OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robert Huber

* No s'ha de confondre amb Robert Hübner.
Robert Huber (Múnic, Alemanya, 1937) és un químic, bioquímic i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1988.

## Biografia

Va néixer el 20 de febrer de 1937 a la ciutat de Múnic, situada a l'estat alemany de Baviera. Va estudiar química a la Universitat Tecnològica de Múnic, on es llicencià el 1960. Posteriorment amplià els seus estudis realitzant el doctorat en bioquímica al mateix centre l'any 1972. Aquell mateix any fou nomenat director de la Secció Bioquímica de l'Institut Max Planck a la ciutat de Martinsried. Entre 1976 i 1987 fou professor de bioquímica a la Universitat Tècnica de Múnic.

## Recerca científica

L'any 1985, en col·laboració amb Johann Deisenhofer i Hartmut Michel, va descobrir l'estructura completa de la proteïna que es troba en la base del procés de fotosíntesi, la qual és capaç de convertir l'energia lluminosa en energia química.
Mitjançant l'ús de mètodes cristal·logràfics a través de raigs X van determinar l'arranjament exacte dels més de 10.000 àtoms que componen el complex d'aquesta proteïna, aconseguint crear així la seva imatge tridimensional. La seva investigació va augmentar la comprensió general dels mecanismes de la fotosíntesi i va revelar semblances entre els processos fotosintètics de plantes i els bacteris.
El 1988 fou guardonat, al costat dels seus compatriotes Deisenhofer i Michel, amb el Premi Nobel de Química per la determinació de l'estructura tridimensional del centre de reacció fotosintètica.

## Referències

* ↑ Engh, R. A.; Huber, R. «Accurate bond and angle parameters for X-ray protein structure refinement». Acta Crystallographica Section A, 47, 4, 1991, pàg. 392–400. DOI: 10.1107/S0108767391001071.
* ↑ Groll, M; Ditzel, L; Löwe, J; Stock, D; Bochtler, M; Bartunik, H. D.; Huber, R «Structure of 20S proteasome from yeast at 2.4 a resolution». Nature, 386, 6624, 1997, pàg. 463–71. Bibcode: 1997Natur.386..463G. DOI: 10.1038/386463a0. PMID: 9087403.
* ↑ Deisenhofer, J.; Epp, O.; Miki, K.; Huber, R.; Michel, H. «X-ray structure analysis of a membrane protein complex». Journal of Molecular Biology, 180, 2, 1984, pàg. 385–398. DOI: 10.1016/S0022-2836(84)80011-X. PMID: 6392571.
* ↑ Robert Huber autobiographical information at www.nobel.org
* ↑ Huber, R.; Swanson, R. V.; Deckert, G.; Warren, P. V.; Gaasterland, T.; Young, W. G.; Lenox, A. L.; Graham, D. E.; Overbeek, R. «The complete genome of the hyperthermophilic bacterium Aquifex aeolicus». Nature, 392, 6674, 1998, pàg. 353–8. Bibcode: 1998Natur.392..353D. DOI: 10.1038/32831. PMID: 9537320.

## Enllaços externs

* «Robert Huber» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Riu Ebola

L'Ebola - eβóla - és un riu del nord a la República Democràtica del Congo que és aiguaneix del riu Mongala, un afluent del riu Congo. És conegut per denominar el virus d'Ebola (EBOV) i els rangs taxonòmics associats i els seus familiars (gènere Ebolavirus, i espècies Bundibugyo ebolavirus, Reston ebolavirus, Sudan ebolavirus, Taï Forest ebolavirus i Zaire ebolavirus).

## Referències

* ↑ «El portal lingüístic de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals». http://esadir.cat/.+[Consulta: 30 maig 2014].
* ↑ vanden Bossche, J.-P.; Bernacsek, G. M.. Source Book for the Inland Fishery Resources of Africa, Issue 18, Volume 1. Roma: Food & Agriculture Organization of the UN, 1990, p. 336.
* ↑ «Ebola outbreak confirmed by DR Congo».
# Rodoald de Friül

Rodoald (mort el 694) va ser el duc de Friül successor de Landari abans del 694. Les dates exactes del seu regnat no són conegudes.
En 694, va ser atacat per Ansfrid, que es va apoderar del tron, i Rodoald va fugir a Ístria, on es va embarcar a Ravenna per arribar a la cort de Cunipert a Pavia. Després de la deposició d'Anfrid, el rei va designar duc a un germà de Rodoald de nom Adó.

## Referències

* Pau el Diaca. Història Langobardorum. Traduït per William Dudley Foulke. Universitat de Pennsylvania: 1907.
* Hodgkin, Thomas. Italy and her Invaders. Clarendon Press: 1895.
# Rodoestannita

La rodoestannita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la carrol·lita. El nom reflecteix el seu color (del grec rhodos, vermell) i la seva similitud compositiva amb l'estannita.

## Característiques

La rodoestannita és un sulfur de fórmula química Cu$^{1+}$(Fe$^{2+}$$_{0.5}$Sn$^{4+}$$_{1.5}$)S₄. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rodoestannita pertany a «02.D - Sulfurs metàl·lics, amb proporció M:S = 3:4» juntament amb els següents minerals: bornhardtita, carrol·lita, cuproiridsita, cuprorhodsita, daubreelita, fletcherita, florensovita, greigita, indita, kalininita, linneïta, malanita, polidimita, siegenita, trüstedtita, tyrrel·lita, violarita, xingzhongita, ferrorhodsita, cadmoindita, cuprokalininita, toyohaïta, brezinaïta, heideïta, inaglyita, konderita i kingstonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Vila Apacheta, situada a la província de Rafael Bustillo (Departament de Potosí, Bolívia). També ha estat descrita en altres indrets de Bolívia, principalment al Departament d'Oruro, així com a l'Argentina, els Estats Units, el Japó i la República Popular de la Xina.

## Referències

* ↑ «Rhodostannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 desembre 2019].
# Roland Charmy

Roland Charmy (9è districte de París, 12 de gener de 1908 - 1987) va ser un violinista i professor en el Conservatori Nacional de Música i Dansa de París.
Era el fill de l'escriptor homònim (1885-1959), el nom real del qual és Charles Touchet.
Va ser el professor de Patrick Bismuth. Es va casar el 1936 amb la famosa arpista Lily Laskine. Tots dos descansen, així com el pare de Roland Charmy, al cementiri parisenc de Saint-Ouen.

## Referències

* ↑ https://catalogue.bnf.fr/ark:/12148/cb12736355t.public/Consultat 7-6-2018
* ↑ http://www.landrucimetieres.fr/spip/spip.php?article615/Consultat%5BEnllaç+no+actiu%5D 7-6-2018
# Rhythmbox

Rhythmbox és un reproductor multimèdia que reprodueix i ajuda a organitzar la música digital. Fou inspirat pel reproductor d'Apple, iTunes. És programari lliure, dissenyat per treballar en escriptoris GNOME, i utilitza el motor GStreamer o Xine Media. És compatible amb la sincronització amb l'iPod. Actualment es troba sota desenvolupament actiu.

## Enregistrament a CD d'àudio

A partir de la versió 0.9 s'inclou la capacitat de crear CD d'àudio a partir de llistes de reproducció.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Rossano Veneto

Rossano Veneto és un municipi d'Itàlia a la província de Vicenza a la regió del Veneto. El 2019 tenia 8130 habitants.
El poble té certament orígens romans (el nom prové d'un fundus Roxianus o «possessió d'un cert Roxius»). Els primers esments del Rossano actual daten de mitjan segle xi, quan la noble Ermiza i el seu fill Forzura hi van construir un castell. La fortalesa era situada al lloc de l'actual església parroquial, al voltant de la qual subsisteixen els fossats de defensa.
A principi del segle xiv passà sota el domini de Venècia. Els venecians van portar una certa prosperitat: van excavar canals, alimentats pel riu Brenta que van fer tornar molins, fàbriques de paper, serradores i martells. Durant l'ocupació francesa, el 1809 els arxius parroquial i municipal van ser destruïts. A principi del segle xix, dues vegades la població va ser delmada per epidèmies, el 1817 pel tifus i el 1832 i 1837 per la còlera.
Després de la unificació italiana, el 1866 va prendre l'epítet «veneto» per distingir-lo del municipi Rossano (des de 2018 Corigliano-Rossano) a Calàbria.

## Persones

* El famós cantant d'òpera Francesco Navarrini (1855-1923) s'hi va retirar el 1914.

## Referències

* ↑ «Rossano Veneto» (en italià). Enciclopedia Treccani. [Consulta: 28 novembre 2020].
* 1 2 3 Lunardon Marin, Clelia. «Storia del Comune» (en italià). Comune di Rossano Veneto. [Consulta: 28 novembre 2020].
* ↑ Unità amministrative: variazioni territoriali e di nome dal 1861 al 2000 : popolazione legale per comune ai censimenti dal 1861 al 1991 ai confini dell'epoca.. Roma: Istituto nazionale di statistica, 2001. ISBN 88-458-0574-3.
* ↑ Faustini, Piero. «Navarrini, Francesco». A: Dizionario Biografico degli Italiani. Vol. 78. Treccani, 2013 [Consulta: 17 gener 2019].
# Rosscarbery

Rosscarbery (en irlandès Ros Ó gCairbre que vol dir "Bosc de Cairbre") és una vila al comtat de Cork, a la província de Munster. Es troba a la regió de Cork Oest, a la badia de Rosscarbery.

## Demografia

La ciutat ha estat testimoni d'un creixement sense precedents en els últims temps, tot i la manca de les principals indústries de la zona, i ser just fora del cinturó suburbà de la ciutat de Cork. La majoria dels nous habitatges són allotjaments de vacances, el que es tradueix en un flux anual de la població durant els mesos d'estiu. Segons el cens 2006, la població de la ciutat era de 936 habitants.

## Història

L'àrea ha estat ocupada des de temps molt antics, com s'evidencia pel restes neolítiques (2000 aC), com dòlmens Portal. La zona té molts jaciments de l'Edat del Bronze, incloent un nombre de cercles de pedra. També hi ha dues pedres amb inscripcions a Burgatia. El nombre dels forts circulars i pous sagrats són testimonis de l'Edat de Ferro i la transició del paganisme al cristianisme.
Rosscarbery va ser la llar de l'Escola de Ross, un important centre d'aprenentatge, una mena de ciutat universitària, i una de les principals ciutats d'Europa, al voltant del segle vi, fundada per Sant Fachanan. Degut a la seva popularitat com a centre de pelegrinatge que també era conegut com a Ros Ailithir. Els caps hereditaris de la zona o túath, van ser els O'Learys, conegut com a Uí Ruis Ó Laoghaire gCairbre, fins que va passar a control normand en el segle xiii. La regió sencera havia pertangut a l'antiga Corcu Loígde, dels quals els O'Learys van ser un dels principals septs.

## Platges

Rosscarbery és una popular destinació turística l'estiu, degut a la proximitat a almenys tres platges. La més propera és "Warren Beach" a una milla de la vila i que té Bandera blava, junt a la propera platja d'Owenahincha. Warren Beach ha experimentat una erosió costanera en els últims temps, però s'han realitzat treballs de reparació durant 2004/2005. A la platja s'hi troba el Rosscarbery Pitch & Putt Club.

## Personatges il·lustres

* Jeremiah O'Donovan Rossa
* Tom Barry

## Referències

* ↑ O'Sullivan, Majella «New Year cheer as Roscarbery farm vendor pockets €485k». Irish Independent, 22-01-2008.
* ↑ http://www.westernpeople.ie/news/mhgbcwgbcw/ Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ O'Flanagan, P. and Buttimer, C.G. Cork History and Society, Interdisciplinary Essays on the History of an Irish County, Geography Publications, Dublin 1993 p. 216

## Enllaços externs

* Bloc de Rosscarbery Arxivat 2010-04-30 a Wayback Machine.
* Web de Rosscarbery
* Historia de Rosscarbery Arxivat 2010-11-19 a Wayback Machine.
# Rosseland (cràter)

Rosseland és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna. Es troba a menys d'un diàmetre al nord-est del cràter Carver, i aproximadament a la mateixa distància a l'oest de Roche, de major grandària. Al nord-oest es troba el cràter Coblentz, més petit.
* Localització de Rosseland (centre superior de la imatge)
* Vista obliqua des del Lunar Orbiter 3, mirant a sud
Aquesta formació se superposa a la vora sud del cràter satèl·lit més gran Rosseland V. La vora de Rosseland està desgastada i és desigual. El sòl interior és relativament anivellat i posseeix algunes zones de material de menor albedo a les vores de la paret interior.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Roca de l'Àliga (Granera)

La Roca de l'Àliga és una muntanya de 819,7 metres d'altitud que es troba en el terme municipal de Granera, de la comarca del Moianès.
Està situat a l'extrem sud-est de la Serra de Granera i al nord del Serrat del Pedró. És al sud-est del Castellar. És al nord del nucli principal del poble de Granera.

## Enllaços externs

* La Roca de l'Àliga en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rouached

Rouached (àrab: الرواشد, ar-Rwāxid) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.484 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Dècada del 1570 aC

Resum dels esdeveniments de la dècada del 1570 aC:

## Esdeveniments

* Israel entrà a la terra de Canaan segons la cronologia tradicional, d'acord
amb el text bíblic, que situa la sortida d'Israel d'Egipte al segle xv aC. malgrat els autors crítics la situen en el segle XII aC.
* El país hitita es envaït pels pobles muntanyesos de la costa de la mar Negra, els kashka, que ocupen Nenik i altres llocs fins al riu Kumeshmakha (després Scylax-Cekerek)
* c. 1573 aC: Destrucció de Jericó.

## Referències

* ↑ Kenyon, 1957.

## Bibliografia

* Kenyon, Kathleen Mary. Digging up Jericho: the results of the Jericho excavations, 1952-1956 (en anglès). Praeger, 1957, p. 272.
# Santa Maria de Montoriol d'Amunt

Santa Maria de Montoriol d'Amunt, o del Mas d'en Costa, és una església romànica del poble de Montoriol d'Amunt, del terme comunal de Montoriol, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord. És una petita capella d'una sola nau, l'edifici actual no té l'orientació característica de les esglésies romàniques. Fou consagrada el 1011, el mateix dia que la propera església de Sant Miquel.
Està situada en el poble de Montoriol d'Amunt, prop d'on ara hi ha el Mas Vallpuig, antigament Mas d'en Costa, al sud-oest del terme comunal.

## Referències

* ↑ L'església de Santa Maria en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Montoriol». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 138. Sant Joan Baptista i Sant Llorenç». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Santa Maria de Montoriol d'Amunt». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
# Al Khor (ciutat)

Al Khor o Al Khawr (àrab: الخور, al-Ḫūr) és una ciutat costanera al nord de Qatar, amb una població de 31.547 habitants (2008 est.), situada a 50 km al nord de la capital, Doha. A més, és capital del municipi d'Al Khor. El nom de la ciutat significa ‘rierol' en persa perquè la ciutat està situada en una cala. Al Khor és la llar de molts dels empleats de la indústria del petroli, a causa de la seva proximitat als camps de petroli i gas natural del nord de Qatar, i a causa de la seva proximitat a la zona industrial de Ras Laffan.

## Història

Al Khor va ser governada per la tribu Al Mohanadi abans de la independència de Qatar el 1971 i segueix sent-ho avui dia. Es creu que la tribu Al Mohanadi que viu a Al Khor es va formar al segle xviii. La tribu es compon de set famílies de beduïns. Avui dia, la majoria dels ciutadans d'Al Khor són d'aquesta tribu.

## Turisme

Al Khor es coneix per l'Al-Sultan Hotel & resort, un palau que es va convertir en un hotel, i per la seva gran concentració de la moderna i històrica mesquita. La indústria principal de la ciutat és la pesca. Hi ha diverses platges excel·lents dels voltants d'Al Khor, i les platges del sud de la mateixa són la llar de moltes cases de platja, propietat dels residents de la ciutat i els residents de Doha.

## Esports

A Al Khor hi juga l'equip de futbol local Al Khor SC.
La ciutat serà una de les seus de la Copa Mundial de Futbol de 2022, on els partits es disputaran a l'Estadi Al Bayt.

## Instal·lacions

A causa de l'expansió contínua a Ras Laffan Industrial City, el nombre d'instal·lacions i serveis disponibles a la ciutat està augmentant ràpidament.

## Referències

* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 18 de novembre de 2008. [Consulta: 3 maig 2014].
# Al Jufrah

El districte d'Al Jufrah (àrab: شعبية الجفرة, xaʿbiyya al-Jufra) és un dels vint-i-dos districtes de Líbia. Es localitza al centre de Líbia i la seva capital és la ciutat de Houn. La seva població és de 52.342 habitants.

## Referències

* ↑ cita web |url= http://statoids.com/uly.html |títol=Districts of libya| editorial= statoids.com |dataaccés= 21 de març de 2011|idioma=anglès
# Albany (desambiguació)

«Albany» té aquests significats:
* Geografia:
** Albany, capital de l'estat de Nova York als Estats Units d'Amèrica.
** Albany (Califòrnia)
** Albany (Geòrgia)
** Albany (Illinois)
** Albany (Indiana)
** Albany (Kentucky)
** Albany (Louisiana)
** Albany (Minnesota)
** Albany (Missouri)
** Albany (Nou Hampshire)
** Albany (Oregon)
** Albany (Texas)
** Albany (Vermont)
** Albany (Wisconsin)
** Albany (Wyoming)
** Albany (Austràlia Occidental)
** Riu Albany a Ontario, Canadà
* Altres:
** Albany (cantant) (Girona, 1998) cantant de trap gironina.
# Alberto Ángel Fernández

Alberto Ángel Fernández (Buenos Aires, 2 d'abril de 1959) és un polític i advocat argentí. Fou President de la Nació Argentina del 2019 al 2023.
Nascut el 2 d'abril de 1959, es va afiliar al Partit Justicialista (PJ) el 1983. Va ser superintendent d'assegurances de la Nació entre 1989 i 1995, durant la presidència de Carlos Menem. Va ser cap del Gabinet de Ministres entre el 25 de maig de 2003 i el 23 de juliol de 2008, durant les presidències de Néstor Kirchner i Cristina Fernández. Candidat presidencial del PJ per a les eleccions de 2019 (en tàndem amb Cristina Fernández com a candidata a «vice»), va ser elegit president de la Nació Argentina.

## Obres

* Alberto Fernández. Políticamente Incorrecto, razones y pasiones de Néstor Kirchner. Ediciones B, 2011.

## Referències

* 1 2 3 Micheletto, Karina «Alberto Fernández, de armador a protagonista». página12, 11-08-2019 [Consulta: 20 setembre 2019].
* ↑ Argento, Analía «Alberto Fernández: por qué no quiso ser de Boca, sus dos 'papás' y el desmayo el día en que nació su hijo». infoBAE [Consulta: 20 setembre 2019].
* ↑ Fest, Sebastian. «Alberto Fernández, el presidente bajo la sombra de Cristina Kirchner» (en castellà). El Mundo, 28-10-2019. [Consulta: 16 abril 2020].
# Marc Papiri Carbó

Marc Papiri Carbó (en llatí Marcus Papirius Carbo) va ser un militar i polític romà. Formava part de la gens Papíria, i era de la família dels Carbó.
Era fill del pretor Gai Papiri Carbó i germà de Gai Papiri Carbó, cònsol l'any 120 aC. Va ser partidari de Gai Mari el Jove, i segons Ciceró, després de la mort del seu germà a mans de les tropes de Pompeu, va fugir de Sicília.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 611.
# Mangosta nana

Les mangostes nanes (Helogale) són un gènere format per dues espècies de mangostes, principalment terrestres i insectívores, originàries de les sabanes de l'Àfrica oriental i Meridional.

## Taxonomia

* Mangosta nana de Somàlia (Helogale hirtula) (Thomas, 1904) - Etiòpia, Kenya i Somàlia
* Mangosta nana africana (Helogale parvula) (Sundevall, 1847) - des d'Etiòpia fins a la part septentrional de Sud-àfrica, a l'oest fins al nord de Namíbia, Angola i Camerun

## Estat de conservació

Ambdues espècies tenen una difusió molt ampla i cap d'elles no està amenaçada per les accions humanes.

## Referències

* ↑ (anglès) Kingdon, J., Van Rompaey, J. & Hoffmann, M.. Helogale hirtula. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 març 2009.
* ↑ (anglès) Creel, S. & Hoffmann, M.. Helogale parvula. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 març 2009.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Alberto Spiazzi

Alberto Spiazzi (Verona, Itàlia, 10 de febrer de 1958) és un dissenyador de vestuari d'òpera i cinema italià. Va començar els seus estudis a l'escola d'art de Verona i va continuar a Venècia i a l'Acadèmia de Belles Arts de Florència. Ha col·laborat amb notables dissenyadors de vestuari com Fiorenzo Giorgi, Sylvano Bussotti i Pasquale Grossi i ha col·laborat en diverses ocasions amb Piero Tosi, Gabriella Pescucci i, sobretot, amb Franco Zeffirelli. El seu treball de a la pel·lícula Tea with Mussolini li va valer la nominació a l'Acadèmia Britànica de Cinema i Televisió (BAFTA), així com el premi The Silver Ribbon. També fou nominat al Goya al millor disseny de vestuari al costat d'Anna Anni i Alessandro Lai per Callas Forever.
Ha treballat en les versions cinematogràfiques d'òperes com La forza del destino, Don Carlo, Aida (Verdi), Madama Butterfly, Tosca i moltes altres, així com ajudant de vestuari de moltes pel·lícules de Franco Zeffirelli com La traviata i El nom de la rosa. També va dissenyar el vestuari de l'òpera israeliana de les produccions de Zeffirelli La traviata i La Bohème.

## Filmografia

* Noi tre (1984)
* Festa di Laurea (1985)
* La villa de los viernes (1991)
* Le faremo tanto male (1998)
* Tea with Mussolini (1999)
* Sud Side Stori (2000)
* Callas Forever (2002)
* Empire (sèrie de televisió, 2005)
* Mare nero (2006)
* Mai per amore (2012)
* Rome in love (2019)

## Referències

* ↑ Currículum Arxivat 2020-02-19 a Wayback Machine. al web d'Alberto Spiazzi
* ↑ Alberto Spiazzi al web de l'AESSECI
* ↑ Callas Forever, al web dels Premis Goya
* ↑ Alberto Spiazzi al web de l'Òpera Israeliana
* ↑ Alberto Spiazzi al web de movieplayer.it