OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dobrovolskyita

La dobrovolskyita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor del professor Vladimir Vitalievich Dolivo-Dobrovolsky (Владимир Витальевич Доливо-Добровольский) (1927–2009), de l'Institut de Mineria de Sant Petersburg, un dels científics russos més importants en el camp de la petrologia, l'òptica i la química dels cristalls.

## Característiques

La dobrovolskyita és un sulfat de fórmula química Na₄Ca(SO₄)₃. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 2021. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. Es troba relacionada químicament i estructuralment amb la bubnovaïta, i només químicament amb la glauberita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del museu mineralògic de la Universitat Estatal de Sant Petersburg (Rússia), amb el número de catàleg: 1/19829.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al volcà Tolbàtxik, situat al krai de Kamtxatka (Rússia), concretament al segon con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural d'aquest volcà (1975–1976). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dobrovolskyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ «Second scoria cone, Northern Breakthrough (North Breach), Great Fissure eruption (Main Fracture), Tolbachik volcano, Kamchatka Krai, Russia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 agost 2021].
# Dwornikita

La dwornikita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la kieserita. Va rebre el seu nom l'any 1982 per Charles Milton, Howard T. Evans Jr. and Robert G. Johnson en honor d'Edward J. Dwornik (1920-2004), químic analític i mineralogista del United States Gelogical Survey.

## Característiques

La dwornikita és un sulfat de fórmula química NiSO₄·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1981. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma d'agregats de grans anèdrics, d'aproximadament 1μm, entremesclats amb altres espècies. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2 a 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dwornikita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits de sulfur de vanadi, probablement per l'oxidació de bravoïta associada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: patronita, sofre, retgersita i szomolnokita. Va ser descoberta l'any 1981 a la mina Ragra, al districte de Huayllay, a Pasco, Perú. També ha estat descrita a la mina Palhal, a Branca (Aveiro, Portugal) i a la mina Lipovka (óblast de Sverdlovsk, Rússia).

## Referències

* ↑ «Dwornikite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juny 2016].
* 1 2 «Dwornikite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 1r juny 2016].
# Eastgate

* Per a altres significats, vegeu «Eastgate (Washington)».
Eastgate és una comunitat no incorporada al comtat de Churchill, Nevada, Estats Units. Es troba a la ruta estatal de Nevada 722, que abans era coneguda com Lincoln Highway. Altres noms no oficials alternatius inclouen East Gate, Eastgate Station i Gibralter Gate.
Eastgate va ser una vegada una estació de la Ruta Central Overland. El 1859 el capità James Simpson l'anomenà Eastgate per la forma dels turons que formen un coll.

## Notes

* ↑ 854435 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Eastgate (en anglès)
* 1 2 Carlson, Helen S. Nevada Place Names: A Geographical Dictionary. University of Nevada Press, 1985. ISBN 978-0-87417-094-8.

## Enllaços externs

* Rediscovered Lincoln Highway Gas Station In Nevada. American Road.
# Tons Septentrional

El Tons o Tons Septentrional (Hindi: टोंस) és el principal afluent del riu Yamuna a la regió d'Uttarakhand, a l'Índia. Neix a una altura de 6.316 metres a la muntanya de Bandarpunch al nord dels pics Jamnotri no lluny de les fonts de Jumna o Yamuna, essent un dels rius perennes més grans de la part índia de l'Himàlaia. De fet, el seu cabal és més gran que el del mateix Yamuna.
En la primera part del seu recorregut és anomenat Supin, i corre en direcció a l'oest uns 50 km formant algunes cascades rebent llavors al Rupin, un torrent de muntanya, i des d'aquest punt el riu és anomenat Tons. 30 km més avall se li uneix el Pabar i passa pel Dehra Dun, en un curs tortuós generalment en direcció sud. Rep llavors el Shalwi, un riu considerable, i poc després s'uneix al Yamuna després d'un curs d'uns 160 km.

## Vall del Tons

La vall de Tons es troba a la regió de Jaunsar Bawar i, des del seu origen a l'Himàlaia, té la ciutat de Dehradun a la seva riba est.

## Referències

* ↑ «Banderpunch Overview - Peakware.com» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 30 desembre 2017].

## Vegeu també

* Pabar.
* Tons Meridional.
* Tons Oriental.
# Patí de pedals

Un patí de pedals és una mena de transport aquàtic de lleure, conegut popularment amb el gal·licisme «pedalo». En algunes regions el patí de pedals rep el nom de velomar. És una embarcació constituïda per dos elements flotants paral·lels, un seient i uns pedals de bicicleta amb un dispositiu que fa girar una roda amb pales o una hèlix. Aquest dispositiu propulsa l'embarcació, que també va equipada d'un timó que els ocupants accionen per dirigir el pedaló. Quasi tots els models de patins de pedals són fets amb fibra de vidre perquè siguin lleugers i fàcils de mantenir. Normalment són per a dues persones, però hi ha alguns que permeten un tercer ocupant. Hi ha alguns models de quatre persones on almenys dos han d'accionar els pedals. D'altres models duen un petit tobogan per la mainada.
Un donostiarra, anomenat Ramon Barea, va inventar i patentar amb èxit un hidropedal, el 3 de juny de 1893, que el va fer mereixedor de la Medalla d'Or i un diploma de l'Acadèmia de les Ciències de França, en ser presentat a l'Exposició Universal de París (1900).

## Ús

El patí de pedals és una embarcació de lleure, ideal per a les aigües tranquil·les dels estanys, embassaments i llacunes. Són comuns a les zones turístiques de la costa a l'estiu. Normalment els patins de pedals són embarcacions de lloguer per hores. Sovint la gent els fa servir per allunyar-se de la platja i poder nedar en aigua més neta. No és un vaixell gaire mariner i és difícil de navegar en aigües mogudes i en condicions meteorològiques adverses. Així i tot hi ha individus que han navegat llargues distàncies oceàniques amb patí de pedals especialment dissenyats.

## Referències

* ↑ «Patí de pedals». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Conquistó el mundo con un velomar» (en castellà). Diario Vasco, 11-11-2007. [Consulta: 22 gener 2014].
# Pericoma signata

Pericoma signata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: des de Minnesota fins al Labrador, Tennessee i Carolina del Nord, incloent-hi Michigan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Aquatic Insects of Michigan Arxivat 2015-04-11 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic Dipteran Species and Synonyms Arxivat 2012-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Pedro Aleixo

Pedro Aleixo (Mariana, Minas Gerais; 1 d'agost de 1901 — Belo Horizonte, Minas Gerais; 3 de març de 1975) va ser un advocat, professor i polític brasiler.
Fou vicepresident en el govern de Costa e Silva. L'agost de 1969, el president va sofrir una trombosi cerebral que el va deixar completament incapacitat. El 31 d'agost es va constituir una junta militar que va prendre el poder per evitar que el vicepresident Pedro Aleixo, un civil, esdevingués president en funcions. La junta militar va promulgar un acte institucional el 14 d'octubre, destituint el president inhabilitat i el vicepresident i convocant el Congrés Nacional per escollir una nova parella cap de l'executiu. L'elit militar que controlava el règim va seleccionar llavors el general Emílio Garrastazu Médici i el seu nom va ser confirmat pel Congrés.
L'any 2011, el Brasil va promulgar una Llei Federal que reconeixia la il·legalitat dels actes que van impedir que el vicepresident Pedro Aleixo assumís la presidència; l'estatut també disposa que Pedro Aleixo sigui considerat expresident de la República.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en portuguès brasiler). Presidència de la República. [Consulta: 1r octubre 2023].
* ↑ Franco, Luiza «Quem foi Pedro Aleixo, que apoiou o golpe, mas foi o único a votar contra o AI-5 na reunião que decidiu pela decretação do ato» (en portuguès brasiler). BBC News Brasil.
* ↑ «Câmara aprova inclusão de Pedro Aleixo entre os presidentes da República» (en portuguès brasiler). Cambra dels Diputats del Brasil, 08-07-2011. [Consulta: 1r octubre 2023].
# Bárbara Rey

Bárbara Rey és el nom artístic de María García García (Totana, Múrcia, 1950), una vedet, actriu i presentadora espanyola de televisió.

## Biografia

Va començar la seva carrera el 1970, quan es va presentar al concurs de Miss Espanya i, tot i que no va guanyar, va acabar representant el país per a Miss Món, ja que tant la guanyadora com la primera dama d'honor eren casades i el reglament no els permetia presentar-se al certamen internacional. A partir d'aquell moment va participar en més de trenta pel·lícules en una desena d'anys, la majoria de les quals pertanyents al gènere del destape.
A partir de 1970 va treballar a la televisió presentant gales i el programa de varietats Palmarés. Va treballar com a vedet de revista als espectacles Barcelona és Bárbara i Una Noche de Bárbara, entre d'altres. Entre 1978 i 1995 va ser l'amant del rei Joan Carles. El 1996 el Centre Nacional d'Intel·ligència va dipositar més de 25 milions de pessetes a Luxemburg per comprar el seu silenci.
El 1980 va casar-se amb Ángel Cristo, un domador de lleons que treballava al circ, i ella el va acompanyar com a domadora d'elefants durant nou anys. El 1989 es van separar i ella va tornar a presentar gales i programes de televisió de varietats, a més d'En casa de Bárbara, un programa de cuina que es va emetre pel Canal 9 de l'any 2000 al 2005 gràcies a la seva relació sentimental amb el rei Joan Carles, atès que la murciana ni parlava valencià ni sabia cuinar. El govern del PP li va donar aquest treball i 4 milions d'euros pel seu silenci.

## Referències

* ↑ «Bárbara Rey» (en anglès americà). [Consulta: 14 gener 2023].
* 1 2 3 Aguilar, Carlos. Las estrellas de nuestro cine : 500 biofilmografías de intérpretes españoles (en castellà). Madrid: Alianza Editorial, 1996, p. 525. ISBN 84-206-9473-8.
* ↑ Iturriaga, Mikel López «Regreso a casa de Bárbara Rey» (en castellà). El País [Madrid], 07-04-2012. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Ballester, Laura. «La crisis de Estado que Bárbará Rey provocó en "Tómbola" en 1997: "No quieren que salga porque lo voy a contar todo"» (en castellà), 30-11-2021. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «HUEVO DE COLÓN: EN CASA DE BÁRBARA, EL PROGRAMA DE CANAL 9 QUE PAGÓ EL CHANTAJE AL REY». Cartelera Turia, 08-12-2021. [Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ Arabí, Quico «"Quien mantuvo la relación conmigo no se ha portado bien, ni siquiera me ha telefoneado"». Levante - El Mercantil Valenciano, 19-07-1997.
* ↑ Frías, David López. «"Ella jamás cocinó un plato. No sabía": el día a día del programa de Canal 9 para comprar a Bárbara Rey» (en castellà), 30-11-2021. [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Arabí, Quico. Ciudadano Zaplana. FOCA, 20-05-2019. ISBN 8416842388.
# Pedro Eguiluz Lamarca

Pedro Eguiluz Lamarca (Madrid, Espanya, 14 de juny de 1921 24 de juliol de 1977) va ser un futbolista espanyol que jugava com a centrecampista. Posteriorment va fer d'entrenador, entre d'altres, dels equips asturians Real Avilés i del Reial Oviedo.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Sevilla FC | Espanya | 1941 - 1950 |

## Referències

* ↑ Pedro Eguiluz
# Pero Cornel I

Pero Cornel I (? - ~1135 o 1136?) va ser un cavaller del llinatge aragonès dels Cornel. Segons la llegenda, fou un dels nobles revoltats que foren decapitats pel rei Ramir II d'Aragó a la Campana de Huesca.

## Vegeu també

* Campana de Huesca

## Bibliografia

* (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón (Ed. 1562-1580)
* (castellà) Linajes de Aragón: los Cornel Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine.
# Pero Cornel II

Pero Cornel II (? - ?) va ser un cavaller del llinatge aragonès dels Cornel. Figura a la Cort del rei Alfons II d'Aragó l'any 1188. El 1190 participa en el Jurament de Daroca conjuntament amb Ximeno Cornel I. El 1196 jurà fidelitat al nou rei Pere II d'Aragó conjuntament amb Ximeno Cornel I

## Bibliografia

* (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón (Ed. 1562-1580)
* (castellà) Linajes de Aragón: los Cornel Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine.
# Pero Cornel III

Pero Cornel III (en català Pere Cornell) va ser un cavaller del llinatge aragonès dels Cornel.

## Orígens familiars

Jerónimo Zurita indica que era fill de Gonzalo Ibáñez de Baztan i d'Adolça Cornel, germana de Ximeno Cornel I. Fou, per tant, nebot matern d'aquest darrer.

## Biografia

Els primers registres de Pero Cornel III daten de 1216. Era cunyat de Pero Ahones i quan aquest morí el 1226 s'alçà com a cap de la Ribagorça i el Sobrarb i s'uní a la noblesa aragonesa que se sublevà contra el rei. El 1227 s'arribà a una concòrdia que finalitzà el litigi i des d'aleshores fou conseller del rei Jaume I d'Aragó conjuntament amb el seu oncle Ximeno Cornel.
Participà en la Croada contra Al-Mayûrqa en la Host de la Casa d'Aragó, formada per 150 cavallers, i de la qual fou portabandera.
Des de 1233 participà en la conquesta de València lluitant al setges de Borriana, València i Almenara, i el 1236 fou nomenat Majordom del Regne d'Aragó.

## Títols, càrrecs i successors

* A 27 d'abril del 1235: Petrus Cornelii, majordomus
* A 25 de juny del 1237: Dompnus P. Cornelii, majordomus Aragone
* A 29 de desembre del 1239: Petrus cornelli, majordomus Aragonie
* A 13 de desembre del 1242: Petrus Cornelii, majordomus Aragone
* A 13 d'octubre del 1249: Petrus Cornelii majordomus Aragone
* A 22 de febrer del 1251: Petrus Cornelli, majordomus Aragonum
* A 5 d'abril del 1253: Petrus Cornelii, maiordomus Aragonum
* A 11 d'abril del 1262: De regno Aragonum, Petro Cornelii, maiori dompno (...) Petrus Cornelii, maiordomus Aragone
Pero Cornel III Llinatge de Cornel :
| Càrrec de govern |||
| Precedit per: Blasco I d'Alagón | Majordom del Regne d'Aragó (1236–1262) | Succeït per: |

## Referències

* ↑ «Pero Cornel III». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I fa donació del castell i la vila de Begís a l'orde de Calatrava
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I dona a Roderic Jiménez de Tauste unes cases i terres a Vilafamés, que foren de Çot Alfarabilia
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I fa diverses concessions als ciutadans de la ciutat de València
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I fa donació del castell i vila de Cella al consell municipal de Teruel, per tal que siga una nova aldea del seu terme general
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I dona a Jofré de Loaysa i la seua dona Jaumeta els castells i viles de Banyeres i Serrella, en el regne de València
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I suspen l'exercici de l'advocacia a la ciutat de València
* ↑ Arxiu Jaume I: Jaume I confirma el terme municipal de Llíria als seus veïns i els atorga l'ús dels Costums de la ciutat de València
* ↑ Arxiu Jaume I: El papa Urbà II confirma dos documents de Jaume I de 1236 i 1260, per mitjà dels quals s'assegura l'estabilitat de la moneda jaquesa

## Bibliografia

* (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón (Ed. 1562-1580)
* (castellà) Linajes de Aragón: los Cornel Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Host de la Casa d'Aragó
* Croada contra Al-Mayûrqa
# Peix depredador

Peix depredador és un nom genèric que es dona a certspeixos d’aigua dolça que es caracteritzen per una dieta molt carnívora, en particular piscívora. A França, s'inclou dins d'aquest tipus la perca americana Micropterus salmoides el lluç de riu Esox lucius Common perca Perca fluviatilis lucioperca Sander lucioperca i el silur Silurus glanis Encara que pertanyin als mateixos ordres, la rufa (Gymnocephalus cernua), la carbassa (Lepomis gibbosus) o el silur comú (Ameiurus melas) no es consideren depredadors. S’han de distingir sobretot dels peixos blancs i els salmònids. Terme utilitzat en el món de la pesca, les t`cniques que s’utilitzen per a la seva captura són principalment l’ús de peixos vius com a esquer o un dummy imitant la seva forma,
* Peixos depredadors a França:
* El baix gran.
* El Big Pike.
* La perxa comuna.
* La perxa del Lluc.
* El silur espiga.

## Vegeu també

* lluç, perca de lluç i bagre
* Peix farratge
* Piscifactoria
* Piranya
# Phobaeticus chani

Phobaeticus chani és una espècie de fasmatodeu de la família Phasmatidae. És l'insecte més llarg conegut, amb un exemplar que es conserva en el Museu d'Història Natural de Londres de 567 mil·límetres. Aquesta és en realitat la longitud de l'animal amb les potes esteses, el cos mesura 357 mil·límetres. Aquestes mesures superen a l'anterior propietari del títol de l'insecte més llarg, Phobaeticus serratipes. Només es coneixen sis espècimens d'aquesta espècie, que viu a la regió de Sabah (Borneo). Se sap molt poc de la biologia d'aquest insecte pal, però s'especula que viu en el dosser de les selves.
# Peter Gallagher

Peter Gallagher (Armonk, 19 d'agost de 1955) és un actor estatunidenc, conegut per haver interpretat el paper de Sandy Cohen a la sèrie de televisió americana The O.C.

## Biografia

Gallagher va néixer a Nova York. La seva mare, Mary Ann (nascuda O'Shea), era bacteriòloga, i el seu pare, Thomas Francis Gallagher, Jr., un dirigent publicitari. Peter és el més petit dels seus tres fills. El seu germà és Paul Killian Gallagher i la seva germana és Joan Killian Gallagher. Té orígens catòlics irlandesos i ha crescut a Armonk, Nova York, on es va diplomar a la Byram Hills High School. Gallagher es va diplomar a la Tufts University, on va estudiar teatre, amb actuacions de Stephen Sondheim in Company i cantant a cappella amb The Beelzebubs, que és un «cor minirock» (grup a cappella) a Tufts (1973-1977). Està casat des del 1983 amb Paula Harwood amb qui ha tingut dos fills, James i Kathryn.
Cap a final dels anys 1970, va començar l'activitat d'actor participant en la soap opera Senderes.
En els anys següents Peter es dedicarà completament al cinema participant en moltes pel·lícules d'èxit, entre les quals El joc de Hollywood, Sexe, mentides i videotape, Underneath i American Beauty, pel·lícules completament diferent entre elles, que li permetran interpretar papers diversos.
L'actor, més conegut com a Sandy Cohen de The O.C., a més d'haver posat la veu a Griffin, ha doblat the The Mole King en la pel·lícula per nens Les aventures de Pollicino i Pollicina.
Ha actuat també en diversos musicals a Broadway, com Pal Joey, Guys and Dolls o On the Twentieth Century .

## Filmografia

* 1980: The Idolmaker de Taylor Hackford
* 1982: Summer Lovers de Randal Kleiser
* 1985: Dreamchild de Gavin Millar
* 1986: My Little Girl de Connie Kaiserman
* 1987: Long Day's Journey Into Night
* 1988: L'hotel dels fantasmes (High Spirits) de Neil Jordan
* 1989: Sexe, mensonges i vídeo (Sex, Lies, and Videotape) de Steven Soderbergh
* 1991: Milena de Véra Belmont
* 1992: The Player de Robert Altman
* 1993: Vides encreuades de Robert Altman
* 1993: Malice de Harold Becker
* 1994: The Hudsucker Proxy dels Germans Coen
* 1994: La senyora Parker i el cercle viciós (Mrs. Parker and the Vicious Circle)
* 1995: While You Were Sleeping
* 1995: Cafe Society
* 1996: Underneath de Steven Soderbergh
* 1996: Titanic (TV)
* 1996: Feliç aniversari, amor meu (To Gillian on her 37th Birthday)
* 1997: The Man Who Knew Too Little de Jon Amiel
* 1999: House on Haunted Hill (La mansió de les tenebres) (House on Haunted Hill)
* 1999: American Beauty de Sam Mendes
* 2000: El ritme de l'èxit (Center Stage)
* 2002: Mr. Deeds
* 2003: How to Deal
* 2003 - 2007: The O.C. (TV)
* 2007: The Gathering (sèrie de televisió)
* 2008: Center Stage II
* 2009: Californication (TV)
* 2009: Adam
* 2010: Covert Affairs: Arthur Campbell, temporada 1, episodi 1-2-3 (TV)
* 2020 - Zoey's Extraordinary Playlist, sèrie de televisió

## Discografia

* 8 de novembre de 2005: 7 days in Memphis (Epic)

## Enllaços externs

* Peter Gallagher - Lloc web oficial
# Personatges

Personatges va ser un programa d'entrevistes a TVE Catalunya. Va començar a emetre's al setembre del 1977 i va estar presentat per Montserrat Roig.

## Programes

* Joan Fuster
* Bella Dorita
* Carles Ferrer Salat
* Maria Aurèlia Capmany
* Antoni Tàpies
* Cipriano García
* Marta Mata
* Francesc de Borja Moll
* Maria del Mar Bonet
* Vicent Andrés i Estellés
* Miquel Tarradell
* Paco Candel
* Joan Oró
* Mary Santpere
* Manuel Tarrés
* Guillem Timoner
* Neus Català
* Francesc Vila Rufas Cesc
* Irene Puigvert
* Manuel Ibáñez Escofet
* Fabià Puigserver
* Jordi Gol
* Frederic Mompou
* Antoni Ramallets
* Escamillo
* Cassià Marià Just
* Joan Ponç
* Joan Oliver (Pere Quart)
* Andreu Alfaro
* Oriol Martorell
* Ovidi Montllor
* Josep Maria Flotats
* Josep Melià
* Núria Espert
* La Trinca
* Basili de Rubí
* Josep Vidal Riembau Pep Jai
* Néstor Luján
* Jordi Carbonell Ballester
* Tete Montoliu
* Julieta Serrano
* Fabià Estapé
* Lluís Lach
* Pascual Iranzo
* Pau Vila i Dinarés
* Pierre Vilar

## Supressió

La direcció de TVE Catalunya el va eliminar de la programació el juliol de l'any 1978, amb l'argument que, després de quaranta-nou programes, no quedaven més personatges interessants per a entrevistar. El motiu real, però, va ser l'opció política de Montserrat Roig, que va figurar en les llistes electorals del PSUC.

## Referències

* ↑ TVE
* ↑ Vint anys sense Montserrat Roig Arxivat 2016-12-23 a Wayback Machine. a lamentable.org
* ↑ Biografia de Montserrat Roig Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al web de l'UPF

## Enllaços externs

* Arxiu de Personatges a RTVE
Viccionari