hasta nuestros días. Vol. II. València: Imp. Ildefonso Mompié, 1830, p. 63.
# Chiesanuova (Itàlia)

Chiesanuova és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 40 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 233 habitants.
Chiesanuova limita amb els següents municipis: Frassinetto, Pont Canavese, Borgiallo i Cuorgnè

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 9 abril 2020].
# Vall del riu Medjerda

La Vall del riu Medjerda és el territori de Tunísia situat a ambdós costats del riu Medjerda que és el principal del país. Es divideix en dos partes diferenciades:
Dins d'aquesta segona es poden incloure terres de les governacions de Bizerta, Ariana i Manouba. Es tracta d'una zona al·luvial en general plana que rep nombrosos oueds. És la zona millor conreada del país i la de més producció agrícola. El riu passa tocant o molt proper per diverses ciutats, les principals de les quals són Medjez El Bab, Tebourba i Utique, però la regió inclou nombroses viles menors la majoria a una certa distància del riu.
# Paraliparis stehmanni

Paraliparis stehmanni és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 19,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 2.119 i 2.600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Collett R., 1879. Fiske fra Nordhavs-expeditionens sidste togt, sommeren 1878. Forh. Vidensk. Selsk. Christiania v. 14. 1-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1986. Review of the snailfish genus Paraliparis (Scorpaeniformes: Liparididae) of the Southern Ocean. Theses Zoologicae v. 7: i-iv + 1-204.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Stein, D.L. i A.P. Andriàixev, 1990. Liparididae. p. 231-255. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.). Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Naftogaz

Naftogaz (en ucraïnès: Нафтогаз України o НАК), o sigui 'Petroli i gas d'Ucraïna', és la companyia de propietat estatal d'Ucraïna que es fa càrrec de l'extracció, del transport i del refinament del gas natural i del petroli brut. Aquesta companyia es coneix sobretot mundialment arran de la crisi del gas entre Ucraïna i Rússia que l'oposà al gegant rus Gazprom. Naftogaz també és activa a Egipte i als Emirats Àrabs Units. El seu director executiu és Andrí Kobolev.
El 2018 pagà 137.000 milions de hrívnies en impostos i dividends, xifra equivalent a un 15% del pressupost estatal.

## Referències

* ↑ Ukraine sets gas offer but wants no middleman, Reuters (1 juliol 2009).
* ↑ «Приніс бюджету 137 млрд: названий найбільший платник податків України» (en ucraïnès), 9 gener 2019. [Consulta: 20 abril 2021].

## Enllaços externs

* Web de la companya Naftogaz
# Brush

«Brush» té aquests significats:
* Brush (Califòrnia),
* Brush (Colorado), població dels Estats Units a l'estat de Colorado
* Brush Creek, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Brush Prairie, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
* Charles Brush (Euclid Township, Ohio, 1849 - 1929), inventor, emprenedor i filantrop estatunidenc
* USS Brush
# Josep Escofet i Vilamasana

Josep Escofet i Vilamasana (Piera, 1884 - Barcelona, desembre 1945) fou un periodista i escriptor català.
Residí uns quants anys a l'Havana i a Mèxic. En aquesta darrera ciutat va néixer el 27 de novembre de 1905 la seva filla Pilar Escofet i Benítez (1905-1937), fruit del seu matrimoni amb Josefina Benítez. Pilar Escofet fou professora d'institut vinculada a la Junta per a l'Ampliació d'Estudis. Josep Escofet utilitzà el pseudònim de Fausto per fer les cròniques i crítiques musicals a La Vanguardia, diari que del 1920 al 1933 va ser codirector en col·laboració amb Agustí Calvet, Gaziel. L'any 1933 va marxar a dirigir la redacció del diari a Madrid.
Publicà biografies de divulgació, com a Sor Juana Inés de la Cruz (1910) i Juan Ponce de León (1924), sovint amb el pseudònim de Juan Cabal.
Després de la guerra civil espanyola va ser sotmès a un consell de guerra sumaríssim, sent condemnat a dotze anys de presó per resolució de 1942.

## Referències

* ↑ Registres parroquials de Ciutat de Mèxic. Maria Pilar Andrea Escofet, número de registre 381, batejada el 31 de desembre de 1905.
* ↑ «Escofet Benítez, Pilar». JAE Educa. [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ «Los bailes rusos en el Liceo». Diari Ara. [Consulta: 19 març 2018].
* ↑ «La dirección de "La Vanguardia"». El Diluvio, 25-03-1933, pàg. 10.
* ↑ «Josep Escofet i Vilamasana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «ESCOFET VILAMASANA, José - Número de causa TMT3: 021442». [Consulta: 20 març 2019].
# Club Bàsquet Femení Viladecans Sports

El Club Bàsquet Femení Viladecans Sports és un club de basquetbol femení de Viladecans, fundat el 1998.
Nascut com a escissió de la secció femenina del Club Bàsquet Viladecans, aconseguí a la seva primera temporada el subcampionat de primera catalana. Entre d'altres títols, ha guanyat la primera Lliga catalana de femenina 2 la temporada 2003-04 i repetí títol la temporada 2022-23. A nivell estatal, ha competit durant moltes temporades a la Lliga femenina 2. Disposa de diversos en categories de formació i d'escola de bàsquet, juga els seus partits al Pavelló Atrium Viladecans. Entre d'altres jugadores, destaca Sònia Pascual, membre de l'entitat des de la seva fundació, entrenadora de categories infantils i presidenta del club des de 2019.

## Referències

* ↑ «Club Bàsquet Femení Viladecans Sports». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Viladecans, nou campió de la Lliga Catalana AON 2022 LF2 a Vic». FCBQ, 25-09-2022. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ «La presidenta, entrenadora i jugadora del Viladecans al Basquetmania». FCBQ, 21-12-2012. [Consulta: 31 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Club Bàsquet Femení Viladecans Sports - Lloc web oficial
# Rolamite

El dispositu rolamite és un mecanisme que permet moviments guiats, rectilinis o rotatius, amb un fregament molt baix. Fou inventat als Sandia National Laboratories a la dècada de 1960. Segons algunes opinions és l'única màquina simple inventada al segle vint.
Les seves aplicacions inclouen interruptors, termóstats, vàlvules, bombes, embragatges i altres.

## Referències

* ↑ Hearst Magazines. Popular Mechanics. Hearst Magazines, febrer 1968, p. 92–. ISSN 00324558.
* ↑ Hearst Magazines. Popular Mechanics. Hearst Magazines, abril 1969, p. 217–. ISSN 00324558.
# Unión Deportiva Socuéllamos Club de Fútbol

La Unión Deportiva Socuéllamos Club de Fútbol és un equip de futbol de la ciutat de Socuéllamos (Ciudad Real) Espanya. Va ser fundat el 1924.

## Història

Cap a l'any 1917 apareixen a la ciutat dos clubs anomenats Sporting Foot-ball Club (camisa blava i blanca a franges i pantaló blau) i Club Deportivo Socuéllamos (samarreta i pantaló blancs). Ambdós clubs desaparegueren i el juny de 1924 nasqué la Unión Deportiva Socuéllamos (camisa blava i pantaló negre).
Després de la guerra, el 1940 es crearen el CD Socuéllamos Frente de Juventudes (camisa blanca i blava i pantaló blanc) i Educación y Descanso Socuéllamos. Aquest mateix any s'inaugurà el camp Paquito Giménez. El 1943 es constituí el Club Deportivo Socuéllamos (camisa blanca i blava i pantaló blanc). El 1950 es creà el Socuéllamos Club de Fútbol (camisa i pantaló blau). L'actual Unión Deportiva Socuéllamos Club de Fútbol va néixer el 1960.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1961/62 | 4 | Regional | — |
| 1962/63 | 4 | Regional | — |
| 1963/64 | 3 | 3a | 6è |
| 1964/65 | 3 | 3a | 6è |
| 1965/66 | 3 | 3a | 12n. |
| 1966/67 | 3 | 3a | 5è |
| 1967/68 | 3 | 3a | 12n. |
| 1968–90 | 5 | Regional | — |
| 1990/91 | 4 | 3a | 4è |
| 1991/92 | 4 | 3a | 12n. |
| 1992/93 | 4 | 3a | 8è |
| 1993/94 | 4 | 3a | 20è |
| 1994/95 | 5 | Regional | — |
| 1995/96 | 5 | Regional | — |
| 1996/97 | 4 | 3a | 9è |
| 1997/98 | 4 | 3a | 17è |
| Temporada | Nivell | Divisió | Posat |
| 1998/99 | 4 | 3a | 11è |
| 1999/00 | 4 | 3a | 6è |
| 2000/01 | 4 | 3a | 19è |
| 2001/02 | 5 | 1a Aut. Pref. | 1r. |
| 2002/03 | 4 | 3a | 12n. |
| 2003/04 | 4 | 3a | 10è |
| 2004/05 | 4 | 3a | 17è |
| 2005/06 | 4 | 3a | 8è |
| 2006/07 | 4 | 3a | 17è |
| 2007/08 | 4 | 3a | 16è |
| 2008/09 | 4 | 3a | 5è |
| 2009/10 | 4 | 3a | 16è |
| 2010/11 | 4 | 3a | 11è |
| 2011/12 | 4 | 3a | 16è |
| 2012/13 | 5 | 1a Aut. Pref. | 1r. |
| 2013/14 | 4 | 3a | 2n. |
| 2014/15 | 3 | 2a.B | 8è |
| 2015/16 | 3 | 2a.B | 3r. |
* Temporades en Segona Divisió B: 3 (inclosa la temporada 2016/17)
* Temporades en Tercera Divisió: 30

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Unión Deportiva Socuéllamos Club de Fútbol». lafutbolteca.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Unión Deportiva Socuéllamos Club de Fútbol - Lloc web oficial
# PA 8

PA 8 és una pintura sobre taula que fa 122,5 x 137,5 cm i està datada a l'any 1960. L'obra fou creada per Equipo 57 i correspon a un període de més concretació teòrica del grup artístic que es va donar posteriorment als anys de creació del grup.
Aquesta obra és una pintura sobre taula creada en 1960. Actualment està exposada a l'Institut Valencià d'Art Modern (IVAM).
L'obra representa una de les principals idees d'aquests artistes, la interpretació plàstica, l'espaicolor en un plànol bidimencional. En aquesta obra podem distingir fàcilment quatre espaicolors que en conjunt creen un efecte de moviment gràcies a la perspectiva donada per la combinació pictòrica de l'obra. S'hi poden apreciar els principis d'investigació plàstica característic del gup a més de la creació analítica i racional.
En la obra s'anul·la la subjectivitat i queda borrada qualsevol emprempta dels artistes.

## Referències

* 1 2 Institut Valencià dÁrt Modern. 50 obras maesstras de la Colección del IVAM : 1900-1950. València: Institut Valencià dÁrt Modern, 2019. ISBN 978-84-482-6416-1.
# Naftuah

Segons el Gènesi, Naftuah o Neftalí és fill de Misraim (fill de Cam i net de Noè). Els seus descendents se'ls anomena naftuhites.
Segons l'exegeta bíblic medieval Saadia Gaon, els naftuhites habitaren la ciutat de Birma (a la regió d'egipte Al Gharbiyah), i foren coneguts anteriorment com a Parmiin.

## Referències

* ↑ «Genesis 10:13 - Egypt was the father of the Ludites, Anamites, ...» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ Saadia Gaon. Comentaris del rabí Saadia Gaon sobre la Torà (en hebrew). Yosef Qafih. Jerusalem: Mossad Harav Kook, 1984, p. 33.
# Christina Schweinberger

Christina Schweinberger (Jenbach, 29 d'octubre de 1996) és una ciclista austríaca, que competeix en la modalitat de carretera. Actualment milita a l'equip Fenix-Deceuninck.

## Palmarès en ruta

2022
* Campiona d'Àustria en ruta
* Campiona d'Àustria en contrarellotge
* Medalla de bronze al Campionat del Món de ciclisme en ruta
* Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová

## Referències

* ↑ «[https://www.uci.org/rider-details/98623 CHRISTINA SCHWEINBERGER]» (en anglès). UCI. [Consulta: 3 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats