OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jesús Miguel García Iturrioz

Jesús Miguel García Iturrioz (Portugalete, 1955) és un exprofessor, redactor i esperantista basc.
Va aprendre esperanto l'any 1980 i va portar a terme l'activitat en relació amb la llengua principalment al Grup Esperantista de Bilbao, en el qual va ocupar diferents càrrecs, com ara president, secretari, tresorer i bibliotecari. Va ser l'organitzador principal del 49è Congrés Espanyol d'Esperanto el 1989 i del 6è Congrés Europeu d'Esperanto el 2004, tots dos celebrats a la mateixa ciutat.
Durant molts anys ha estat redactor de "Nia Ponto", l'òrgan oficial del Grup Esperantista de Bilbao, i ha publicat diversos escrits i articles. Va ser el coordinador de la traducció al castellà de Zamenhof Street de Roman Dobrzynski. És també autor de Historia de la Llengua Internacional Esperanto a Biscaia (en castellà).
Va ser professor de matemàtiques a la Universitat del País Basc fins que es va jubilar el 2016. Al llarg de molts anys va dirigir un curs d'esperanto reconegut per la universitat com a assignatura oficial.
D'ençà del 2017, és tresorer de la Federació Espanyola d'Esperanto.

## Referències

* ↑ «Kampanjo por kantigi la eŭropan himnon en Esperanto» (en esperanto). edukado.net, 09-05-2012. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ Basurto, José. «"El esperanto es mucho más fácil que el euskera"» (en castellà). Deia, 02-10-2010. [Consulta: 24 abril 2023].
* 1 2 3 «Kial ne esperanto kiel lingvo de Europo?» (PDF) (en castellà). Periódico de Bilbao, 01-08-2004. Arxivat de l'original el 2023-04-11. [Consulta: 15 abril 2023].
* ↑ «Ser de Bilbao (06/06/2014)» (en castellà). Cadena SER, 06-06-2014. [Consulta: 24 abril 2023]. «Hoy hacemos un homenaje al Grupo Esperantista de Bilbao, que se fundó en 1906, y que perdura en nuestros días. Jesús Miguel García Iturrioz es uno de los portavoces de este grupo formado por 60 socios.»
* ↑ «Bilbao acoge el congreso europeo de esperantistas» (en castellà). Cinco Días. El País, 26-08-2004. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «La calle Zamenhof : libro escrito según las conversaciones mantenidas con el Dr. L.C. Zaleski-Zamenof» (en castellà). Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 23 abril 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista d'Euskal Telebista a Jesús Miguel García Iturrioz i altres membres del Grup Esperantista de Bilbao el 2008 Arxivat 2022-11-27 a Wayback Machine.
# Joseph Reiter

Joseph Reiter (Braunau am Inn, 19 de gener de 1862 - Bad Reichenhall, 2 de juny de 1939) fou un educador musical, mestre de direcció, director de banda i compositor alemany.
Des de 1908 fou director del Mozarteum de Salzburg. Se li deuen diverses òperes, entre elles, Frithjof; Der Bundschuh; Der Totentanz (Dessau, 1908); Ich aber preise die Liebe (Dessau, 1912); un gran nombre de cors per a veus d'homes, cinc quartets per a instruments d'arc, balades, cors mixtes, etc...

## Referències

* ↑ Wessely, O. «Reiter, Josef (1862-1939), Komponist». Österreichisches Biographisches Lexikon und biographische Dokumentation, 1815-1950, Bd. 9, Lfg. 41, 1984, pàg. 65-66 [Consulta: 25 agost 2019].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 419. (ISBN-84-239-4550-2)
# Joseph René Bellot

Joseph René Bellot (8 de març de 1826 – 18 d'agost de 1853) va ser un explorador de l'àrtic francès.

## Biografia

Bellot nasqué a París, però la seva família es traslladà a Rochefort el 1831. Als 15 anys entrà a l'Ecole Navale de Brest. El 1845 va participar en l'expedició anglo-francesa a Madagascar, i va rebre la creu de la Legió d'Honor. Més tard participà en una altra expedició anglo-francesa per blocar el Río de la Plata i obrir-lo al comerç.
El 1851 s'uní a l'expedició a l'Àrtic comandada per William Kennedy a la recerca de Sir John Franklin.
El febrer de 1852, Kennedy i Bellot sortiren dels seus quarters d'hivern a Batty Bay en un trineu de gossos fins Brentford Bay, on descobriren l'Estret de Bellot. Continuaren cap a l'oest a Prince of Wales Island fins Ommanney Bay, retornant a Batty Bay via Peel Sound i Cape Walker — un total de 1,800 km (1,100 mi).
L'agost de 1852 desaparegué en una obertura del gel a Wellington Channel.

## Notes

* ↑ Chisholm, 1911, p. 704–705.
* 1 2 Chisholm, 1911, p. 705.

## Referències

* Coleman, E C. The Royal Navy in Polar Exploration from Franklin to Scott. Tempus Publishing, 2006.
Attribution
* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
* Bellot, Joseph René. Memoirs of Lieutenant Joseph René Bellot, with his Journal of a Voyage in the Polar Seas in Search of Sir John Franklin. Londres: Hurst and Blackett, 1855.
* Joseph René Bellot.
* Bellot Strait.
* William Kennedy.
# Joseph Renner (junior)

Joseph Renner (Ratisbona, 17 de gener de 1868 - Ratisbona, 17 de juliol de 1934) fou un organista i compositor alemany, era fill del pedagog musical del seu mateix nom Joseph Renner (1832-1895).
Va ser deixeble del mestre Rheinberger i des de 1893 fou organista de la catedral de la seva ciutat natal, encarregant-se tres anys més tard d'ensenyar l'orgue en l'escola de Música religiosa de la mateixa ciutat. Era adversari del moviment iniciat per la Cäcilienverein per a desterrar la música instrumental de l'església.
Va compondre moltes obres de música sagrada, com 14 Rèquiem, 10 misses, ofertoris, motets, etc., 2 sonates, 12 tríos, 30 preludis i 3 suites per a orgue, així com lieder per i cors per a veus d'homes, serenates per a piano i violí i la comèdia lírica Joseph Haydn.
També va publicar l'estudi Moderne Kirchenmusik und Choral i un Assaig sobre les misses de Rheinberger.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 860. (ISBN-84-239-4550-2)
# Jorge Dioni López

Jorge Dioni López (Benavente, 1974) és un periodista i escriptor espanyol.

## Trajectòria

Al llarg de la seva carrera professional ha col·laborat en publicacions com ara Sport, Marca, Metro o Vanity Fair, i en emissores de ràdio com Cadena SER, Radio Nacional de España o Ràdio Gràcia. També ha realitzat tasques de redacció, correcció i edició per a diverses empreses i institucions, així com tasques de comunicació corporativa.
Dioni ha participat en dues antologies de temàtica diversa, Segunda parábola de los talentos (2011) i La carne despierta (2013), ambdues publicades per Gens Ediciones. El seu assaig La España de las piscinas (Arpa, 2021), que analitza les polítiques urbanístiques de les darreres dècades a Espanya i el seu impacte sociopolític, ha estat reconegut com el millor assaig de l'any pel Gremi de Llibreries de Madrid. El 2023 va escriure El malestar de las ciudades en què analitza problemes de les ciutats contemporànies com són la gentrificació, la contaminació, l'especulació i la privatització de l'espai públic, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Jorge Dioni López - Periodista y Escritor» (en castellà). YANMAG, 27-01-2022. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ Mañana, Carmen. «Hay una mirada condescendiente de parte de la izquierda sobre los PAU» (en castellà). El País, 07-12-2021. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ Sánchez Caballero, Daniel. «Jorge Dioni López: "Desde 2011 se ha puesto en circulación más dinero que nunca, pero ¿dónde está? En los fondos"» (en castellà), 14-05-2023. [Consulta: 4 juny 2023].
# Jorge Díaz Cortés

Jorge Díaz Cortés (Alacant, 1962) és un guionista i escriptor alacantí. Va passar la seva infància a Portugal però a la seva tornada es va llicenciar en periodisme per la Universitat Complutense de Madrid. Ha treballat com a guionista en els programes Tan Contentos, El Club de los espabilados o La Noche Prohibida i ha escrit guions en sèries com Hospital Central, El don de Alba, Ciega a citas, Víctor Ros o Acacias 38. El 2009 va publicar la seva primera obra, Los números de elefante, sobre la vida dels emigrants espanyols a Rio de Janeiro durant els anys 50. Després va publicar les novel·les històriques La justícia de los errantes (2012), Cartas a palacio (2014) i Tengo en mi a todos los sueños del mundo (2016). El 2021, sota el pseudònim Carmen Mola i juntament amb Antonio Mercero i Agustín Martínez, va guanyar el premi Planeta, dotat amb un milió d'euros, amb la novel·la "La bestia".

## Referències

* 1 2 Lázaro, Margarita. «¿Quién es Carmen Mola? Conoce a Antonio Mercero, Agustín Martínez y Jorge Díaz, los autores escondidos tras este seudónimo» (en castellà). Europa FM, 15-10-2021. [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ «Carmen Mola, pseudònim de tres guionistes, guanya el Planeta, dotat amb un milió d'euros». 324cat. CCMA, 15-10-2021. [Consulta: 16 octubre 2021].
# Lòcul

Un lòcul (del llatí: loculus que vol dir «lloc petit», i en anglès:Locule amb el plural com locules o loculi) és cadascuna de les cavitats de què consta un òrgan animal o vegetal, especialment un ovari vegetal, un fruit o un esporangi En les plantes el terme lòcul normalment es refereix a una cambra dins un ovari gineceu o carpel de les flors i fruits. Depenent del nombre de lòculs en un ovari, els carpels i fruits poden ser classificats com unilocular, bilocular o multilocular. Els lòculs contenen els òvuls o les llavors. El terme lòcul també es pot referir a les cambres dins l'antera que contenen pol·len. En els ascomicets hi ha el grup dels Loculoascomycetes en els quals els lòculs són cambres que contenen ascs i ascòspores.

## Referències

* ↑ http://www.termcat.cat/ca/Cercaterm
* Un fruit de tomàquet bilocular
* Un fruit de tomàquet multilocular
# Agiez

Agiez és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, està situat al districte del Jura-Nord vaudois.

## Vegeu també

* família Agassiz

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Agilfrid

Agilfrid (nascut a l'inici del segle viii, mort el 787) era un monjo benedictí de l'abadia de Saint-Amand-les-Eaux, abat de l'Abadia de Bavó de Gant i bisbe de Lieja de 769 fins a la seva mort.
Eixia d'una família noble franca ben introduïda a la cort de Carlemany, que va atorgar-li privilegis importants per al seu bisbat. Segons un llibre de comptes de l'abadia de Lobbes va haver d'acollir el rei Desideri d'Ístria i sa esposa Ansa després de la seva desfeta.
Probablement participà en la introducció del catolicisme a Saxònia i fundà una església a Osnabrück. L'atribució d'una hagiografia sobre Bavó de Gant que hauria escrit és dubtosa.

## Referències

* ↑ Variants ortogràfics: Agelfredus, Egelfredus, Eilfried, Agilfried, Agilfride, Agilfroid
* ↑ de Ram, F. X.. «Agilfride ou Agilfroid». A: Biographie Nationale de Belgique (en francès). tom 1, 1866, p. 125-126.
* ↑ Kaemmerer, Walter. «Agilfried». A: Neue Deutsche Biographie (NDB) (en alemany). tom 1. Berlín: Duncker & Humblot, 1953, p. 94.
# Madge Blake

Madge Blake (Kinsley, Kansas, 31 de maig del 1899 - Pasadena, Califòrnia, 19 de febrer del 1969) fou una actriu estatunidenca coneguda principalment pel seu paper de tieta Harriet Cooper a la sèrie de l'ABC Batman, emesa als anys seixanta.
A més del seu paper a Batman, Blake fou la desconcertada mare de "Larry Mondello", a Leave It to Beaver (1957), l'efusiva i tafanera columnista Dora Bailey a Cantant sota la pluja (1952), i també fou model per una de les fades de la versió animada de Disney de La bella dorment (1959).
Blake també feu el paper de "Flora McMichael", juntament amb Walter Brennan, a la sèrie de l'ABC The Real McCoys, una popular comèdia de situació dels anys cinquanta i seixanta que girava al voltant d'una família de Virgínia Occidental traslladada al sud de Califòrnia.
Abans del seu paper a Batman, va intervenir a l'episodi pilot de The Addams Family (emès als Estats Units el setembre del 1965) com Miss Comstock, una directiva del col·legi dels nens Addams. Blake també va aparèixer en un episodi memorable de I Love Lucy el 1957 amb Georges Reeves com a artista convidat amb el paper de Superman.
Amb la seva salut deteriorant-se, el seu paper de tieta Harriet fou reduït, i amb la presentació del personatge de Batgirl a la temporada tercera i final de Batman només va poder intervenir-hi en dos episodis com a artista convidada. Va morir per un infart agut de miocardi poc després que es cancel·lés la sèrie, als 69 anys. Està enterrada al cementiri "Grand View Memorial park" a Glendale (Califòrnia).

## Filmografia

* Adam's Rib (1949)
* A Life of Her Own (1950)
* Between Midnight and Dawn (1950)
* Finders Keepers (1951)
* The Prowler (1951)
* M (1951)
* No Questions Asked (1951)
* Queen for a Day (1951)
* Rhubarb (1951)
* A Millionaire for Christy (1951)
* Un americà a París (1951)
* Cantant sota la pluja (1952)
* Skirts Ahoy! (1952)
* Washington Story (1952)
* Something for the Birds (1952)
* The Iron Mistress (1952)
* It Grows on Trees (1952)
* The Bad and the Beautiful (1952)
* It Happens Every Thursday (1953)
* The Band Wagon (1953)
* Dangerous Crossing (1953)
* The Long, Long Trailer (1954)
* Rhapsody (1954)
* Fireman Save My Child (1954)
* Brigadoon (1954)
* Ricochet Romance (1954)
* Ain't Misbehavin' (1955)
* The Private War of Major Benson (1955)
* Sempre fa bon temps (1955)
* The Tender Trap (1955)
* Glory (1956)
* Please Murder Me (1956)
* The Solid Gold Cadillac (1956)
* Kelly and Me (1957)
* Designing Woman (1957)
* Loving You (1957)
* All Mine to Give (1957)
* The Heart Is a Rebel (1958)
* Please Don't Eat the Daisies (1960)
* Sergeants 3 (1962)
* Looking for Love (1964)
* The Trouble with Angels (1966)
* The Last of the Secret Agents? (1966)
* Batman (1966)
* Follow Me, Boys! (1966)

## Referències

* ↑ «Madge Blake | Reparto, Equipos adicionales» (en espanyol europeu). [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ The Cast of Batman Arxivat 2017-05-11 a Wayback Machine. a findadeath
* ↑ Sleeping Beauty (1959) a Turner Classic Movies
* ↑ Madge Blake a Internet Movie Database (anglès)

## Enllaços externs

* 1966 Batman TV Heroes - Madge Blake
# Manuel Álvarez Raigada

Manuel Álvarez Raigada (La Bañeza, Castella i Lleó, 1944), és un escriptor castellà resident a Barcelona. Des de ben jove es va aficionar a la fotografia, fins a arribar a instal·lar un laboratori al seu propi domicili. El 1969 va traslladar-se a Barcelona i va començar a compaginar el treball d'Arts Gràfiques amb el de fotografia. Ha col·laborat en nombroses ocasions amb l'Ajuntament de Barcelona i amb la Gran Enciclopèdia Catalana, per la realització de llibres. Té en possessió una vintena de premis fotogràfics i ha exposat en diferents punts d'Espanya.

## Referències

* ↑ Manuel Alvarez Raigada. Sant Andreu de Palomar, més que un poble. Vers.art, 1998. ISBN 978-84-922646-2-9 [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ «Directori d'autors locals del districte de Sant Andreu». Web. Biblioteca Pública Ignasi Iglésias, 2013. [Consulta: 30 maig 2013].
# Manuel Valldeperes i Jaquetot

Manuel Valldeperes i Jaquetot (Barcelona, 1902 — Santo Domingo, República Dominicana, 25 de novembre de 1970) fou un escriptor i periodista català.
Llicenciat en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona. Fou col·laborador a La Publicitat i altres diaris. Va publicar diverses novel·les, obres de teatre, llibres d'assaig i articles. Les seves obres són més aviat de caràcter popular i sentimental.
Els anys trenta fou funcionari de la Generalitat i estigué adscrit políticament a Acció Catalana. Com a funcionari s'adherí a l'Associació Cultura i Esport-Generalitat de Catalunya. (ACE-GC), dins la qual va esdevenir, a partir de 1932, soci de la Secció de Mutualisme. Posteriorment, el 1933, s'incorporà a l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya (AFGC).
En acabar la Guerra Civil el 1939 s'exilià a la República Dominicana. Allà dirigí el diari La Nación i la secció d'art i literatura d'El Caribe, d'on fou un destacat crític.

## Obra literària

Novel·la
* Epistolari d'una dona de món (1927)
* Una vida (1934)
* Ombres entre tenebres (1941), reportatge novel·lat sobre la retirada de la guerra i els camps de concentració francesos. Publicat per Adesiara editorial, Martorell, 2017.
Teatre
* Comèdia d'amor i de dolor (1926)
* El ram de Sant Joan (1933)
* La sang als ulls (1937)
* El malalt incomprès (1938)
Articles
* Els perills de la rereguarda (1937)
* La força social i revolucionària del teatre (1937)
Assaig
* La força social i revolucionària del teatre (1938)
* Acción y pensamiento de Trujillo (1955), biografia de Rafael Leónidas Trujillo Molina
Obres presentades als Jocs Florals de Barcelona
* Poema a l'amor que torna (1923)
* L'etern poema (1923)
* Corranda a l'amor trobat (1924)
* L'Amor ens hi guiarà (1927)
* Estampes barcelonines (1931)
* Santa Llúcia. Sonet (1932)
* Sant Jordi. Sonet (1932)
* Corpus. Evocació (1932)
* Sant Medi. Estampa ciutadana (1934)
* Santa Llúcia. Estampa ciutadana (1934)
* Corpus. Estampa ciutadana (1934)
* Catalunya triomfant (1934)

## Referències

* ↑ Necrològica a ABC, Dijous 26 de novembre de 1970. Edició del matí. pàgina 71
* ↑ «Manuel Valldeperes i Jaquetot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ MARTÍNEZ FIOL, David. Els sindicats de funcionaris de la Generalitat de catalunya (1931-1939). Publicacions L'Abadia de Montserrat. Pàgina 80
* ↑ https://ddd.uab.cat/record/3873
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques

## Enllaços externs

* "La estatura de un maestro de la crítica". Article sobre l'autor Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine. PDF (castellà)
# Akbom

Akbom (en rus: Акбом) és un poble de la república de l'Altai, a Rússia, que el 2016 tenia 19 habitants, pertany al districte d'Ongudai.

## Referències

* ↑ «Передвижной ФАП начал работу в Онгудайском районе | Новости». [Consulta: 1r desembre 2021].
* ↑ «Постановление Государственного Собрания - Эл Курултай Республики Алтай от 21.06.2012 № 20-36 - Сейчас.ру». [Consulta: 1r desembre 2021].
# Akce Bororo

Akce Bororo és una pel·lícula de ciència-ficció txecoslovaca del director Otakar Fuka del 1972. Tracta d'una trobada amb una civilització alienígena i una medicina misteriosa de l'Amazones. El guió es basa en la novel·la Expedition Élauné de Miroslav Hanuš.

## Sinopsi

Una dona alienígena ve a la Terra per obtenir una cura per a una malaltia que aparentment amenaça d'erradicar la seva civilització. Aquí s'enamora d'un científic txec, qui obté informació sobre una cura universal per les malalties a través d'una droga fabricada pels bororó de l'Amazones. Quan la seva xicota és assassinada per alemanys que volen robar la fórmula, és reprojectada des del seu planeta natal.

## Repartiment

* Božidara Turzonovová com a Ori-Ana / Zuzana Kettnerová
* Svatopluk Matyáš com el Dr. Junek
* Vlastimil Brodský com a dr. Burger
* Otakar Brousek com a dr. Nousek
* Zita Kabatova com a Fricova
* Oto Ševčík com a Krause
* Jiří Krampol
* Karel Augusta
* Jiří Pleskot com a Chaloube
* František Paul com a Cipro
* Viktor Maurer com a Kelner
* Radovan Lukavský com a Frič (veu)

## Referències

* ↑ Ivan Adamovič, Encyklopedie fantastického filmu, Praha, 1994, pàgina 18, ISBN 80-901675-3-5

## Enllaços externs

* Akce bororo a filmweb.pl
* Akce Bororo a Filmový přehled
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Akysis vespertinus

Akysis vespertinus és una espècie de peix de la família dels akísids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Myanmar.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H.H. i M. Kottelat 1998. The catfish genus Akysis Bleeker (Teleostei: Akysidae) in Indochina, with descriptions of six new species. J. Nat. Hist. 32:1057-1097.
* Ng, H.H. 2008. Akysis vespertinus, a new species of catfish from Myanmar (Siluriformes: Akysidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters, Vol. 19, Núm. 3, pp. 255-262.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Magdalena Augusta d’Anhalt-Zerbst

Magdalena Augusta d'Anhalt-Zerbst en alemany Magdalena Augusta von Anhalt-Zerbst (Zerbst, Alemanya, 23 d'octubre de 1679 - Altenburg, 11 d'octubre de 1740) fou duquessa consort de Saxònia. Era filla del príncep Carles Guillem d'Anhalt-Zerbst (1652-1718) i de Sofia de Saxònia-Weinssenfels (1654-1724). Va néixer, doncs, com a princesa d'Anhalt-Zerbst, i per raó del seu matrimoni va esdevenir duquessa de Saxònia-Gotha-Altenburg.

## Matrimoni i fills

El 17 de juny de 1696 es va casar amb el duc Frederic II de Saxònia-Gotha-Altenburg (1676-1732), fill del duc Frederic I (1646-1691) i de Magdalena Sibil·la de Saxònia-Weissenfels (1648-1681). El matrimoni va tenir dinou fills:
* Sofia (1697-1703)
* Frederic III (1699-1772), casat amb Lluïsa Dorotea de Saxònia-Meiningen (1710-1767).
* Fill nascut mort el 1700
* Guillem (1701-1771), casat amb Anna de Schleswig-Holstein-Gottorp (1709-1758).
* Carles Frederic (1702-1703)
* Una filla nascuda morta el 1703
* Joan August (1704-1767) casat amb Lluïsa de Reuss-Schleiz (1726-1773), vídua del seu germà Cristià Guillem.
* Cristià nascut i mort el 1705.
* Cristià Guillem (1706-1748) casat amb Lluïsa de Reuss-Schleiz (1726-1773).
* Lluís Ernest (1707-1763)
* Emmanuel (1709-1710)
* Maurici (1711-1777)
* Sofia, nascuda i morta el 1712.
* Carles (1714-1715)
* Frederica (1715-1775), casada amb Joan Adolf II de Saxònia-Weissenfels (1685-1746).
* Una filla nascuda morta el 1716
* Magdalena, nascuda i morta el 1718.
* Augusta (1719-1772), casada amb el príncep Frederic de Gal·les, fill de Jordi II de la Gran Bretanya
* Joan Adolf (1721-1799)

## Bibliografia

* Carl Eduard Vehse: Geschichte der deutschen Höfe seit der Reformation, Band 30, Hoffmann und Campe, 1854, S. 27 f.
* David Voit: Das Herzogthum Sachsen-Meiningen, Storch & Klett, 1844, S. 92

## Enllaços externs

* Magdalena Augusta
* http://genealogy.euweb.cz/wettin/wettin6.html
# Al Kharroub

Al Kharroub (en àrab الخروب, al-Ḫarrūb; en amazic ⵍⵅⵕⵕⵓⴱ) és una comuna rural de la província de Tetuan, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.510 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].