OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roslagen

Roslagen és el nom de la zona litoral de la província d'Uppland a Suècia, que també constitueix la part nord de l'arxipèlag d'Estocolm.
Històricament era el nom de tota la costa de la mar Bàltica, incloent la part est del llac Mälaren, que pertany a Svealand. El nom deriva del suec Roden que és l'equivalent costaner a la divisió administrativa hundred.
Etimològicament, Roden, o Roslagen, és la font del nom que en finès i en estonià es dona a Suècia: Ruotsi i Rootsi.

## Enllaços externs

* (suec) http://www.roslagen.se/ Tourism page
# Eurilèptids

Els eurilèptids (Euryleptidae) són una família de platihelmints policlàdides marins del subordre dels cotilis. Inclou algunes espècies brillantment acolorides.

## Taxonomia

El Registre Mundial d'Espècies Marines (World Register of Marine Species o WoRMS) inclou 101 espècies repartides en els següents gèneres:
* Acerotisa Strand, 1928
* Anciliplana Heath i McGregor, 1912
* Ascidiophilla Newman, 2002
* Cycloporus Lang, 1884
* Eurylepta Ehrenberg, 1831
* Euryleptodes Heath & McGregor, 1912
* Graffizoon Heath, 1928
* Katheurylepta Faubel, 1984
* Leptoteredra Hallez, 1913
* Maritigrella Newman & Cannon, 2000
* Oligoclado Pearse, 1938
* Oligocladus Lang, 1884
* Parastylostomum Faubel, 1984
* Pareurylepta Faubel, 1984
* Praestheceraeus Faubel, 1984
* Prostheceraeus Schmarda, 1859
* Stygolepta Faubel, 1984
* Stylostomum Lang, 1884

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 24 gener 2021].
# Niccolò Matarelli

Niccolò Matarelli (Mòdena, ca.1240 - Pàdua, ca.1314) va ser un jurista, professor i polític italià.
Fill Gian Buono Boconi, conegut com a Matarellus, comença a formar-se en estudis legals, i consta amb el títol de doctor el 1270. Es va casar amb Albertina Montevallaro, noble del plebeu de Trebbio, amb qui va tenir tres fills (Francesco, també jurista, Gian Buono, decretista i Manfredino) i dues filles (Bartolomea i Richelda). El 1280 fou comptabilitzat entre els sapients del municipi de Mòdena, en representació del qual realitzà activitats educatives, que li van merèixer forces lloances. El novembre de 1281 va ocupar el càrrec de consultor del municipi de Foligno. Tot seguit va ser professor a Cremona i més tard va ser cridat a ensenyar a l'Estudi de Pàdua.
El 1306 apareix a Mòdena, junt amb el seu germà Alessandro, entre els quatre-cents regidors de la ciutat i com a defensor del Popolo (Muratori) després de l'establiment d'un govern popular nascut per contrarestar els objectius expansionistes de l'Est. La seva importància a la vida pública de la ciutat és acreditada pel fet que els modenesos es van veure obligats a dirigir a una petició per legitimar la seva absència de la cadira de Pàdua, que va tornar a ocupar des del 1308 fins al 1310. En tots els documents que testimonien la seva presència a Pàdua el seu nom està associat al de Riccardo Malombra, amb qui disputà al voltant de la successió de Carles II d'Anjou.
El lloc de la sea mort, al voltant de 1310, és incert, encara que segons el jurista del segle xvi Bernardino Scodobio, va morir a Mòdena, on va ser enterrat a l'església de S. Domenico.

## Referències

* ↑ Labardi, Andrea «Matarelli, Niccolò». Treccani - Dizionario Biografico degli Italiani, Vol. 72, 2008 [Consulta: 7 novembre 2019].

## Bibliografia

* Bonacini, Pierpaolo. Multa scripsit, nihil tamen reperitur. Niccolò Mattarelli (1204 ca. - 1314 ca.) giurista a Modena e Padova. Bononia University Press, 2018.
# Maldon (desambiguació)

«Maldon» té aquests significats:
* Maldon, Essex, Anglaterra
** Districte de Maldon
* Maldon (Nova Gal·les del Sud), Austràlia
* Maldon (Victòria), Austràlia
* Sal Maldon
# Maldonita

La maldonita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup del coure. El seu nom fa referència al lloc on fou descobert el 1869, Nuggety, prop de la ciutat de Maldon, a l'estat de Victòria (Austràlia). Fou descrita per Ulrich.

## Característiques

La maldonita és un mineral d'or i bismut, químicament és el bismutur de dior de fórmula Au₂Bi, de colors molt variats que van del blanc al negre passant per rosats i vermellosos. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 1,5 i 2, i té una alta densitat (15,46-15,70 g/cm³). Cristal·litza en el sistema cúbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la maldonita pertany a «02.AA: Aliatges de metal·loides amb Cu, Ag, Au» juntament amb els següents minerals: domeykita-β, algodonita, domeykita, koutekita, novakita, cuprostibina, kutinaïta, al·largent, discrasita i stistaïta.

## Formació i jaciments

Es forma per sota de 373 °C, en condicions hidrotermals en els filons d'or-quars i en skarns calcosilicatats. Sol trobar-se associada a altres minerals com: or, bismut, bismutinita, joseita, arsenopirita, löllingita, pirita, pirrotita, calcopirita, cubanita, scheelita, apatita, siderita, calcita i quars.

## Referències

* ↑ «Maldonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 març 2015].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Maldonite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ «Maldonite» (en anglès/francès). The EUROMIN project. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ «Maldonite» (en anglès). Handbook of mineralogy. [Consulta: 7 març 2015].
# Lèmur ratolí gris

El lèmur ratolí gris (Microcebus murinus) és una espècie de lèmur de la família dels quirogalèids. Pertany al gènere Microcebus i és una de les espècies de primats més petites. El pelatge dorsal és cendrós amb alguns tons vermellosos. El ventre és de color blanquinós. Viu a l'oest, el sud-oest i el sud de Madagascar, al costat de la costa.
Mesura 10-14 cm de llargada i té una cua que és aproximadament de la mateixa llargada. El pes varia entre 40 i 70 g, segons l'estació de l'any. És una espècie nocturna que dorm als arbres. Els mascles solen dormir sols, però les femelles poden formar grups petits. Busquen aliment en solitari. La seva dieta consisteix en fruits, flors, nèctar, insectes i altres animals petits.
Les femelles tenen 2-4 cries per ventrada, que neixen després d'un període de gestació de 54-69 dies. Viuen una mitjana de quitze anys.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 113. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Allen, G.M. «A checklist of African mammals» (en anglès). Bulletin of the Museum of Comparative Zoology at Harvard College, 83, 1939, pàg. 1–763.
# Malerkotla

Malerkotla o Maler Kotla (panjabi: ਮਲੇਰਕੋਟਲਾ, مالیرکوٹلہ; hindi: मलेरकोटला) és una ciutat i municipalitat del districte de Sangrur al Panjab, a 30° 32′ N, 75° 59′ E﻿ / ﻿30.533°N,75.983°E﻿ / 30.533; 75.983 a uns 50 km al sud de Ludhiana amb una població de 21.122 habitants el 1901 (20.601 el 1881) i de 106.802 el 2001.
La ciutat vella estava dividida en dues parts: Maler i Kotla unides per la construcció de l'anomenat Moti Bazar. Maler fou fundada per Sadr al-Din, fundador de l'estat de Maler Kotla, el 1466, i Kotla per Bayazid Khan el 1656. La residència dels sobirans amb un gran diwan khana (casa de govern) a Kotla, i el mausoleu de Sadr al-Din, a Maler, són les principals edificacions. El quarters militars que van existir durant el període britànic estaven fora de la ciutat. La municipalitat es va crear el 1905. A la partició el 1947 les bones relacions entre sikhs i musulmans que existien aleshores, van fer que no es produís cap incident, cosa excepcional a l'Índia Britànica.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Malerkotla.co.in - web sobre Malerkotla (principat)
* Genealogia dels sobirans de Malerkotla
* Malekotla
# Mare de Déu de la Via

La Mare de Déu de la Via, o del Camí, és la Capella del mas i antic poblat Vespella, del terme comunal de la vila de Salses, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Està situada a l'antic lloc de Vespella, situat a la zona més occidental del terme de Salses, a l'oest de la vila. La capella és una mica separada al sud-est del mas de Vespella.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Salses». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 255. La Mare de Déu de la Via, o del Camí». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.

## Referències

* ↑ Vespella i la Mare de Déu de la Via en els ortofotomapes de l'IGN
# Manuel Carbó Juan

Manuel Carbó Juan (Ojos Negros, 1923 - 28 de juliol de 2019) va ser un polític valencià.
Treballà com a conseller laboral i membre del Jurat d'Empresa d'Altos Hornos de Vizcaya i després d'Altos Hornos del Mediterráneo, de manera que es va establir a Sagunt, on fou un dels refundadors tant de la UGT com del PSOE al Camp de Morvedre.
A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou escollit el primer alcalde democràtic de Sagunt pel PSPV-PSOE. No es va presentar a la reelecció, ja que el mes de juliol de 1983 fou designat Senador per les Corts Valencianes, càrrec que va ocupar fins a 1995. Ha estat secretari primer de la Comissió de Peticions del Senat, de 1991 a 1993.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.127. ISBN 9788495484802.
* ↑ El PSPV-PSOE de Sagunto rinde tributo a Manuel Carbó, primer alcalde de la democracia, El Económico Digital, 26 de març de 2013
* ↑ Fitxa del Senat
# Manuel Carrasco

Manuel Carrasco és el nom dels següents personatges:
* Manuel Carrasco i Formiguera, advocat i polític democristià català.
* Manuel Carrasco Galloso, cantant i músic andalús participant de la segona edició d'Operación Triunfo.
# Maffrécourt

Maffrécourt és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Maffrécourt era de 60 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família i 2 estaven desocupats. Tots els 31 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Maffrécourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 12 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 28 eren actives i 6 eren inactives. De les 28 persones actives 27 estaven ocupades (14 homes i 13 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 6 persones inactives 1 estava jubilada i 5 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Maffrécourt hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Maffrécourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Maffrécourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Mari Alkatiri

Mari bim Amude Alkatiri (26 de novembre de 1949) va ser el primer Primer Ministre de Timor Oriental des de la seva independència d'Indonèsia el 2002. Abans d'entrar en la política va ser topògraf i va viure en l'exili a Angola i Moçambic durant l'ocupació del país pels indonesis.
Es va mantenir al càrrec fins a la seva renúncia, el 26 de juny del 2006, a conseqüència de la crisi instaurada al país amb freqüents episodis de violència rondaire, davant els quals va haver d'intervenir una delegació de l'exèrcit australià.

## Referències

* ↑ Murdoch, Lindsay. «East Timor PM resigns (El primer ministre del Timor Oriental renúncia)» (en anglès). The Age, 26-06-2006. [Consulta: 6 juny 2009].
# Mari Boine

Mari Boine (nom complet: Mari Boine Persen) és una cantant saami de nacionalitat noruega, nascuda el 8 de novembre de 1956 al Finnmark (Noruega). La seva música s'associa al cant tradicional dels Saami, el joik, amb sons i melodies electroacústiques. La majoria de les seves cançons són en llengua sami septentrional, però el 2017 va publicar el seu primer àlbum en anglès, See the woman.

## Discografia

* 1985. Jaskatvuođa maŋŋá
* 1989. Gula Gula
* 1991. Salmer på veien hjem
* 1993. Goaskinviellja
* 1994. Leahkastin
* 1996. Eallin
* 1998. Bálvvoslatjna
* 2001. Eight Seasons
* 2001. Mari Boine Remixed
* 2001. Winter in Moscow
* 2006. Iddjagieđas
* 2009. Čuovgga Áirras/Sterna Paradisea
* 2013. Gilve gollát
* 2017. See the woman

## Enllaços externs

* Web oficial
* Mari Boine al Youtube
# Manuel Veiga Taboada

* Per a altres significats, vegeu «Manuel Veiga».
Manuel Veiga Taboada (Monforte de Lemos, 1960) és un periodista i escriptor gallec.

## Trajectòria

Fill de mestres rurals, visqué fins als dotze anys entre Diomondi (La Saviñao) i la ciutat de Monforte de Lemos. Es graduà a la seva localitat natal i als 17 anys se n'anà a Madrid, on hi visqué entre 1977 i 1983. Es llicencià en Ciències de la Informació i en Ciències Polítiques i Sociologia per la Universitat Complutense de Madrid. L'any 2001 es doctorà en Ciència Política i Sociologia a la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED), amb la tesi en castellà La construcción social de la realidad regional gallega a través de la prensa. El caso de Faro de Vigo (1898-1923).
L'any 1983 s'incorporà a la redacció del setmanari A Nosa Terra, de la qual fou director entre 2007 i 2010, i des de llavors resideix a Vigo. A més de la seva obra narrativa, també és autor de diversos treballs relacionats amb la història i la literatura política, publicats en diverses revistes especialitzades.

## Obres
### Narrativa

* As ruínas da cidade amada (1998)
* Biografías de malogrados (2001)
* O exiliado e a primavera (2004, Xerais)
* Lois e Helena buscándose un día de tormenta (2006)
* O profesor de vegliota (2008, Xerais)
* Os xornalistas utópicos (2013, Xerais)
* Todo ser humano é un río (2016, Xerais)

### Assaig

* O pacto galego na construcción de España (2003, A Nosa Terra)
* Manuel María, buscando un país (2016, Xerais)
* Manuel María. Vida, versos e rebeldía (2016, Xerais)

### Assaig humorística

* Do G ao Z (2012, Xerais)

### Obres col·lectives

* Carlos Casares: a semente aquecida da palabra (2003, Consello da Cultura Galega)
* Volverlles a palabra. Homenaxe aos represaliados do franquismo (2006, Difusora)

## Premis

* Premi Xerais de 2004, per O exiliado e a primavera
* Premi García Barros de 2006, per Lois e Helena buscándose nun día de tormenta

## Referències

* 1 2 3 «Manuel Veiga» (en gallec). BVG.udc.es. [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ Lamas, Jorge. «Manuel Veiga presentou o libro «O exiliado e a primavera», co que obtivo o Xerais de Novela 2004» (en gallec). LaVozDeGalicia.es, 11-03-2005. [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ «2006 - Lois e Helena buscándose un día de tormenta, de Manuel Veiga» (en gallec). PremiosGarciaBarros.com. [Consulta: 22 gener 2019].

## Enllaços externs

* Manuel Veiga Taboada a la Biblioteca Virtual de Galícia
* Manuel Veiga Taboada a la Xerais
# Manuel Veiga

Manuel Veiga és el nom dels següents personatges:
* Manuel Veiga (actor) (1964-2019), actor i dramaturg català.
* Manuel Veiga (lingüista) (1948), lingüista capverdià.
* Manuel Veiga López (1935-2010), polític espanyol, president de l'Assemblea d'Extremadura.
* Manuel Veiga Pombo (1951) polític gallec, alcalde d'Ourense.
* Manuel Veiga Taboada (1960), escriptor i periodista gallec.
# Manuel Vega i March

Manuel Vega i March (Granollers, 1871 - Barcelona, 1931) fou un arquitecte i polític català.
Era fill de Jacinto Vega Cornejo, ajudant de la Secció d'Obres Públiques de la Diputació de Barcelona. Titulat el 17 de febrer de 1892. Fou autor del Col·legi d'Orfes Pobres de Sant Julià de Vilatorta (1904), l'església neogòtica de San Juan de Arucas a Gran Canària (1908), un projecte d'urbanització de Montjuïc per a l'Exposició Internacional de 1929 (amb Lluís Domènech i Montaner) i un projecte no executat per a la plaça de Catalunya de Barcelona (1922).
Fou professor de l'Escola d'Arquitectura de Barcelona, acadèmic de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi (1913) i de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran, president de l'Associació d'Arquitectes de Catalunya (1930) i director de l'Escola de Belles Arts de Barcelona (1920-1931). També fou membre de la Junta de Museus. Fundà i dirigí la revista Arquitectura y Construcción (1889-1923).
També intervingué en política municipal, ja que fou escollit regidor pel Districte 7 a l'ajuntament de Barcelona a les eleccions municipals de 1913 dins les llistes del Partit Republicà Radical.

## Obres

* Las enseñanzas industriales en España (1903)
* Mientras se alza el edificio, la reforma de Barcelona (1907).

## Referències

* ↑ «Llista de Arquitectos Españoles» (en castellà). Anuario Arquitectos de Cataluña, 1900, pàg. 314 [Consulta: 8 setembre 2013].
* ↑ «Manuel Vega i March». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.286. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Mariana (Conca)

Mariana és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 291 | 334 | 313 | 306 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Marc Emili Lèpid (pretor 218 aC)

Marc Emili Lèpid (en llatí Marcus Aemilius M. F. M. N. Lepidus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Era fill de Marcus Aemilius M. F. M. N. Lepidus, cònsol l'any 232 aC. Formava part de la gens Emília i era de la família dels Lèpid.
Tenia dos germans: Luci Emili Lèpid i Quint Emili Lèpid, que no van exercir cap càrrec destacat. Va ser pretor l'any 218 aC i va tenir com a província Sicília. Diu Titus Livi que l'any 217 aC era a pretor a Roma, però probablement era només propretor. El 216 aC va ser candidat al consolat, però no en va sortir elegit.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/773?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=LepidusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 763. ]
# Marc Emili Lèpid Porcina

Marc Emili Lèpid Porcina (en llatí Marcus Aemilius M. F. M. N. Lepidus Porcina) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era fill de Marcus Aemilius Lepidus. Formava part de la gens Emília i era de la família dels Lèpid.
Va ser elegit cònsol l'any 137 aC. Durant el seu consolat va ser enviat a Hispània per substituir el seu col·lega Gai Hostili Mancí que havia estat derrotat pels numantins i mentre esperava reforços, ja que no disposava de prou forces per combatre contra Numància, va decidir atacar els vacceus, sota l'acusació d'haver ajudat els numantins. Com que l'atac va ser considerat com una manera de fer mèrits, el senat romà va enviar una delegació per ordenar parar el conflicte, però Lèpid ja havia començat l'atac i havia obtingut el concurs del seu parent Dècim Brut, governador de la Hispània Ulterior que era un general amb experiència, però tot i així no va aconseguir cap èxit i es va haver de limitar a devastar el territori dels vacceus (la moderna província de Palència) i assetjar Pallantia, la seva capital, però finalment es va haver de retirar per manca de subministraments i durant la retirada va perdre una part de les seves forces; això ja va passar quan era procònsol i quan la notícia es va saber a Roma va ser privat del seu govern proconsular i condemnat a pagar una multa.
L'any 125 aC era àugur i els censors, Gneu Servili Cepió IV i Luci Cassi Longí el van amonestar per haver-se construït una casa massa luxosa.
Va ser un bon orador, però coneixia molt poc les lleis romanes. Pertanyia al partit aristocràtic i durant el seu consolat es va oposar a la lex tabillaria introduïda per Luci Cassi Longí Ravil·la, que introduïa el desempat (segona volta) en els comicis. També va votar per la derogació de la lex Aemilia, probablement una llei sumptuària proposada pel cònsol Marc Emili Escaure l'any 115 aC.

## Referències

* ↑ Marcus Tullius Cicero. Opera quae supersunt omnia ac deperditorum fragmenta (en llatí). Typis Orellii, 1838, p. 15.
* 1 2 3 Steel, Catherine. The End of the Roman Republic 146 to 44 BC: Conquest and Crisis (en anglès). Edinburgh University Press, 2013, p. 13. ISBN 0748619445.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/774?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=LepidusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 764. ]
# Marc Emili Paulus

Marc Emili Paulus és el nom dels següents personatges:
* Marc Emili Paulus (cònsol 302 aC)
* Marc Emili Paulus (cònsol 255 aC), fill de l'anterior
# Mares

* No s'ha de confondre amb Marès.
«Mares» té aquests significats:
* Toponímia: Mares (Colòmbia), província del Departament de Santander.
* Família: Mares, plural del parentiu «mare»
* Etnologia: Mares (poble), tribu a la costa del Pont.
Viccionari