OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fitch Ratings

Fitch Ratings Ltd. és una agència d'avaluació de crèdit internacional. Les seves principals empreses d'avaluació financera concurrents són Standard & Poor's (S&P) i Moody's.
Va ser fundada per John Knowles Fitch el 24 de desembre de 1913 a Nova York sota el nom de Fitch Publishing Company. Es va fusionar amb la societat IBCA Limited, de Londres, el desembre de 1997, passant així a estar controlada pel holding francès Fimalac. El 2000, adquirí les societats Duff & Phelps Credit Rating Co. (de Chicago) i Thomson BankWatch.

## Qualificació del crèdit a llarg termini

Fitch Ratings utilitza una classificació molt propera a la de S&P. A més de les qualificacions que figuren a sota també utilitza les intermèdies amb els signes «+» i «–», per exemple : BBB+, BBB-.

### Categoria d'inversió

* AAA : la millor qualitat
* AA : forquilla alta
* A : qualificació superior - però que la seva qualitat pot estar influenciada per la situació econòmica
* BBB : nota mitjana, satisfactòria

### Categoria especulativa

* BB : forquilla alta - elements especulatius
* B : nota especulativa mitjana - la situació financera pot variar
* CCC : vulnerable
* CC : obligació molt especulativa d'alt risc
* C : molt vulnerable
* D : suspensió de pagaments, Fitch estima que la major part o la totalitat de les obligacions restaran impagades
* NR : no qualificada (not rated)

## Enllaços externs

* Fitch Ratings - Lloc web oficial
# Portada/article abril 30

L'edifici data dels segles xi i xii, encara que fou objecte d'importants reformes en el segle xviii, en què es construí el pòrtic sud i la torre que destaca en aquesta façana. Es conserva el sepulcre de Sant Ramon de Roda, qui fou bisbe de Roda-Barbastre, i l'urna funerària de Sant Valeri, bisbe de Saragossa.

## Catedral de Roda d'Isàvena

La Catedral de Sant Vicent màrtir de Roda d'Isàvena (Ribagorça) és una catedral romànica que fou seu del bisbat de Roda-Barbastre entre el 887 i el 1149, en què va ser traslladada al bisbat de Lleida. Roda és la localitat espanyola més petita amb una seu catedralícia, si bé deixà de ser seu episcopal l'any 1851 i actualment només és el centre parroquial obert al culte.
L'edifici data dels segles xi i xii, encara que fou objecte d'importants reformes en el segle xviii, en què es construí el pòrtic sud i la torre que destaca en aquesta façana. Es conserva el sepulcre de Sant Ramon de Roda, qui fou bisbe de Roda-Barbastre, i l'urna funerària de Sant Valeri, bisbe de Saragossa.
Fou declarada Monument Nacional el 1924. El seu valor històric i cultural l'ha fet esdevenir un punt d'atracció turística.
# Sabí

«Sabí» té aquests significats:
* Antropologia: Sabí, individu del poble dels sabins que habitaven la península Itàlica a l'antiguitat i que van ser absorbits per Roma
* Biografies:
** Sabí (metge) (segle I aC), metge grec
** Sabí (poeta), poeta roma amic i contemporani d'Ovidi
** Sabí (jurista) (segle iii), jurista romà
** Sabí (prefecte de la ciutat) (segle iii), prefecte de la ciutat
** Sabí (retòric) (segle II), sofista i retòric grec
** Sabí de Bigorra (Barcelona, segle IV - Saint-Savin, 415/416), eremita i sant
** Sabí d'Heraclea, bisbe d'Heraclea de Tràcia
** Api Claudi Sabí, diversos personatges
** Publi Caci Sabí, cònsol el 216
** Corneli Sabí, un dels assassins de Calígula
** Flavi Sabí (prefecte), prefecte de la ciutat
** Flavi Sabí (governador i prefecte), governador i prefecte de la ciutat
** Gai Claudi Sabí
** Gai Calvisi Sabí, diversos personatges
** Juli Sabí, cap dels lingons
** Marc Celi Sabí, jurista romà
** Marc Sexti Sabí, edil plebeu el 203 aC i pretor el 202 aC
** Masuri Sabí, jurista romà del que l'escola anomenada dels sabinians
** Nimfidi Sabí, militar romà
** Obultroni Sabí, magistrat romà del segle I
** Opi Sabí (segle i), militar romà de rang consular
** Publi Sabí, prefecte del pretori de l'emperador Vitel·li
** Poppeu Sabí, cònsol el 9 i governador de Mèsia
** Quint Tituri Sabí, llegat de Juli Cèsar a la Gàl·lia
** Tit Flavi Sabí, diversos personatges
** Tit Sicini Sabí, cònsol el 487 aC
** Titi Sabí, cavaller romà, amic de Germànic Cèsar
** Vecti Sabí, senador romà
# Herbinghen

Herbinghen és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 319 habitants.

## Situació

Herbinghen es troba al nord del departament del Pas de Calais, a prop d'Hocquingen i Licques.

## Administració

Herbinghen es troba al cantó de Guînes, que al seu torn forma part del districte de Calais. L'alcalde de la ciutat és Hubert Gest (2001-2008).

## Vegeu també

* Llista de municipis del Pas de Calais

## Enllaços externs

* Herbinghen al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
# Kabalovita

La kabalovita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la howardevansita.

## Característiques

La kabalovita és un fosfat de fórmula química Fe$^{2+}$₃Fe$^{3+}$₄(PO₄)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i encara resta pendent de publicació.Cristal·litza en el sistema triclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5737/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Halamish wadi, al Consell Regional de Tamar (Districte del Sud, Israel), sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kabalovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2022].
# Poció

Una poció és una medicina o un verí que es pot beure, prové del del llatí potio, beguda. En farmacologia, són preparacions dolces i transparents, a diferència de les mixtures opaques i rarament dolces. Es fan d'una mescla de xarop i principis actius.
En medicina antiga, era un preparat líquid d'un pes de quatre a sis unces que es donava a cullerades. Existien pocions antiespasmòdiques, anodines, tòniques, estimulants, etc. segons els principis medicamentosos que formessin la base de la seva composició. La concocció de pocions era una pràctica comuna de l'alquímia.
Fins fa poc, xarlatans solien vendre les seves pocions per fires i mercats assegurant que guarien totes les malalties, com una panacea universal. Tot i avui l'anomenada medicina alternativa propaga tota mena de pocions pseudocientífiques per guarir-se d'un mal que no té remei. Els últims anys han conegut un creixement exponencial entre d'altres per la divulgació de històries d'èxit sense cap base científica a les xarxes socials.

## La poció en la literatura i la cultura popular

En les llegendes, les pocions màgiques són begudes que serveixen per guarir, per fetillar, o per enverinar. Són els mags, els fetillers, i les bruixes, els qui preparen les pocions. Mesclen substàncies de tota mena que amb una fórmula màgica obtenen poders especials. Les pocions màgiques són molt recurrents en la literatura, el teatre i l'òpera. En la literatura moderna la poció màgica que fa els gals invincibles en la sèrie de còmics Astèrix és una de les més conegudes.
Entre les pocions més conegudes hi ha, entre molts altres, el filtre d'amor, que se suposa que fa que una persona s'enamori d'una altra, l'elixir de la joventut eterna i l'elixir de la vida, que dona la vida eterna. Un altre era l'elixir de llarga vida, «l'aigua mercurial» que els alquimistes extreien de la pedra filosofal.

## Referències

* 1 2 3 «0132979.xml Poció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «potable 2. poció». A: Diccionari etimològic. 2004, 4a edició, 1996, p. 743. ISBN 9788441225169.
* ↑ Diccionario enciclopédico popular ilustrado Salvat (1906-1914)
* ↑ Estapé, Tània. «7 motius que fan triomfar les teràpies no basades en l'evidència». Facultat de Ciències de la Salut de Manresa, 05-11-2020. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ Estapé, 2020.
* ↑ «0005820.xml Poció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ TV3. «L'elixir de l'eterna joventut» (vídeo). Origen Catalunya. CCMA, 05-08-2018. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Giné, Salvador «Radioactivitat: el fals elixir de l'eterna joventut». Ara, 29-03-2021.
* ↑ Losantos, Marga. «Elixir per allargar la vida». El Blog de la BC. Biblioteca de Catalunya, 09-01-2012. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Poció». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Prefecte (desambiguació)

«Prefecte» té aquests significats:
* Administració Prefecte, autoritat descendent de la línia nacional del govern
* Antiga Roma:
** Prefecte de la ciutat o praefecti urbi, antic governador de la ciutat de Roma de l'edat antiga
** Prefecte del campament, intendent dels campaments romans.
** Prefecte del Pretori, comandant de la guàrdia pretoriana
** Prefecte de vigilància, cos de funcionaris destinats a lluitar contra els incendis.
** Prefecte dels artesans, funcionari de l'exèrcit que organitzava els artesans que acompanyaven l'exèrcit durant les campanyes.
** Prefecte de la flota, comandant d'una flota.
** Prefecte de l'annona, funcionari encarregat del proveïment de gra als graners.
** Prefecte de l'aigua, funcionari encarregat del manteniment dels aqüeductes.
** Prefecte de l'Erari, funcionari encarregat de l'erari
# Pongmu

Pongmu és un estat subsidiari de Samkha, a la regió de Myelat, a l'Estat Shan de Myanmar. Té uns 50 km² i la capital és Pongmu. És prop de l'accés sud del llac Inle i té al sud territori de Samkha i al nord el territori d'Inleywa, depenent de Yawnghwe.

## Referències

* ↑ The Uneasy Subordinate Alliance: The Relations between Myanmar and the Shan States in Late Nineteenth Century, Shwe Zin Maw
* ↑ Gazetteer of Upper Burma and the Shan states
# Pont de Mapo

El pont de Mapo (coreà: 마포대교) és un pont que travessa el riu Han, a Corea del Sud, i connecta el districte de Mapo i el districte de Yeongdeungpo a la ciutat de Seül. L'obra es va acabar l'any 1970 i fins a 1984 s'anomenava pont de Seül.

## Suïcidis

La taxa de suïcidis és molt alta a Corea del Sud i el salt des d'un pont és habitual. Precisament, el pont de Mapo té reputació en els saltadors amb més de 100 intents entre 2007 i 2012.
El 26 de juliol de 2013, Sung Jae-ki va saltar d'aquest pont per intentar cridar l'atenció sobre la desigualtat de gènere contra els homes i per demanar els fons necessaris per a l'organització no governamental Homes de Corea. Tot i que els treballs de rescat van començar gairebé immediatament després de la caiguda, i es va dur a terme una recerca generalitzada del riu Han, van trigar tres dies a recuperar el cos.
En un esforç per dissuadir-hi els suïcidis, l'assegurança Samsung Life Insurance va afegir imatges, paraules i una estàtua amb la intenció de fomentar un ambient encoratjador. Per exemple, els passamans del pont estaven equipats amb sensors de moviment per detectar el moviment, il·luminant-se amb frases curtes, escrites amb l'ajuda de psicòlegs i especialistes en prevenció del suïcidi, també mostrant fotos de famílies felices, entre altres coses.
El 2015 es van considerar aquestes mesures com a un fracàs. Finalment, a l'octubre, Samsung va substituir els llums i les consignes per barreres per tornar a un enfocament més físic de la prevenció del suïcidi.

## Galeria

* La frase al passamà de la imatge diu «el vent és molt agradable».

## Referències

* ↑ «Mapo Grand Bridge (Seoul, 1970)» (en anglès). Structurae. [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ «마포대교 麻浦大橋 (Mapo Bridge)» (en coreà). Nate/EncyKorea. Arxivat de l'original el 2011-06-10. [Consulta: 13 juliol 2009].
* 1 2 Chung, Jane. «South Korea Suicides: Mapo Bridge Gets Uplifting Signs To Prevent Suicides» (en anglès). Huffpost, 03-10-2012. [Consulta: 9 setembre 2024].
* ↑ «Sung jae gi threw himself to Han river and missing» (en coreà). MBC, 27-07-2013. [Consulta: 23 juliol 2013].
* ↑ Shayon, Sheila. «At a Bridge in Seoul Where Koreans Frequently Give Up, Samsung Steps In» (en anglès). Brand Channel, 07-02-2012. [Consulta: 8 febrer 2013].
* ↑ Lina, Jang. «Slogans for Suicide Prevention Removed from Mapo Bridge After 7 Years» (en anglès). KoreaBizWire, 23-10-2019. [Consulta: 9 setembre 2024].
# Riera de la Boella

La Riera de la Boella o Riera de la Sisena és un curs fluvial que discorre per les comarques del Baix Camp i del Tarragonès. Neix entre els municipis de la Selva del Camp i d'Almoster a partir del barranc de la Coma, el torrent de la Llebreta i el torrent d'en Bartra. Després de creuar soterrat el polígon industrial de Constantí rep les aigües del barranc del Mas del Sol, formades per les del Barranc Brut i el Barranc de les Alzines.
Entra breument al terme municipal de Reus i queda canalitzada per sota de la pista de l'Aeroport de Reus, sota el Mas Vermell de Constantí. Travessa de nord a sud la partida de Quart, amb el Mas de Puig i el Mas de Riera a la vora esquerra. Entra al terme de la Canonja i passa pel cantó est del mas la Boella, amb el que comparteix el nom. Poc després creua el Sender del Mediterrani (GR 92) i la N-340 per tornar a quedar estretament canalitzada i en alguns trossos soterrada pel polígon sud del Complex petroquímic de Tarragona, allà es troba amb el Barranc de Castellet, poc després reapareix a la zona del Complex Educatiu de Tarragona formant la llacuna de la Universitat Laboral i desemboca directament al mar pel port de Tarragona.
En el seu transcurs hi destaca el jaciment del barranc de la Boella, on s'hi han trobat restes d'alt valor arqueològic.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 553. ISBN 8486387655.
# Fitchburg (Massachusetts)

Fitchburg és una ciutat del Comtat de Worcester (Massachusetts) dels Estats Units d'Amèrica. Segons el cens del 2000 tenia 39.102 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Fitchburg tenia 39.102 habitants, 14.943 habitatges, i 9.369 famílies. La densitat de població era de 543,9 habitants/km².
Dels 14.943 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.004 $ i la renda mediana per família de 43.291$. Els homes tenien una renda mediana de 35.855 $ mentre que les dones 26.558$. La renda per capita de la població era de 17.256$. Entorn del 12,1% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fitchburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fitchburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El soldadet de plom

El soldadet de plom és un conte de fades escrit per l'escriptor i poeta danès Hans Christian Andersen (1805-1875), famós pels seus contes per a nens. Va ser publicat per primera vegada el 2 d'octubre de 1838.

## Argument

El dia del seu aniversari, a un nen li regalen uns soldats de plom en una caixa. Un d'ells només té una cama, ja que no hi havia prou metall per donar-li forma completa i acabar-lo. A prop d'on és el soldadet, hi ha una bella ballarina de paper, també està dreta sobre una cama i el soldadet de plom s'enamora d'ella. Però a la nit, un follet negre d'una caixa de sorpreses li prohibeix que la miri. El soldat l'ignora i el follet l'amenaça de venjar-se, la qual cosa es produeix quan, l'endemà, el soldat cau d'una finestra i va a parar al carrer.
Dos nens el troben i el posen en un vaixell de paper que és engolit per una claveguera i més tard per un peix. El peix és capturat i cuinat, sorprenentment, a la mateixa casa de la que havia sortit. El soldat està alegre perquè podrà tornar a veure la ballarina, però inexplicablement, el nen el llença de cop i volta al foc de la xemeneia. Al mateix temps, una ràfega de vent llança també a la ballarina a les flames i ambdós es consumeixen a les flames a la vegada. Quan al dia següent una criada neteja la xemeneia, descobreix que el soldat s'ha convertit en una figura en forma de cor.
Aquest conte va inspirar el ballet i l'obra per a titelles anomenada La Boîte à Joujoux creada per André Helle amb música del compositor francès Claude Debussy.
# Sabya

Sabya (en àrab صبياء, Ṣabyāʾ) és un districte (o governació) i ciutat de l'Aràbia Saudita a la província de Jizan. La població del districte era de 198.086 habitants el 2004 i de 238.375 habitants el 2010. La governació té 23 poblacions entre les quals Rea'aeh, Iyban, Aljho, Alkha'shah, Othowan, Jabal al-Hashr, Al-Salma i Algah'ah.
La ciutat de Sabya és la capital del districte. Fou capital dels idríssides del Iemen, territori que fou conegut també com a Emirat de Sabya. El 1972 es va obrir l'Hospital General.

## Enllaços externs

* Sobre l'Hospital de Sabya
# Parc Nacional de Lopé

Parc Nacional de Lopé és un parc nacional situat al Gabon central. Encara que el terreny és principalment selva tropical, al nord, el parc conté les últimes restes d'herba de sabana creats a l'Àfrica central durant l'última Època glacial, fa 15.000 anys.
Va ser la primera àrea protegida al Gabon quan es va crear la Reserva de vida salvatge de Lopé-okanda que va ser creat el 1946. El 2007, es va afegir el paisatge Lopé-okanda a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO el 2007.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Ecosystem and Relict Cultural Landscape of Lopé-Okanda» (en anglès). [Consulta: 21 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Página sobre Lope Arxivat 2006-07-07 a Wayback Machine., Wildlife Conservation Society
# Kabakçı Mustafa

Kabakçı Mustafa o Kabakcioghlu Mustafa fou un genísser turc originari de Kastamonu.
Fou escollit cap pels yamaks (geníssers supernumeraris) revoltats a les fortaleses de la riba rumèlia (rumelikavak) del Bòsfor (25 de maig de 1807) a proposta del caimacan del gran visir, Köse Musa Paixà, i del xaikh al-Islam Ata Allah Efendi. Va dirigir la revolta amb encert, fent matar als organitzadors de les noves unitats creades per Selim III conegudes com els Nizam-i djedid, i preparant la pujada al tron de Mustafà IV el 29 de maig de 1807.
Fou nomenat comandant de les fortaleses rumelianes del Bòsfor i va col·laborar amb el shaykh al-Islam, després amb el nou caimacan Mahmud Tayyar Paixà i altre cop amb el xaikh al-Islam, però fou assassinat el 13 de juliol de 1808 a Rumelifeneri per Ali Agha, governador de Pinarhisar, enviat per Bayrakdar Mustafà Paixà, que va restaurar Selim III al tron.

## Bibliografia

* A. F. Miller, Mustafa Pasha Bayraktar, Moscou i Leningrad, 1947
* Kuran, E. «Kabakči̇og̲h̲lu Muṣṭafā». Encyclopédie de l'Islam., 2012. Referència. 31 de març de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopedie-de-l-islam/kabakcioghlu-mustafa-SIM_3735>
# Pont de Maria Cristina (Alcoi)

El Pont de Maria Cristina és un dels ponts que es troben a la ciutat d'Alcoi, a la comarca de l'Alcoià (País Valencià). És popularment conegut com a pont de Cervantes, doncs a l'altre costat del pont està el passeig de Cervantes, dedicat al famós escriptor en 1905.
Es denomina de Maria Cristina en homenatge a Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies, quarta esposa del rei Ferran VII d'Espanya. Permet creuar sobre el riu Barxell o Riquer, a les ribes del qual es conserven indústries centenàries que mantenen en peus els seus fumerals fabrils.
És a partir del primer terç del segle xix quan es realitzen les primeres obres civils que van permetre el creixement d'Alcoi, gràcies a la construcció del pont de Maria Cristina. les obres del qual es van iniciar en 1830 i van finalitzar en 1838.
El projecte inicial va ser encarregat a l'arquitecte municipal d'Alcoi, Juan Carbonell. A punt de concloure les obres, unes pluges torrencials van provocar l'aparició de clevills i desplomaments. Per a la seua reparació, es va sol·licitar la presència dels arquitectes de la Reial Acadèmia de Belles arts de Sant Carles de València, Manuel Fornés i José Serrano. L'execució de la reforma la va realitzar l'arquitecte Jorge Gisbert.
El pont és una obra de mamposteria, anterior a l'ús de les noves tècniques del ferro i el formigó. Està format per grans piles de pedra, mentre que la barana i els fanals són de fosa. Els arcs laterals són també de pedra i de forma ogival. Per contra, l'arc central, de major dimensió, és de mig punt.

## Vegeu també

* Ponte de Sant Jordi
* Viaducte de Canalejas

## Referències

* 1 2 3 4 5 Jaén i Urban, Gaspar. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante. Guía de arquitectura de la provincia de Alicante (en castellà), 1999, p. 12. ISBN 8477843538 [Consulta: 13 novembre 2017].
# Riera de la Bisbal

La riera de la Bisbal és el principal curs d'aigua de la comarca del Baix Penedès.
Neix a uns 575 metres per la confluència d'uns torrents entre els quals el Torrent de Mas Campanera, al vessant meridional de la serra del Montmell, sota la carena de la Talaia del Montmell. Creua els pobles de la Joncosa del Montmell, la Bisbal i el Vendrell. Aboca les seves aigües a la mar mediterrània a la platja de Sant Salvador, al municipi del Vendrell, després de recórrer 19 quilòmetres, els últims dels quals canalitzats entre esculleres.
La conca hidrogràfica drena totalment o parcialment dotze municipis del Baix Penedès, el que és equivalent a una superfície de 190 km², quasi dos terceres parts de la superfície de la comarca. Els principals afluents de la riera són el torrent de Sant Marc, provinent dels sectors septentrionals de la Talaia del Montmell i que drena els municipis de Montmell i Sant Jaume dels Domenys, i el torrent de Lluc també conegut com a riera de Banyeres o Sant Miquel, que drena els termes de Sant Jaume de Domenys, Llorenç del Penedès i Santa Oliva.
Originàriament la riera de la Bisbal desembocava un quilòmetres més a l'est, a la platja de les Madrigueres. Entre els anys 50 i 60 del segle xx va ser canalitzada i desviada cap al sud-oest. Avui dia, la zona on abans desembocava, coneguda com les Madrigueres, forma una zona humida d'interès natural, un dels últims paratges sense urbanitzar de la costa del Penedès. La riera de la Bisbal presenta un règim intermitent, tot i que antigament alguns trams portaven aigua de forma permanent o gairebé, raó per la qual es poden trobar antics molins fariners al llarg del seu curs.

## Referències

* ↑ Lopez Serra, 2002.
* ↑ Carulla, Albalat i Jódar, 2008, p. 1085.
* 1 2 Giralt, Jesús. Atles comarcal i municipal de Catalunya. Volum 5. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2006. ISBN 978-84-412-1429-3.
* ↑ «Les Madrigueres». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 9 novembre 2021].

## Bibliografia

* Carulla, Narcís; Albalat, David; Jódar, Jorge «Bases geológicas e hidrogeológicas para la naturalización de una zona fluviolitoral: Las Madrigueras de la Riera de La Bisbal (El Vendrell), Tarragona» (pdf) (en castellà). Geo-Temas, 2008, pàg. 1085-1088.
* López Serra, Enric. Pel canal de Tomoví. Valls: Cossetània – Ajuntament del Vendrell, 2002, p. 232. ISBN 84-95684-70-5.
* Redacció «Denuncien un nou episodi de contaminació per aigües fecals a la Riera de la Bisbal». Eix Diari, 26-10-2020.