OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fritz Leandré

Fritz Leandré (Haití, 13 de març de 1948) fou un futbolista haitià de la dècada de 1970.
Fou 1 cop internacional amb la selecció d'Haití amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, destacà a Racing Club Haïtien.
El seu germà Joseph-Marion també fou futbolista.

## Referències

* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ 1974 FIFA World Cup Germany Arxivat 23 July 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Fritz Leandré a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «World Cup Trivia - Fathers, Sons and Brothers, Uncles and Nephews». RSSSF, 02-10-2014. Arxivat de l'original el 26 febrer 2015.
# Kyöpelinvuori

Kyöpelinvuori (del finès kyöpeli = paraula obsoleta per a fantasma i vuori = muntanya), en la mitologia finesa, és el lloc que freqüenten les dones mortes. Es rumoreja que les verges que moren joves es reuneixen allà després de la seva mort al començament de la seva vida després de la mort. Històries semblants de muntanyes paradisíaques per a verges pietoses també s'han conegut a l'Europa central catòlica i a Rússia. Correspon al Blockula (en suec modern Blåkulla) de la mitologia sueca.
Kyöpelinvuori s'ha associat amb creences apàtiques de bruixes, però el nom encara no s'esmenta en documents que es remunten a la cacera de bruixes del segle xvii. En els relats de bruixes suecs, com s'ha esmentat abans, el Sabbath era Blåkulla, i de vegades també es mencionava a Finlàndia, però més sovint només en general, una muntanya o algun altre lloc mític.
Kyöpelinvuori també és molt coneguda a Finlàndia a causa de la Pasqua: es diu que és l'antiga llar de les bruixes de muntanya que volen amb escombres amb gats negres. Les bruixes abandonen la zona només durant Setmana Santa per espantar els nens. Aquestes bruixes també s'han referit amb humor com a solteres que hi acabaran per escapar de l'impost de la "vella donzella".
Segons el Maanmittauslaitos, hi ha un total de 32 turons Kyöpelinvuori a Finlàndia.

## Referències

* 1 2 Noitavainot Euroopassa – Myytin synty. ISBN 951-796-438-2.
* ↑ Kyöpelinvuori Kansalaisen karttapaikka. Consultat el 27 de setembre de 2014.
# Hyperolius pardalis

Hyperolius pardalis és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Camerun, República Centreafricana, República del Congo, Guinea Equatorial, Gabon i, possiblement també, a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* Amiet, J.-L., Schiøtz, A., Burger, M. & Fretey, T. 2004. Hyperolius pardalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Rönne (Trave)

El Rönne es un petit riu de Slesvig-Holstein. Desguassa el llac Grosser Segeberger See (gran llac de Bad Segeberg) i desemboca al Trave a la frontera entre els municipis de Klein Rönnau i Gross Rönnau. Fins al 1899 alimentava el molí d'aigua de Klein Rönnau, però pel seu cabal hidràulic irregular es va abandonar la força hidràulica i s'hi va instal·lar un motor de combustió i més tard un d'elèctric.

## Lloc d'interés

* Molí d'aigua de Klein Rönnau, monument llistat.

## Referències

* ↑ Denkmalliste Segeberg (en alemany). Kiel: Landesamt für Denkmalpflege, 03.04.2018, p. 34. Arxivat 2017-11-25 a Wayback Machine.
# Old Man Bebo

Old man Bebo, és una pel·lícula documental musical espanyola del 2008 dirigida per Carlos Carcas. Fou rodada al llarg de set anys, a Cuba, Suècia, Espanya i els Estats Units. Fou estrenada al del Festival In-Edit i presentada al cine Aribau amb la presència de Bebo Valdés i Fernando Trueba.

## Sinopsi

Es tracta d'un documental rodat durant set anys sobre el pianista Bebo Valdés, llegenda vida de la música cubana que va començar la seva carrera en la dècada del 1940 i 1950. Després del triomf de Fidel Castro i el començ de la Revolució Cubana es va exiliar a Suècia, on va estar allunyat dels focus i va treballar humilment com a pianista als bars dels hotels d'Estocolm. No tornaria als escenaris fins al 2000, i amb el seu estil fusionat de jazz, bolero i música afrocubana va arribar a guanyar sis premis Grammy.

## Repartiment

A part del mateix Bebo Valdés hi participen Chucho Valdés, la família Valdés, Omara Portuondo, Pío Leyva, Israel López 'Cachao', Guillermo Álvarez Guedes, Paquito D'Rivera, Fernando Trueba, César Portillo de la Luz, Ángel Díaz i Leonardo Acosta.

## Premis i nominacions

Fou nominada al Goya al millor documental del 2009. Va guanyar el premi al millor director novell de documental al Festival de Cinema de Tribeca. També fou guardonat al Festival Internacional de Cinema Documental Musical de Barcelona In Edit Beefeater.

## Referències

* ↑ Bebo Valdés presenta avui el documental "Old Man Bebo" al Festival In-Edit de Barcelona, ccma.cat, 25 d'octubre de 2007
* ↑ "Old Man Bebo" repasa la vida y el tiempo del pianista cubano Bebo Valdés, Público, 29 de juliol de 2008
* ↑ 'Old man Bebo', El Mundo
* ↑ Old Man Bebo al web dels Goya
* ↑ Old Man Bebo al web del festival de Tribeca
* ↑ El Festival In-Edit abre con un documental sobre Bebo Valdés, La Vanguardia, 24 d'octubre de 2007

## Enllaços externs

* Old Man Bebo a Vimeo
# Salvador Carreres Zacarés

Salvador Carreres Zacarés (València, 13 de juny de 1882 - València, 17 de gener de 1973) va ser un historiador valencià.
Va llicenciar-se en Dret i Filosofia i Lletres per la Universitat de València i es va doctorar l'any 1908 per la Universitat Central amb el treball Tratados entre Castilla y aragón para el reparto de la Reconquista, tesi que va ser publicada aquell mateix any. Era fill del bibliòfil Carreres Vayo, en col·laboració amb el qual va assolir reunir una de les biblioteques sobre temes valencians més completes de la seua època. Va ser cronista oficial de la ciutat de València i membre de diverses acadèmies i institucions científiques i culturals, entre elles de la Institució Alfons el Magnànim i de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.
Va ser un dels signataris de les Normes de Castelló.
Fou el pare de l'escriptor Francesc Carreres de Calatayud.

## Obres

Llista no exhaustiva
* 1909 Les falles de Sant Joseph. Col·lecció dels llibrets que escrigué Joseph Bernat i Baldoví
* 1924 Exequias regias en Valencia (1276-1410)
* 1926 Ensayo de una Bibliografía de libros de Fiestas celebradas en Valencia y su antiguo Reino, dos toms
* 1927 Fray Dionisio Fabregat y Salvador
* 1929 Cruces terminales de la Ciudad de Valencia
* 1930 Notes per a la Història dels Bandos de Valencia
* 1930 El Colegio de San Pablo de la Compañía de Jesús
* 1935 Llibre de Memories de diversos sucesos e fets memorables e de coses çenyalades de la Ciutat e Regne de Valencia (1308-1644) amb una introducció i notes
* 1935 La Valencia de Ferrer
* 1935 Els casilicis dels ponts del riu de Valencia
* 1935 L'Afermamosos, institució valenciana del segle XV
* 1941 Fiestas celebradas en conmemoración del séptimo centenario de la Conquista de Valencia por el rey Jaime I de Aragón
* 1943 El portal de Ruzafa
* 1944 San Vicente Ferrer, la casa Vestuario y el reloj mayor
* 1946 Higiene y Sanidad medievales
* 1946 Homenaje a Alfonso el Magnánimo
* 1948 El portal del Mar
* 1950 La primitiva Taula de Canvis de Valencia
* 1951 Juan Bautista Vives, agente de la ciudad de Valencia en Roma
* 1952 Valencia en la época de Don Fernando el Católico
* 1954 Cruz llamada de la Torre de Santa Catalina
* 1955 El culto en la Casa Natalicia
* 1956 Los misterios del Corpus de Valencia
* 1957 Las Rocas
* 1957 La Taula de Canvis de Valencia. 1408-1719
* 1958 El patio de los naranjos de la Lonja de Valencia
* 1959 Els cirialots i la casa de les Roques
* 1960 Los gigantes de la procesión del Corpus
* 1961 El Corpus valenciano a través de tres romances y una oda
* 1963 Los Jurados de Valencia y Luis de Santángel. Notas sobre política económica

## Referències

* ↑ «Salvador Carreres i Zacarés». memoriavalencianista.cat. [Consulta: 2 desembre 2022].

## Bibliografia

* (castellà) Vicente Gascón Pelegrí. Prohombres valencianos en los últimos cien años, 1878-1978. València. Caixa d'Estalvis de València, 1978. ISBN 84-500-2630-X
# La Ruira

La Ruira és una masia del municipi de Queralbs (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El clima, la topografia i el sistema d'explotació ramadera configuren l'estructura del mas propi de l'alta muntanya, resolt amb la tècnica constructiva més elemental. Ruira deriva del nom Rovira que vol dir roureda. Un pergamí de l'any 1594 anomena "mas Rosell" a la Ruira de dalt i "La Coma" a la Ruira de baix.

## Referències

* 1 2 «La Ruira». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# L'Avellanet (muntanya)

L'Avellanet és una muntanya de 782 metres d'altitud de la Serra de Rubió, dins el terme municipal de Rubió, a la comarca de l'Anoia.
És una elevació gairebé inapreciable en l'apèndix carener que es desprèn cap al nord-oest de la Serra de Rubió, on moren les serres del Mas de Cirerer i de la Comanda.
Accés: molt pròxim a l'Hostal Vell i a escassos metres de la carretera BV-1031 que uneix Igualada amb Prats de Rei.
Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 275112001).

## Referències

* ↑ «Mapa Topogràfic 1:50.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, ICGC, 2021. [Consulta: 20 maig 2021].
* ↑ «l'Avellanet». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 20 maig 2021].
# Hyperolius pickersgilli

Hyperolius pickersgilli és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Sud-àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L., Harrison, J. & Schiøtz, A. 2004. Hyperolius pickersgilli. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Salo (desambiguació)

«Salo» té aquests significats:
* Salo, llogaret de Sant Mateu de Bages
* Salo (República Centreafricana], ciutat de la prefectura econòmica centreafricana de Sangha-Mbaéré
* Salo (Finlàndia), població finlandesa
* Salo (Minnesota), població estatudinenca del Comtat d'Aitkin, Minnesota

## Vegeu també

* Salò, municipi llombard
# Sarvepalli Radhakrishnan

Sir Sarvepalli Radhakrishnan (telugu: సర్వేపల్లి రాధాకృష్ణన్) (Thiruttani, 5 de setembre de 1888 - Chennai, 17 d'abril de 1975) fou un filòsof indi, polític i segon president de l'Índia.

## Biografia

Sarvepalli Radhakrishnan va néixer en una família de classe mitjana niyogi a la ciutat de Tiruttani, situada a 64 km al nord-oest de Madras (actualment coneguda com a Chennai), en l'estat de Tamil Nadu, al sud de l'Índia. La seva llengua materna va ser l'Idioma telugu i els seus primers anys els va passar a Tiruttani, Tiruvallur i Tirupati.
El 1904, quan tan sols tenia 16 anys es va casar a la ciutat de Vellore amb Sivakamamma, amb la qual va tenir sis fills, un d'ells l'historiadr Sarvepalli Gopal.
Es va graduar en filosofia en la Madras Christian College. El 1921, va ser nomenat professor de filosofia a la Universitat de Calcuta. Va representar la Universitat de Calcuta en el Congrés d'Universitats de l'Imperi Britànic el juny de 1926 i el Congrés Internacional de Filosofia a la Universitat Harvard el setembre de 1926. A partir de 1929 va ser professor a la Universitat d'Oxford i de 1931 a 1936 vicerector de la Universitat d'Andhra a Visakhapatnam i rector de la Universitat de Delhi. Des de 1936 va ser professor de religions orientals i ètica a la Universitat d'Oxford.
En adoptar la independència l'Índia, el 1947, Radhakrishnan va representar el seu país a la UNESCO i més tard es va convertir en ambaixador a Rússia. També va ser elegit per a l'Assemblea constituent de l'Índia.
El 1954 li va ser concedit el Bharat Ratna, màxima condecoració de l'Índia.
Radhakrishnan va ser elegit primer vicepresident de l'Índia el 1952. El 1956, va morir la seva esposa Sivakamamma, amb qui va estar casat més de 50 anys. El 1962 va ser elegit segon President de l'Índia (1962-1967). El seu aniversari se celebra com el Dia dels docents a l'Índia.

## Filosofia i obra

Va ser un gran estudiós de la filosofia i de la relacions i comparacions entre les diferents religions, va construir un pont entre el pensament oriental i occidental. Va introduir l'idealisme occidental en la filosofia índia i va ser el primer estudiós de la importància de proporcionar una àmplia exegesi de la religió i de la literatura filosòfica índia a Occident.
Va escriure diversos obres sobre les tradicions de l'Índia, que es van popularitzar a Occident, entre ells destaquen Filosofia hindú i Una visió idealista de la vida el 1932.
# Pla del Llamp (Clariana de Cardener)

El Pla del Llamp és una pla situat a la carena de la riba dreta de la vall del Cardener en l'indret en què aquest riu deixa el Solsonès per entrar al Bages. Pertany als termes dels municipis de Clariana de Cardener (banda de ponent) i de Cardona.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# La Navarreria

La Navarreria, en basc Nafarreria o Nabarreria i en castellà La Navarrería, és un barri històric de la ciutat de Pamplona al voltant de la catedral. Rep aquest nom des de l'edat mitjana, ja que allí es concentrava la població autòctona bascoparlant de Navarra mentre a la resta de la ciutat hi vivien sobretot els francs.
També es deien Navarreria els nuclis antics d'altres localitats de Navarra com els de Puente la Reina, Estella-Lizarra, etc. que veien incrementada la seva població, per iniciativa del reis de Navarra, amb francs d'Occitània per aprofitar l'activitat econòmica generada pel Camí de Sant Jaume. Sembla que a la Navarreria de Pamplona estava situada a la Pompaelo romana.
Al segle xi Pamplona era una petita ciutat envoltada d'una muralla. A finals de segle per tal d'enfortir la ciutat els reis de Navarra la poblaren amb francs principalment provinents de Tolosa de Llenguadoc que eren principalment mercaders i artesans. Amb això també contrataven amb els navarresos autòctons que eren principalment ramaders i agricultors. El reis prohibiren per llei als autòctons navarresos exercir els oficis de mercaders i d'artesans.
Hi va haver conflictes entre la Navarreria i els barris veïns de Pamplona, l'any 1276 hi va haver l'anomenada Guerra de la Navarreria, quan amb l'ajuda de França la revolta de La Navarreria va ser sufocada i durant 50 anys el barri navarrès restà destruït i no va ser fins a l'any 1324 quan es va reconstruir.
L'any 1423 els tres barris es van unir en un de sol sota el Privilegi de la Unió. Actualment el carrer Navarrería de Pamplona marca el lloc on es trobava el barri de la Navarreria.

## Referències

* Euskomedia, La Navarrería
# Fort William (Escòcia)

Fort William (gaelic escocès: An Gearasdan) és una vila del nord-oest d'Escòcia, situada al costat del Loch Linnhe (el loch més llarg d'Escòcia) i el Loch Eil en l'antic districte de Lochaber. Forma part del consell dels Highlands. La vila està a les desembocadures dels rius Lochy i Nevis. Per altra banda, Fort William és la vila més propera al Ben Nevis, la muntanya més alta del Regne Unit i base/final de West Highland Way (Milngavie-Fort William) i de la Great Glen Way (Fort William-Inverness), dues rutes molt usades pels esportistes.

## Població

Segons el cens de 2001, la població de Fort William és de 9.908 habitants, i per això és la vila més gran dels Highlands i la segona localitat més gran després de la ciutat d'Inverness. La majoria de la població (88,38%), són nascuts a Escòcia, per sobre de la mitjana escocesa del 87,15%. El 7,74% de la població són nascuts a Anglaterra, per sota de la mitjana escocesa del 8,08%. El Gaèlic escocès és parlat pel 5,15% dels habitants de Fort William, molt més que la mitjana escocesa d'1,16%.

## Nom i Història

Des de 1690, Fort William porta el nom anglès del rei Guillem III d'Anglaterra, però la fortalesa va ser construïda abans, contra la invasió d'Escòcia per l'anglès Oliver Cromwell.
Hi havia un projecte a desenvolupar el passeig marítim de Fort William amb cases, oficines, hotels, una biblioteca i tendes, amb un cost de 80.000.000 de lliures esterlines. Va ser abandonat a l'abril del 2010.
La vila és àmpliament coneguda pel fet de ser el centre neuràlgic de la competició motociclista fora d'asfalt més antiga del món, els Sis Dies d'Escòcia de Trial.

## Transport

Una línia de transbordadors creua el Loch Linnhe i enllaça Fort Wililam amb el poble de Camusnugaul. La carretera A82 està al costat de la vila.

## Referències

* ↑ http://www.scrol.gov.uk/scrol/browser/profile.jsp?profile=Population&mainLevel=Locality&mainText=fort+william&mainTextExplicitMatch=false&compLevel=CountryProfile&compText=&compTextExplicitMatch=null Arxivat 2003-04-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://visit-fortwilliam.co.uk/chronological-list-of-historical-events-in-Fort-William
* ↑ http://news.bbc.co.uk/1/hi/scotland/8631826.stm
* ↑ http://www.lochabertransport.org.uk/TransportinLochaber/PublicTransport/Ferries/CamusnagaulFerry.aspx Arxivat 2019-04-06 a Wayback Machine.
# L'Avare (pel·lícula de 1908)

L'Avare és un curtmetratge mut francès de 1908 dirigit per Georges Méliès.

## Argument

En una habitació força ruïnosa, un vell inquiet, Harpagon, compta els seus diners. En sentir un soroll, amaga el seu or a l'armari, i obre la porta a un jove (Cléante?) que ve a demanar-li un préstec. Ell el rebutja i torna a comptar els seus diners. Pertorbat de nou, amaga la seva cinta a la paperera i obre la porta a una dona acompanyada de dos nens petits que també el ve a buscar. Obre un enorme armari. (El·lipse, o tall salvatge) Trobem Harpagon en un jardí davant d'un pou, agafant les butxaques d'un home que busca el seu casset. A falta de saltar a l'aigua, és retingut per un grup de tres homes i dues dones. Sorprès, explica el motiu de la seva desesperació. Un dels homes troba la cinta i li dona. Extàtic, remena el paper moneda, sense repartir-ne cap. La petita tropa l'abronca i el deixa sol, ridícul.

## Producció

El personatge avar de la pel·lícula és probablement Harpagon, de l'obra de teatre de Molière L'avar. Méliès apareix a la pel·lícula tant com el pobre com l'home que torna el barril.
La visualització de prop de la primera escena indica que va ser filmada a l'estudi amb sostre de vidre de Méliès sota un cel ennuvolat. Quan surt el sol, les ombres que projecta són clarament visibles durant uns segons; aleshores, a mesura que es col·loquen panells de paper calc contra el vidre per difondre la llum, també es fan visibles les ombres del panell. Part de la pel·lícula es va rodar a l'exterior, al jardí de la propietat de Méliès a Montreuil (Sena Saint-Denis).

## Llançament i supervivència

L'Avare va ser estrenat per la Star Film Company de Méliès i està numerat entre 1146 i 1158 als seus catàlegs, on apareix llistada com a scène artistique dramatico-comique. La impressió supervivent és incompleta; una altra escena s'evidencia en un fotograma de producció, però es presumeix que és perduda.

## Referències

* 1 2 3 Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 236, ISBN 9782732437323
* 1 2 3 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 305–6, ISBN 2903053073, OCLC 10506429

## Enllaços externs

* L'Avare a YouTube
# Hyperolius orkarkarri

Hyperolius orkarkarri és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Tanzània.

## Referències

* Drewes, R. & Schiøtz, A. 2004. Hyperolius orkarkarri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# San Diego (galió)

El San Diego fou un galió espanyol que formava part dels Galions de Manila, que cubríen la ruta comercial entre Nova Espanya (actual Mèxic) i Filipines. El 10 de desembre de 1600, a conseqüència de l'enfrontament amb els vaixells holandesos Eendracht, Hope i Mauritius, comandats per l'almirall i pirata Olivier van Noort, el San Diego fou enfonsat.
El San Diego es trobava fondejat al port de Cavite, des d'on fou armat amb 14 canons i enviat junt al patatxe San Bartolomé i dos galeres per tal de repel·lir un atac neerlandès. Després d'abordar amb èxit el vaixell insignia holandés, es descobrí una via d'aigua en el San Diego, iniciant immediatament la maniobra de retorn a port, però enfonsant-se en el trajecte, morint en el naufragi 300 mariners.
Les restes del San Diego foren retrobades el 21 d'abril de 1991 per l'arqueóleg submarí Franck Goddio, a 52 metres de profunditat, recuperant-se més de 6.000 objectes entre els quals es trobaven monedes, joies d'or, porcellana, armes i canons. El 70% dels objectes recuperats foren dipositats en el Museu Naval de Madrid, mentre que el 30% restant al Museu Nacional de les Filipines. Les restes del vaixell segueixen en el lloc del naufragi.

## Vegeu també

* Nuestra Señora de Atocha
* Nuestra Señora de las Mercedes (1786)
* Galió San José

## Enllaços externs

* Web del Museu Naval de Madrid
* Museu Naval de Madrid en el Centre Virtual Cervantes
# Old Joseph

Old Joseph, nom amb qué és conegut Tuekakas o Wal-lam-mute-kint, (1785 - 1871) cap dels nez percé. Era fill d'Oll-la-kut, un cap cayuse el 1836.
Participà en la Convenció de Wallawalla del 1855, però considerà Lawyer un traïdor per signar i marxà amb la seva tribu a la vall de Wallowa. Els blancs l'obligaren a signar un nou tractat el 1863, tot i que s'hi va oposar. Fou pare de Chief Joseph i Ollokot.
# Pla del Mig

El Pla del Mig és una masia de Santa Eulàlia de Riuprimer (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb un portal dovellat orientat a llevant. S'hi uneix un cos perpendicular cobert a una única vessant, del qual parteixen dos arcs de grosses dovelles construïts amb pedra rogenca que s'uneixen a un altre cos rectangular envoltat d'espieres i unit a la casa. Hi ha un portal que tanca la lliça i l'espai dels arcs.
És construïda amb pedra i es troba en un estat de total abandó. Al sector de migdia de la casa hi ha unes reixes de ferro molt interessants. Es troba deshabitada i serveix com a corral per als animals del mas veí, habitat i conegut pel Pla de Munt.

## Història

Aquesta casa forma part de l'antic grup de cases conegut pel Plademont i Pladevall, les quals es troben esmentades al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Santa Eulàlia de Riuprimer.
El Pla del mig, malgrat no estar registrada al fogatge, és l'única que queda dempeus i conserva alguns elements d'interès.
Fou ampliada i reformada als segles XVII i XVIII.
Les dades constructives indiquen que la finestra és de 1671, el portal de la lliça de 1792 i el cos lateral de tramuntana de 1771.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Pla del Mig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].