OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu d'història natural

Un museu d'història natural o museu de ciències naturals és una institució científica amb col·leccions d'història natural que serveixen de referències del món natural, principalment per a la comunitat científica però també per al gran públic en tant que eines de divulgació del coneixement. Les col·leccions d'un museu d'història natural inclouen normalment registres actuals i històrics d'animals, plantes, fongs, ecosistemes, geologia, paleontologia, climatologia i molt més.
El paper principal d'un museu d'història natural és el de proporcionar a la comunitat científica exemplars actuals i històrics per a la seva recerca, amb l'objectiu de millorar la comprensió del món natural. Alguns museus tenen exposicions públiques per compartir la bellesa i la meravella del món natural amb el públic; aquests són anomenats "museus públics". Alguns museus tenen col·leccions d'història no natural, a més de les seves col·leccions primàries, com ara les relacionades amb la història, l'art i la ciència.
Els gabinets renaixentistes de curiositats eren col·leccions privades que normalment incloïen exemplars exòtics d'història natural, de vegades falsificats, juntament amb altres tipus d'objectes. El primer museu d'història natural va ser possiblement el de l'erudit suís Conrad Gessner, establert a Zúric a mitjans del segle xvi. El Museu Nacional d'Història Natural de França, establert a París l'any 1635, va ser la primera institució que va tenir la forma que avui es reconèixer com a museu d'història natural. Els primers museus d'història natural van oferir accessibilitat limitada, ja que en general eren col·leccions privades o tenien possessió de societats científiques. El Museu Ashmolean, inaugurat el 1683, va ser el primer museu d'història natural que va permetre l'admissió al públic en general.

## Referències

* ↑ Antoni Arrizabalaga i Blanch, «Els museus d'història natural, biodiversitat o informació: salvar què?», Lauro: revista del Museu de Granollers, Núm. 4 (1992), pp. 60-62
* 1 2 Vincent H. Resh, Ring T. Cardé, Encyclopedia of Insects (2003), p. 771. (anglès)
* 1 2 Andi Stein, Beth Blingham Evans, An Introduction to the Entertainment Industry (2009), p. 115. (anglès)

## Vegeu també

* Museu de ciència
# Modesto Castrillo Frías

Modesto Castrillo Frías (n. 1912) va ser un polític espanyol d'ideologia comunista.

## Biografia

Va néixer a Palència en 1912. Va ser cuiner de professió. Membre de les Joventuts Comunistes des de 1932, s'afiliaria al Partit Comunista d'Espanya (PCE) en 1936. Després de l'esclat de la Guerra civil es va unir a les forces republicanes, arribant a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República. En aquesta qualitat, durant el transcurs de la contesa exerciria com a comissari de les brigades mixtes 10a i 227a, prenent part en diverses batalles.
Després del final de la contesa es va exiliar en la Unió Soviètica, on va estudiar en una escola política. Posteriorment es traslladaria a Txecoslovàquia.

## Referències

* 1 2 3 Encinas Moral, 2008, p. 239.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 130.
* ↑ Engel, 1999, p. 154-155.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Encinas Moral, Ángel Luis. Fuentes históricas para el estudio de la emigración española a la U.R.S.S. (1936-2007). Madrid: Exterior XXI, 2008.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999.
# Llengües Paresí-Waurá

Les llengües pareci-xingú o paresí-waurá (o també arawak central) constitueixen el grup central de llengües arawak parlades a la Amazònia boliviana i brasilera occidental.

## Llengües de la família

Kaufman (1994) classifica aquestes llengües en dos subgrups:
* Subgrup Paresí
** Paresí (també Parecís o Haliti)
** Saraveca (també Sarave, †)
* Subgup Waurá
** Waurá-Mehinaku (també Wauja, Meinaku)
** Yawalapití (també Jaulapití)
** Custenau (també Kustenaú, †)
Ethnologue (edició 16a) afegeix l'Enawené-Nawé, anomenat Salumã per Kaufman, a aquest grup. A més en aquesta monografia l'agavotataguerra, que prèviament es considerava una llengua no classificada es considera relacionada amb el waurá-mehinaku i amb el yawalapití.

## Comparació lèxica

Els numerals en diferents llengües paresí-waurá són:
    GLOSSA Paresí Mehinaku Waurá Yawalapitî PROTO- PARESÍ-WAURÁ '1'hatitapawíʦapawápawa*paw- *pati- '2'hinʲamamipiyámamɛpĩyãwãpurziñəməʔ*(mi)pĩyãmã '3'hanamakamayukúlakamakúlakəməyuxulə*kamayukúla '4'ðalakakʷamipiyáma wákamɛpĩyãwã wákapuriñə̃m-ipɨku*2x2 '5'halakʷa kahe¹pawíʦa wɨȿɨkũ²pawãžɨkũpa-wiriku*1x5 '6'5 + 11 + taputá1+tapatanɨ1+ikiruatá*1+5 '7'5 + 22 + taputá2+tapatanɨ2+ikiruatá*2+5 '8'5 + 33 + taputá3+tapatanɨ3+ikiruatá*3+5 '9'5 + 44 + taputá4+tapatanɨ4+ikiruatá*4+5 '10'hinʲama kahemamála wɨȿɨkũwípawãžɨkũwakãpapáiukaka-wíriku*2x5
    ¹ halakʷa kahe literalment és 'mà completa', per als números 6 a 9 s'usen expressions del tipus halakʷa kahe, ðane hamanija, hinʲama kahitihi hije takʷa, 'una mà completa i anant a l'altre costat posa dos dits' = '7'.
    ¹ pawíʦa wüxükũ significa 'una mà', els números '6' a '9' s'expressen mitjançant l'expressió taputá 'anar a [l'altra mà]'.

## Referències

* ↑ Ramirez, Henri, & França, Maria Cristina Victorino de. (2019). Línguas Arawak da Bolívia. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 19, e019012. https://doi.org/10.20396/liames.v19i0.8655045
* ↑ Ramirez, Henri (2001). Línguas arawak da Amazônia Setentrional. Manaus: Universidade Federal do Amazonas. (PDF)
* ↑ Ramirez, Henri (2019). Enciclopédia das línguas arawak: acrescida de seis novas línguas e dois bancos de dados. (no prelo)
* ↑ «Arawakan Numerals (E. Chan)». Arxivat de l'original el 3 de desembre de 2013. [Consulta: 21 juliol 2013].
# Iaroslavka

Iaroslavka (en rus: Ярославка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 103 habitants. Pertany al districte municipal de Rtísxevo.

## Referències

* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Ртищевского муниципального района Саратовской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 22 novembre 2020].
# Caseta del Gener

La Caseta del Gener és una masia situada al sud-oest del municipi de Balsareny, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Carreté, R. «Noms de lloc, de casa i de persona de Balsareny». Societat d'Onomàstica, Institut Cartogràfic de Catalunya i Departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat de Catalunya, 2010. [Consulta: 22 gener 2022].
# Rambla de Santa Cruz

La Rambla de Santa Cruz, més coneguda com a La Rambla, és l'artèria central de la ciutat de Santa Cruz de Tenerife (Canàries, Espanya), comença a la Plaça de la Pau i acaba a l'Avinguda d'Anaga.
Consta d'un passeig de vianants central i de dos carrils per al trànsit a banda i banda del passeig, un per a cada sentit de la circulació. La vegetació de La Rambla està formada majoritàriament per llorers d'Índies, flamboyanes, xicrandes i palmeres, així com plantes de temporada. La via té una suau inclinació inicial, però a partir del Parc García Sanabria augmenta el seu pendent en el seu tram final. Està inclosa dins de les anomenades "zones verdes" de la ciutat, sent a més l'avinguda més gran de Canàries.

## Història

En 1661 es va obrir un camí, conegut com el Camí dels Cotxes, que anava des del carrer de Santa Rita (avui Viera i Clavijo) fins al carrer de Els Camps (avui Doctor José Naveiras). En 1853 el camí va ser perllongat cap al nord i entre 1863 i 1873 ho faria cap al sud arribat fins a la cruïlla de Quatre Camins que avui coneixem com la plaça de la Pau.
Ha canviat el seu nom en diverses ocasions en funció dels esdeveniments. Primer va ser Passeig d'Ortega per posteriorment dir-Rambla 11 de febrer (data de proclamació de la I República), nominació que es va mantenir fins al 5 d'octubre de 1936 a què es va rebatejar com a Rambla del General Franco. Aquest nom es mantingué fins al 2008 passant a denominar-Rambla de Santa Cruz.

## Escultures

Al llarg de la Rambla es troben diverses escultures:
* El Guerrer de Goslar, d'Henry Moore.
* Executors i executats, de Xavier Corberó.
* Nivell, de Joaquín Rubio Camín.
* Sense títol, de Feliciano Hernández.
* Lorea, de Ricardo Ugarte.
* Illes, de Jaume Plensa.

## Referències

* ↑ Rambla de Santa Cruz
* ↑ «Ramblas de Santa Cruz». Arxivat de l'original el 2010-07-03. [Consulta: 4 novembre 2016].
* ↑ Zerolo decreta por sorpresa el cambio de nombre de ocho calles franquistas. El Día.
# Aleksandr Raskàtov

Aleksandr Raskàtov (Moscou, 9 de març de 1953), nom complet amb patronímic Aleksandr Mikhàilovitx Raskàtov, rus: Алекса́ндр Миха́йлович Раска́тов, és un compositor rus.
El pare de Raskàtov era un dels principals periodistes de la revista Krokodil, la seva mare era metge i heroïna de guerra de la Segona Guerra Mundial. Raskàtov va estudiar composició amb Albert Leman i Tíkhon Khrénnikov al Conservatori de Moscou. El 1990 fou compositor en residència a la Universitat de Stetson i el 1998 a Lockenhaus. Raskàtov era membre de la Unió de Compositors Soviètics; després del col·lapse de la Unió Soviètica, és membre de la Unió de Compositors de Rússia. A principis dels anys noranta es va traslladar a Alemanya, després a França el 2004. Raskàtov és membre de l'Agència d'Autors Russos (RAO). El fill de Raskàtov, Valentin Raskatov, és editor col·laborador de l'agència de notícies Sputnik a Alemanya que es considera un "agent estranger" als EUA.

## Estil musical

La música de Raskàtov, especialment el seu desenvolupament sonor, està influenciada per Modest Mussorgski i Anton Webern. Les seves obres vocals es basen sovint en textos de poetes russos com Aleksandr Blok o Joseph Brodsky. El seu concert per a viola Path-Put-Chemin-Weg es va encarregar amb motiu dels 50 anys de Yuri Bashmet i Valeri Gergiev i es va estrenar a Le Chatelet el gener del 2003. La televisió nacional holandesa (NTR va gravar un documental sobre el concert)) i es pot veure a través de l'enllaç
Irina Schnittke, la vídua d'Alfred Schnittke, li va confiar la reconstrucció de la novena simfonia de Schnittke del 1998, que va acabar el 2007. El juny de 2010, la seva òpera A Dog's Heart va rebre l'estrena mundial a l'"Dutchpera Nacional d'Holanda", a Amsterdam, en una coproducció amb l'"Englishpera Nacional Anglesa", on es va veure el novembre de 2010. La producció, de Simon McBurney, també s'ha representat al La Scala de Milà (el març del 2013 amb Paulo Szot) i a l'Òpera Nacional de Lió (el gener del 2014).
Una de les seves peces musicals més recents, titulada Un somni de nits blanques, es va estrenar al Royal Festival Hall (Londres, Regne Unit; dirigida per Vladimir Jurowski) el setembre del 2011. Això va donar lloc a l'encàrrec d'una altra obra, Green Mass, que va ser estrenada per Jurowski i el LPO juntament amb el Cor del Clare College de Cambridge el 2016.

## Referències

* ↑ «Valentin Raskatov», 16-12-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-16. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ Actuacions de Raskàtov a Operabase. Consultat el 18 de desembre de 2014.
* http://www.chaskor.ru/article/blizko_k_potustoronnemu__12828 Arxivat 2010-04-24 a Wayback Machine.
* https://web.archive.org/web/20100516115715/http://raonet.rao.ru/catalogue/copyright.aspx
* Pàgina del compositor a Sikorski
* Pàgina del compositor a Edition Peters
* Warsaw Autumn Arxivat 2012-06-09 a Wayback Machine.
# Benjamin King

Benjamin King (Richmond, 22 de març de 1989) fou un ciclista estatunidenc professional des del 2008 i fins al 2022.
Les seves victòries més destacades són dues victòries a l'edició del 2018 de la Volta a Espanya i el campionat nord-americà de ruta del 2010.

## Palmarès

* 2010
** Campió panamericà sub-23 en ruta
** Campió panamericà sub-23 en contrarellotge
** Campió dels Estats Units en ruta
** Campió dels Estats Units en ruta sub-23
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Critèrium Internacional
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Califòrnia
* 2018
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

### Resultats al Tour de França

* 2014. 53è de la classificació general
* 2019. 62è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. 75è de la classificació general
* 2016. 46è de la classificació general
* 2017. No surt (3a etapa)
* 2018. 24è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 2019. 38è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. 44è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Ben King to retire at the end of 2022» (en anglès). velonews, 07-06-2022. [Consulta: 10 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a ensitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats
# Modesto (Illinois)

Modesto és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 252 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Modesto tenia 252 habitants, 102 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 173,7 habitants/km².
Dels 102 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 26,5% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 21,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.393 $ i la renda mediana per família de 37.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.023 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 14.356 $. Aproximadament el 10% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Modesto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Modesto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llengües Oti-Volta

Les llengües Oti-Volta formen un subgrup de llengües gur centrals, que inclou prop de 30 llengües vives a Ghana, Benín i Burkina Faso, i parlades en total per uns 12 milions de persones. La llengua demogràficament més important n'és el mossi, llengua oficial a Burkina Faso i parlada per uns cinc milions. Les llengües d'aquest grup són mútuament intel·ligibles en alt grau.
El nom d'aquest grup lingüístic prové dels noms dels rius Oti i Volta.

## Classificació

La clasificación interna del Oti-Volta, es basa en el treball de Manessy 1975–79 (Williamson & Blench 2000) i és aquesta:
| Oti-Volta | Buli-Koma: Buli, Konni. Oriental (Somba): Biali, Mbelime, Tammari (Ditammari), Waama. Occidental (Mole–Dagbani)  Nootre Nord-occidental: Mooré, Frafra, Safaliba, Wali, Dagaare-Birifor. Sud-oriental: Dagbani, Hanga, Kamara, Kusaal, Mampruli, Kantosi. Gurma: Ngangam, Gourmanchéma, Moba (Bimoba), Ntcham (Akaselem), Nateni, Miyobe, Konkomba. Yom-Nawdm: Nawdm, Yom. |

## Referències

* ↑ Rosenfelder, Mark. «Numbers in Niger-Congo Languages» (en anglès). Zompist. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ «Gur languages». Arxivat de l'original el 2011-05-13. [Consulta: 31 agost 2020].

## Bibliografia complementària

* Manessy, Gabriel «Actes du huitième Congrès international de linguistique africaine: Abidjan 24-28 mars 1969» (en francès). Langues voltaïques sans classes. Université d'Abidjan, 1971, pàg. 335-346.
* Nedin, Anthony J.; Bendor-Samuel, John; Hartell, Rhonda L. (eds.) «Gur». The Niger-Congo languages : a classification and description of Africa's largest language family, 1992, pàg. 140–168. DOI: 10.2307/415798.
* Roncador, Manfred von; Miehe, Gudrun; Nicole, J. Les langues gur (voltaïques): bibliographie commentée et inventaire des appellations des langues (en francès). Colònia: Köppe, 1998. ISBN 978-3-89645-111-8.
# Instituto Nacional de la Mujer (Costa Rica)

L'Institut Nacional de la Dona de Costa Rica (INAMU) és la institució autònoma de rang ministerial que té sota el seu càrrec la protecció de les dones a la societat de Costa Rica, el combat a la violència domèstica i la discriminació a les dones, l'assessorament interdisciplinari social, jurídic i polític, i la promoció del desenvolupament de les dones de Costa Rica.

## Història

El primer precedent va ser l'Oficina de Programes per a la Dona i la Família creat el 1974 pel Ministeri de Cultura, Joventut i Esports. Al 1986 es va transformar en el Centre Nacional pel Desenvolupament de la Dona i la Família, entitat rectora de polítiques nacionals a favor de les dones, la qual tenia personería jurídica i patrimoni, però estava encara adscrita al Ministeri de Cultura.
Al 1998, l'Assemblea Legislativa va aprovar convertir el Centre Nacional pel Desenvolupament de la Dona i Família en l'Institut Nacional de les Dones mitjançant la Llei de la República N° 7801, entitat autònoma i descentralitzada presidida pel també nou càrrec de Ministra de la Condició de la Dona.

## Ministres de la Condició de la Dona

| Administració | Ministra |
| Miguel Ángel Rodríguez Echeverría | Yolanda Ingiana Mainieri |
| Miguel Ángel Rodríguez Echeverría | Gloria Valerín Rodríguez |
| Miguel Ángel Rodríguez Echeverría | Xinia Carvajal Salazar |
| Abel Pacheco de la Espriella | Esmeralda Britton González |
| Abel Pacheco de la Espriella | Georgina Vargas Pagán |
| Óscar Arias Sánchez | Jeannette Carrillo Madrigal |
| Óscar Arias Sánchez | Mayra Díaz Méndez |
| Laura Chinchilla Miranda | Maureen Clarke Clarke |
| Laura Chinchilla Miranda | Isabel Chamorro Santamaría |
| Luis Guillermo Solís Rivera | Alejandra Mora Mora |

## Referències

* 1 2 3 Asi Som
# Caseta del Boix

La Caseta del Boix és una masia situada al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba arran de la carretera LV-3005.
# Quint Memmi

Quint Memmi (en llatí Quintus Memmius) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Mèmmia, una gens romana d'origen plebeu.
És conegut únicament perquè va ser legat del senat romà davant la nació dels jueus l'any 163 aC o 162 aC. Se'l menciona al Primer llibre dels Macabeus. En canvi no en donen notícies els autors romans.

## Referències

* ↑ Maccabaeus,II.11
# Tral·leus

Els tral·leus (grec antic: Τράλλεις, Trállēs), en alguna ocasió dits trocaleus (grec antic: Tρωχαλεῖς), foren un poble traci esmentat diverses vegades per Livi i una per Plutarc. Patiren una greu derrota contra Agesilau II en intentar obligar-lo a pagar un tribut de cent talents de plata i cent dones a canvi de deixar-lo passar pel seu territori.

## Referències

* ↑ Plutarc, 1934, p. 18.

## Bibliografia

* Plutarc. Vides paral·leles. Tom XIV. Fundació Bernat Metge, 1934. ISBN 9788472259485.
# Bill Haslam

William Edward "Bill" Haslam (n. 23 d'agost de 1958) és un polític estatunidenc del partit republicà.
Ha estat l'alcalde de Knoxville des del 2003 fins al 2011. Actualment, des de 2011, és el governador de Tennessee, després d'haver guanyat al candidat demòcrata Mike McWherter a les eleccions de novembre de 2010. Va prendre possessió del càrrec de governador el 15 de gener de 2011.

## Referències

* ↑ http://www.knoxnews.com/news/2010/jul/18/bill-haslam/ Arxivat 2010-07-19 a Wayback Machine. Knoxville News Sentinel

## Enllaços externs

* Bill Haslam for Governor Arxivat 2014-10-19 a Wayback Machine. official campaign site
# Irene Zoe Alameda

Irene Zoe Alameda és una escriptora espanyola. És doctora en literatura comparada per la Universitat de Colúmbia (Nova York). Ha traduït a l'espanyol la poesia de Damon Ferguson i és autora del llibre d'assaig Escribir en la posguerra: La novela neopicaresca en la literatura europea (1942-1963), de la novel·la Sueños itinerantes (2004) i també ha col·laborat en el llibre col·lectiu de contes La vida por delante (2005). Així mateix, ha fet diversos curtmetratges que han estat premiats en diferents festivals internacionals. Actualment viu a Espanya, on treballa com a professora de filosofia i teoria de la literatura a la Universitat Carles III i a la Universitat Europea de Madrid. També col·labora amb les més prestigioses revistes d'art i de literatura.

## Referències

* ↑ «Irene Zoe Alameda». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Castroverde de Campos

Castroverde de Campos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 478 | 435 | 403 | 406 |
# Quint Minuci Rufus

Quint Minuci Rufus és el nom dels següents personatges:
* Quint Minuci Rufus (cònsol 197 aC).
* Quint Minuci Rufus (cònsol 110 aC).
# Tiulpanni

Tiulpanni (en rus: Тюльпанный) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 103 habitants, pertany al districte de Dubóvskoie.

## Referències

* ↑ «Архивированная копия». Arxivat de l'original el 2014-12-03. [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ эркн
# Músculs intercostals externs

El músculs intercostals externs (musculi intercostales externi) són un dels tres grups de músculs intercostals que hi ha al tronc, juntament amb els intercostals interns i els intercostals mitjans. N'hi ha onze a banda i banda.
S'estenen des dels tubercles de la part posterior de les costelles, fins als cartílags de les costelles de la part davantera. Allà acaben en fines membranes –les membranes intercostals anteriors–, que arriben fins a l'estern. Aquests músculs treballen alhora quan es produeix la inspiració. Quan es contrauen generen una expansió de la cavitat toràcica i una entrada d'aire als pulmons.
Cada múscul s'origina en la vora inferior d'una costella, i s'insereix en la vora superior de la costella contigua. Són més gruixudes que la intercostals internes, i les seves fibres es dirigeixen obliquament cap avall i lateralment a la part posterior del tòrax; i cap avall, cap endavant, i medialment. L'exemple s'utilitza sovint d'enganxar les mans a la butxaca i prenent nota de la direcció dels dits apuntant cap avall i cap a dins.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 7 febrer 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Vegeu també

* Respiració
* Diafragma (múscul)
* Músculs intercostals interns
* Músculs intercostals mitjans

## Imatges

* El múscul oblic intern abdominal. Els intercostals externs estan etiquetats en la part superior central.
* Posició dels músculs intercostals externs (en vermell). Animació
* Una costella central de l'esquerra. Vista inferior.
* Diagrama de la trajectòria de les branques d'un nervi intercostal típic.

## Enllaços externs

* LUC exin
* External+intercostal+muscle al Diccionari d'eMedicine