OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Múscul geniohioidal

El múscul geniohioidal (musculus geniohyoideus), és un múscul parell, petit, de forma cilindroide. Està situat per sobre del milohioidal i s'estén a dreta i esquerra de la línia mitjana, des de l'os hioide fins a la símfisi del mentó.
Per dalt, el geniohioidal s'insereix en l'espina mentoniana inferior de la mandíbula per mitjà de fibres tendinoses curtes. Des d'aquí es dirigeix obliquament cap a baix i enrere, eixamplant-se de manera gradual a mesura que se separa de la mandíbula. Finalment, queda fixat en la part mitjana de la cara anterior de l'os hioide. La seva línia d'inserció hioidal està representada per una mena d'U estesa (⊃); la concavitat, dirigida cap a fora, envolta la vora interna del múscul hioglòs. Els dos geniohioidals, estan en contacte en la línia mitjana; un interstici poc diferenciat, separa l'un de l'altre. Per sota, queden recoberts pel múscul milohioidal, i es relacionen per la seva cara superior (bucal) amb la glàndula sublingual, el genioglòs i la mucosa del sòl de la boca.
El geniohioidal està irrigat per una o dues branques de les artèries lingual i sublingual, que irriguen el múscul i la glàndula sublingual. Està innervat pel primer nervi espinal (C1) a través del nervi hipoglòs (NC XII). Les fibres procedents d'aquest nervi arriben al múscul per la seva cara profunda.
El geniohioidal té diverses accions:
* Empeny l'os hioide cap endavant i amunt,$^{:346}$ si es recolza com a punt fix en la mandíbula.
* Escurça el sòl de la boca –depressor de la mandíbula–, si pren per punt fix l'os hioide, prèviament immobilitzat per la contracció dels seus músculs depressors.
* Eixampla la faringe i dilata la laringe com a assistent de la respiració.

## Notes

* ↑ El prefix grec "genio-" significa "barbeta". Vegeu medical-dictionary

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 29 gener 2014].
* 1 2 Moore, Keith L.; Dalley, Arthur F. (2009). Anatomía con orientación clínica. (6ª edició). Mèxic: Editorial Médica Panamericana.
* ↑ Singh, Inderbir. Essentials of anatomy. 2nd ed.. New Delhi: Jaypee Bros., 2009. ISBN 978-81-8448-461-8.
* ↑ Takahashi, S. «Breathing modes, body positions, and suprahyoid muscle activity». Journal of Orthodontics, 29, 4, 01-12-2002, pàg. 307–313. DOI: 10.1093/ortho/29.4.307.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges

* Os hioide. Cara anterior (ampliació).
* Tall sagital del nas, faringe i laringe.
* Disecció. Entre altres, el múscul geniohioidal.
* Disecció. Entre altres, el múscul geniohioidal.

## Enllaços externs

* LUC genh
* Geniohyoid+muscle al Diccionari d'eMedicine
* RocheLexicon: 25420.000-1 Arxivat 2014-01-01 a Wayback Machine..
* Frontal section Arxivat 2005-11-09 a Wayback Machine.
# San Didero

San Didero (arpità Sen Didé) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 414 habitants. Està situat a la Vall de Susa, una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Borgone Susa, Bruzolo, Condove, San Giorio di Susa i Villar Focchiardo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Loredana Bellone | Centreesquerra |
# Colomys wologizi

Colomys wologizi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Guinea i Libèria. L'holotip tenia una llargada de cap a gropa de 130 mm i la cua de 134 mm. És l'única espècie coneguda del gènere Colomys d'hàbits arborícoles. El seu hàbitat natural són els boscos de plana. El seu nom específic, wologizi, es refereix a les muntanyes Wologizi (Libèria).

## Referències

* ↑ Giarla, T. C.; Demos, T. C.; Monadjem, A.; Hutterer, R.; Dalton, D.; Mamba, M. L.; Roff, E. A.; Mosher, F. M.; Mikeš, V.; Kofron, K. P.; Kerbis Peterhans, J. C. «Integrative Taxonomy and Phylogeography of Colomys and Nilopegamys (Rodentia: Murinae), Semi-aquatic Mice of Africa, with Descriptions of Two New Species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, zlaa108, 2020. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlaa108.
# Estibivanita

L'estibivanita és un mineral de la classe dels òxids. El seu nom reflecteix la seva composició química: antimoni (en grec pronunciat stibi) i vanadi.

## Característiques

L'estibivanita és un òxid de fórmula química Sb₂VO₅. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la stibivanita pertany a «04.JA - Arsenits, antimonits, bismutits; sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: leiteïta, reinerita, karibibita, apuanita, schafarzikita, trippkeïta, versiliaïta, schneiderhöhnita, zimbabweïta, ludlockita, paulmooreïta, kusachiïta i chadwickita.

## Formació i jaciments

Es troba descrita en vetes en dipòsits hidrotermals d'antimoni, com a mineral secundari.

## Referències

* ↑ «Stibivanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Govern Federal de Bèlgica

El Govern Federal de Bèlgica (neerlandès Belgische regering, francès gouvernement fédéral de Belgique) és la branca del poder executiu del regne de Bèlgica i és compost per un màxim de 15 ministres, en general de coalició de diversos partits. Formalment, els ministres són nomenats pel rei de Bèlgica, si és possible amb el mateix nombre de francòfons i flamencs. El govern és encapçalat pel primer ministre.

## Formació del Govern

El Rei nomena i revoca els ministres. Abans d'això, primer fa consultes: els presidents de cada Cambra del Parlament, els presidents dels partits polítics, de sindicats, algunes vegades als Ministres d'Estat. Després nomena un informant, qui és responsable d'elaborar un informe basat en consultes, a continuació un formador, que és responsable del desenvolupament de la composició i el programa del futur govern. El primer ministre és designat tan aviat com s'arribi a un acord per al formador (en general és nomenat primer ministre). Els altres ministres i secretaris d'Estat són nomenats a proposta del formador. Finalment, la Cambra de Representants és encarregada de procedir al vot de confiança.

## El Consell de Ministres

El govern federal és format per 15 ministres que componen el Consell de Ministres, set francesos i set flamencs, a més del mateix primer ministre es considera lingüísticament neutre. Els secretaris d'Estat poden estar associats als ministres sense criteris de paritat lingüística. Formen part del govern, però estan exclosos del Consell de Ministres.
Els ministres i secretaris d'Estat són responsables davant la Cambra de Representants de Bèlgica. Des de 1995, un ministre ja no pot ser alhora ministre i diputat, ja que el govern és un govern de legislatura: no pot ser obligat a dimitir a menys que la Cambra de Representants aprovi una moció de censura i designi una majoria alternativa.

## Els departaments ministerials

Els ministres es reagrupen de la manera següent:
* El Consell de ministres, responsable del disseny de la política governamental, pren les decisions importants i aprova els projectes de llei després d'haver-les en virtut de la llei.
* El Consell de Govern comprèn també els secretaris d'Estat, només es reuneix per a les decisions més importants.
* Els Comitès Ministerials, formats per a preparar les decisions que ha d'adoptar el Consell de Ministres o el Consell de Govern.
* El Consell de la Corona, integrat pel Govern i els Ministres d'Estat; només es reuneix sota la presidència del Rei durant les crisis greus.

## Les funcions de govern

* Legislativa: Els ministres prepararen i aproven els avantprojectes de llei.
* Pressupostària: elabora el pressupost de l'Estat (sotmès a l'aprovació posterior de la Cambra de Representants).
* Execució de lleis: és responsable de l'aplicació de les lleis en vigor.
* Internacional: dirigeix les relacions internacionals (conclusió i ratificació dels tractats).
* Poder de nomenament: El Rei nomenarà els funcionaris, jutges, governadors i alcaldes (burgmestres).

## Referències

* ↑ (neerlandès) De vorming van een regering, belgium.be
* ↑ Article 99 de la constitució belga, línia 2.
# Funció de Griewank

En matemàtiques, la funció de Griewank s'utilitza sovint en les proves d'optimització, i es defineix com:
    $1+{\frac {1}{4000}}\sum _{i=1}^{n}x_{i}^{2}-\prod _{i=1}^{n}\cos \left({\frac {x_{i}}{\sqrt {i}}}\right)$
Els paràgrafs següents mostren els casos especials de la funció de Griewank de primer, segon i tercer ordre, i les seves gràfiques.

## Funció de Griewank de primer ordre

    $g:=1+(1/4000)\cdot x_{1}^{2}-\cos(x_{1})$
La funció de Griewank de primer ordre té múltiples màxims i mínims.
Fem que la derivada de la funció Griewank sigui zero:
    ${\frac {1}{2000}}\cdot x_{1}+\sin(x_{1})=0$
Les seves arrels es troben en l'interval [−100..100] mitjançant el mètode numèric,
A l'interval [−10000,10000], la funció de Griewank té 6365 punts crítics.
* Gràfica de la funció de Griewank de primer ordre

## Funció de Griewank de segon ordre

    $1+{\frac {1}{4000}}x_{1}^{2}+{\frac {1}{4000}}x_{2}^{2}-\cos(x_{1})\cos \left({\frac {1}{2}}x_{2}{\sqrt {2}}\right)$
* Gràfica de contorn de la funció de Griewank de segon ordre
* Gràfica 3D de la funció de Griewank de segon ordre

## Funció de Griewank de tercer ordre

    $\left\{1+{\frac {1}{4000}}\,x_{1}^{2}+{\frac {1}{4000}}\,x_{2}^{2}+{\frac {1}{4000}}\,{x_{3}}^{2}-\cos(x_{1})\cos \left({\frac {1}{2}}x_{2}{\sqrt {2}}\right)\cos \left({\frac {1}{3}}x_{3}{\sqrt {3}}\right)\right\}$
* Gràfica 3D de la funció de Griewank de tercer ordre

## Referències

* ↑ Griewank, A. O. "Generalized Decent for Global Optimization." J. Opt. Th. Appl. 34, 11–39, 1981
* ↑ Locatelli, M. "A Note on the Griewank Test Function." J. Global Opt. 25, 169–174, 2003
# Pessic vulcanià

A l'univers de Star Trek, el pessic vulcanià és una tècnica usada pels vulcanians per deixar inconscient a altres formes de vida, pessigant la base del coll de la víctima amb els 4 dits i el polze. Normalment, això es fa amb altres humanoides, encara que en almenys una ocasió, Spock l'utilitza amb un ésser semblant a un cavall, a Star Trek: L'última frontera.
Leonard Nimoy inventà la maniobra en els començaments de la sèrie original de Star Trek (sèrie original). En un guió per un episodi es requeria que Spock pegués a un altre personatge amb la culata de la pistola, però creia que això contradeia la naturalesa sobre-racional de Spock (i els vulcanians), per la qual cosa Nimoy sortí aquesta alternativa.
En progressar la sèrie, es va fer evident que els vulcanians en general dominaven la tècnica. No obstant persones d'altres espècies també la poden aprendre almenys aquells que han tingut una fusió mental, Jonathan Archer i Jean-Luc Picard, són dos humans que han dominat aquesta tècnica. L'androide Data també té la capacitat d'utilitzar el pessic vulcanià. Leonard McCoy també intentà aprendre la tècnica quan tenir el katra de l'Spock però per motius desconegut no ho va aconseguir. En un altre moment es veu com un tellarita també és capaç d'usar el pessic vulcanià. En un episodi, Spock comenta que ell va intentar ensenyar-li la tècnica al capità Kirk, però les seves intencions didàctiques fracassen, ja que no ha tingut cap fusió mental.
Mai s'ha aclarit de forma explícita de quina manera actua el pessic vulcanià. A través dels anys, els fanàtics i escriptors de les sèries de Star Trek han elaborat nombroses hipòtesis al respecte.
Una conjectura és que, a causa de la naturalesa telepàtica dels vulcanians, i al gran control que exerceixen sobre els seus propis cossos, tenen l'habilitat d'enviar una "descàrrega d'energia" que sobrecàrrega el sistema nerviós, deixant inconscient la víctima, encara que hi ha assenyalar que el pessic no funciona amb totes les espècies.

## Referències

* ↑ Novè capítol de la quarta temporada de Star Trek: Enterprise Kir'Shara
* ↑ Pel·lícula Star Trek 3: A la recerca de Spock
* ↑ Catorzè capítol de la tercera temporada de Star Trek (sèrie original) Déus que destrueixen

## Bibliografia

* Whitfield, Steven E., y Gene Roddenberry. The Making of Star Trek. Ballantine Books, 1968.
** Reimpresión: 1970. ISBN 0-345-21621-0

## Enllaços externs

* Web oficial - Pessic vulcanià Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine.(anglès)
# Natació sincronitzada als Jocs Olímpics d'estiu de 2012 – Equips

Natació sincronitzada als Jocs Olímpics d'estiu de 2012 :
| Duet | Dones |
| Equips | Dones |
| < 2008 2016 > |||
Les prova per equips femení de Natació sincronitzada dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 es va disputar entre el 9 i el 10 d'agost al London Aquatics Centre.
La final consisteix en una rutina tècnica i una rutina lliure, la suma de les quals decideix el vencedor final.

## Horaris

Tots els horaris són segons l'horari britànic (UTC+1)
| Data | Hora | Ronda |
| Dijous, 9 d'agost de 2012 | 15:00 | Final Rutina tècnica |
| Divendres, 10 d'agost de 2012 | 15:00 | Final Rutina lliure |

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Rússia Anastassia Davídova Mariya Gromova Natalia Ishchenko Elvira Khasyanova Daria Korobova Alexandra Patskevich Svetlana Romàixina Anzhelika Timanina Alla Shishkina | R.P. de la Xina Chang Si Chen Xiaojun Huang Xuechen Jiang Tingting Jiang Wenwen Liu Ou Luo Xi Wu Yiwen Sun Wenyan | Espanya Clara Basiana Alba Cabello Ona Carbonell Margalida Crespí Andrea Fuentes Thais Henriquez Paula Klamburg Irene Montrucchio Laia Pons |

## Resultats

| Posició | País | Nedadores | Tècnica | Lliure | Total |
| | Rússia | Anastassia Davídova, Mariya Gromova, Natalia Ishchenko, Elvira Khasyanova, Daria Korobova, Alexandra Patskevich, Svetlana Romàixina, Anzhelika Timanina, Alla Shishkina | 98.100 | 98.930 | 197.030 |
| | R.P. de la Xina | Chang Si, Chen Xiaojun, Huang Xuechen, Jiang Tingting, Jiang Wenwen, Liu Ou, Luo Xi, Wu Yiwen, Sun Wenyan | 97.000 | 97.010 | 194.010 |
| | Espanya | Clara Basiana, Alba Cabello, Ona Carbonell, Margalida Crespí, Andrea Fuentes, Thais Henriquez, Paula Klamburg, Irene Montrucchio, Laia Pons | 96.200 | 96.920 | 193.120 |
| 4 | Canadà | Marie-Pier Boudreau Gagnon, Stephanie Durocher, Jo-Annie Fortin, Chloe Isaac, Stephanie Leclair, Tracy Little, Elise Marcotte, Valerie Welsh, Karine Thomas | 94.400 | 95.230 | 189.630 |
| 5 | Japó | Yumi Adache, Aika Hakoyama, Yukiko Inui, Mayo Itoyama, Chisa Kobayashi, Risako Mitsui, Mariko Sakai, Kurumi Yoshida, Mai Nakamura | 93.800 | 93.830 | 187.630 |
| 6 | Regne Unit | Katie Clark, Katie Dawkins, Olivia Allison, Jennifer Knobbs, Victoria Lucass, Asha Randall, Jenna Randall, Katie Skelton, Yvette Baker | 87.300 | 88.140 | 175.440 |
| 7 | Egipte | Reem Abdalazem, Shaza Abdelrahman, Nour El Afandi, Dalia El-Gebaly, Samar Hassounah, Youmna Khallaf, Mai Mohamed, Mariam Omar, Aya Darwish | 77.600 | 78.360 | 155.960 |
| 8 | Austràlia | Eloise Amberger, Jenny-Lyn Anderson, Sarah Bombell, Olia Burtaev, Tamika Domrow, Bianca Hammett, Tarren Otte, Samantha Reid, Frankie Owen | 77.500 | 77.430 | 154.930 |

## Referències

* ↑ Natació sincronitzada a Londres 2012
* ↑ Format de la competició
# San Roque de Riomiera

San Roque de Riomiera és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb els municipis de Santa María de Cayón, Miera i Saro, a l'est amb Ruesga i Soba, al sud amb la província de Burgos i a l'oest amb Selaya, Villacarriedo i Vega de Pas.

## Localitats

* La Concha.
* Morilla.
* La Pedrosa (Capital).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2007 |
| 912 | 801 | 821 | 845 | 977 | 1.117 | 977 | 998 | 612 | 638 | 528 | 456 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 23 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| Ucn | 117 | 32,77% | 2 |
| PP | 84 | 23,53% | 2 |
| PSOE | 71 | 19,89% | 1 |
| PRC | 42 | 11,76% | 1 |
| AESRR | 41 | 11,48% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 214 | 61,14% | 5 |
| PSOE | 78 | 22,29% | 1 |
| PP | 58 | 16,57% | 1 |
# Rosa Casamitjana Menja

Rosa Casamitjana Menja (Badalona, 1881 - Santa Coloma de Gramenet, 1956) fou una empresària catalana. Va néixer a Badalona però quan es va casar va anar a viure a Santa Coloma de Gramenet, on era coneguda com la Roseta de Ca l'Amàlia (en referència a la seva sogra).
Amb el seu marit i altres familiars, als vint anys va fundar la fàbrica de gasoses La Colomense. Va obrir també altres negocis: una peixateria, una carboneria i una bacallaneria.
Per vendre i per comprar viatjava a tota la comarca del Vallès amb un carro a cavall. Abans de la guerra del 36, a la tarda ja sortia a vendre a pobles propers els productes de la peixateria que sobraven del matí. Anava a Montcada, al Mas Rampinyo i a Ripollet. Aquesta dinàmica va propiciar que durant la guerra, a partir de les seves pròpies coneixences i relacions personals, pogués intercanviar productes autòctons amb gent d'altres pobles. D'aquesta manera contrarestava la falta de comestibles que hi havia i moltes persones no van haver de patir tant.
Els diumenges, mentre el seu marit, en Pere Altimira - Peret, era a portar maduixetes als millors restaurants de Barcelona –Can Culleretes, Casa Leopoldo, Set Portes...– i després anava al Liceu a escoltar òpera al galliner, la Rosa Casamitjana agafava les regnes de la tartana i duia els senyors de Santa Coloma a Barcelona. Era el temps que Santa Coloma començava a ser un poble d'estiueig.
Va tenir catorze criatures, parint ajupida enmig de dues cadires. Amb la seva experiència, va ajudar els parts de moltes amigues.
A Santa Coloma de Gramenet la recorden com una dona emprenedora, molt comunicativa i hospitalària amb les persones nouvingudes del sud d'Espanya. Va morir als 75 anys.

## Referències

* ↑ «Dones d'Empresa». Institut Català de les Dones, 2008.
* ↑ San Agustín, Arturo «Dones». El Periódico de Catalunya, 16-01-2008.
# Fernand Buyle

Fernand Buyle (3 de març de 1918 - 22 de gener de 1992) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1938.

## Referències

* ↑ «Photo and date at rwdm-fcbrussels.be». Arxivat de l'original el 2016-10-25. [Consulta: 14 gener 2018].
* ↑ Player caps at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
* ↑ «Player page at fifa.com». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 14 gener 2018].
# Gambusia rhizophorae

Gambusia rhizophorae és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Florida (Estats Units) i Cuba.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Ed. EDIPUCRS, Porto Alegre, Brasil. Any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Peter Szatmari

* Aquest article tracta sobre un investigador canadenc. Si cerqueu un geòleg hongarés, vegeu «Peter Szatmari (geòleg)».
Peter Szatmari (nascut el 1950) és un investigador canadenc sobre l'autisme i la síndrome d'Asperger.
Szatmari és professor i vice-catedràtic d'investigació del Departament de Psiquiatria i Neurociències del Comportament de la Universitat McMaster. També és el director del programa de formació investigadora del departament i membre del Centre Offord for Child Studies. El Dr. Szatmari és editor de la revista Evidence Based-Mental Health i treballa en els consells editorials de diverses revistes.
Szatmari és conegut pels seus escrits sobre la genètica dels Aspergers, estudis infantils i estudis de PET i MRI. També és conegut pels seus criteris de diagnòstic per a la síndrome d'Asperger.
Szatmari va ajudar a establir l'equip del trastorn generalitzat del desenvolupament (TGD) a Chedoke Child and Family Center, un programa regional de diagnòstic i tractament per a nens amb diagnòstic de TGD a Hamilton, Ontario.
Actualment, Szatmari forma part del Autism Genome Project (projecte del Genoma de l'Autisme).

## Criteris de diagnòstic per a la síndrome d'Asperger

Els criteris de diagnòstic del Dr. Szatmari van ser publicats el 1989 i cobreixen cinc àrees principals:
* soledat (és a dir, falta d'amics),
* alteració de la interacció social (és a dir, dificultat de relacionar-se amb els altres),
* alteració de la comunicació no verbal (és a dir, no entenen el llenguatge corporal),
* ús diferent de les paraules,
* que la síndrome d'Asperger no compleix els criteris per al trastorn de l'autisme tal com es defineix en el DSM-III-R.
Szatmari suggereix que la síndrome d'Asperger va ser promoguda com un diagnòstic per provocar més investigacions sobre la síndrome: «Es va introduir en els sistemes de classificació oficial el 1994 i ha crescut en popularitat com a diagnòstic, tot i que la seva validesa no s'ha establert clarament. Per assenyalar que es va introduir no tant com una indicació del seu estatus com un trastorn "veritable", sinó més per estimular la recerca ... la seva validesa és molt qüestionada».

## Referències

* ↑ CAIRN: Canadian Autism Intervention Research Network. Peter Szatmari. Arxivat 2006-06-14 a Wayback Machine. Retrieved on 11 July 2006.
* ↑ Szatmari, Peter. «Studies in autism/PDD». Arxivat de l'original el 2007-10-17. [Consulta: 12 juliol 2006].. Retrieved on 11 July 2006.
* 1 2 Szatmari, P., Brenner, R. and Nagy, J. (1989) Asperger's syndrome: A review of clinical features. Canadian Journal of Psychiatry 34, pp. 554-560.
* ↑ McMaster University faculty: Peter Szatmari Arxivat 2013-04-05 a Wayback Machine.
* ↑ Genome Canada boosts autism genetics research Arxivat 2007-02-08 a Wayback Machine.
* ↑ Stoddart, K. P. (Editor) (2005). "Children, Youth and Adults with Asperger Syndrome: Integrating Multiple Perspectives." London: Jessica Kingsley Publishers. ISBN 1-84310-268-4. p. 239.
# Comissari Europeu de l'Agenda Digital

Plantilla:Onsolet
El Comissari Europeu de l'Agenda Digital és un membre de la Comissió Europea responsable de les telecomunicacions i els mitjans de comunicació.

## Orígens

Aquesta cartera fou creada l'any 1981 en la formació de la Comissió Thorn, anteriorment però aquestes àrees formaven part de les competències del Comissari Europeu d'Empresa. Entre els anys 1989 i 1993, referents al període de mandat de la Comissió Delors II, aquesta cartera estigué vacant.
L'actual comissària és la neerlandesa Neelie Kroes.

## Llista de Comissaris de l'Agenda Digital

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Lorenzo Natali | Itàlia | ind. |
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Karl-Heinz Narjes | Alemanya | CDU |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Carlo Ripa di Meana | Itàlia | PSI |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | vacant | | |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | Martin Bangemann | Alemanya | FDP |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Martin Bangemann | Alemanya | FDP |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Martin Bangemann | Alemanya | FDP |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 12 de juliol de 2004 | Erkki Liikanen | Finlàndia | SDP |
| Prodi | 1 de maig de 2004 | 21 de novembre de 2004 | Ján Figeľ | Eslovàquia | KDH |
| Prodi | 12 de juliol de 2004 | 22 de novembre de 2004 | Olli Rehn | Finlàndia | Keskusta |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de febrer de 2010 | Viviane Reding | Luxemburg | CSV |
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | actualitat | Neelie Kroes | Països Baixos | VVD |

## Enllaços externs

* (anglès) Informació de la Comissària actual
* (castellà) Informació del Portal de la Comissió Europea de l'Agenda Digital