OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fàbrica Can Batllori

La Fàbrica Can Batllori, o Fàbrica Collet, és un edifici protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès).

## Descripció

És un edifici de planta baixa i un pis que fa cantonada. A la planta baixa s'obren dues obertures rectangulars però emmarcades per una motllura feta amb maó i que la part superior té un arc rebaixat; el parament d'aquest pis és de pedra vista excepte la motllura de les obertures i unes pilastres que hi ha a banda i banda de la façana que són de maó. Al primer pis hi ha una balcó corregut amb dues obertures d'arc rebaixat; aquí el parament està arrebossat i pintat excepte l'emmarcament de les portes, les pilastres que hi ha a banda i banda i un fris de dentells a la part superior. la façana està coronada per una cornisa i a sobre el mur de la barana del terrat que al centre té un frontó semicircular, florons de terracota a banda i banda i està decorat amb ceràmica vidriada multicolor. En el frontó hi ha un mosaic amb la inscripció "ANY 1874".

## Història

Edifici construït per la família Collet l'any 1874, tal com mostra el mosaic de la façana. Aquesta illa de cases era dins la "bòbila de Catalunya", que és com anomenaven a l'Hospitalet al segle xix per la profusió d'indústries ceràmiques que hi havia.

## Referències

* «Can Batllori». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 abril 2012].
# Conquesta japonesa del Sud-est Asiàtic i del Pacífic

La Conquesta japonesa del Sud-est Asiàtic i del Pacífic fou una campanya militar de la Segona Guerra Mundial al Teatre d'Operacions del Pacífic desenvolupada entre el 1941 i el 1942 i que va enfrontar les forces Aliades i l'imperi del Japó.

## Objectius

La campanya formava part de l'ofensiva iniciada a la dècada dels anys 30 del segle xx per l'imperi Japonès amb l'objectiu d'acabar amb el domini colonial sobre Àsia que exercien les potències europees, i en especial, el de l'imperi Britànic. Inspirant en la Doctrina Monroe ("America per als americans"), l'imperi Japonès pretenia expulsar els europeus i sota el lema "Àsia per als asiàtics", al·legava que el continent havia de ser governat pels asiàtics, i més en concret, pels japonesos, al ser-ne la primera potència industrial i el país més desenvolupat econòmicament.
Conscients que el domini de l'oceà pacífic era un objectiu estratègic, l'imperi del Japó tractà de destruir l'hegemonia naval dels Estats Units com a pas previ a la invasió de les grans colònies britàniques i franceses: Austràlia, l'Índia i Indoxina.

## Batalles

* 07-12-1941 Atac a Pearl Harbor
* 08-12-1941 Invasió japonesa de Tailàndia
* 08-12-1941 Batalla de Guam
* 08-12-1941 – 25-12-1941 Batalla de Hong Kong
* 08-12-1941 – 31-01-1942 Batalla de Malàisia
* 10-12-1941 Enfonsament del HMS Prince of Wales i del HMS Repulse
* 11-12-1941 – 24-12-1941 Batalla de l'Illa de Wake
* 16-12-1941 – 01-04-1942 Campanya de Borneo
* 22-12-1941 – 06-05-1942 Batalla de les Filipines
* 01-01-1942 – 25-10-1945 Transport dels Presoners de Guerra via Hell ships
* 11-01-1942 – 12-01-1942 Batalla de Tarakan
* 23-01-1942 Batalla de Rabaul
* 24-01-1942 Batalla naval de Balikpapan
* 25-01-1942 Tailàndia declara la guerra als Aliats
* 30-01-1942– 03-02-1942 Batalla d'Ambon
* 30-01-1942 – 15-02-1942 Batalla de Singapur
* 04-02-1942 Batalla de l'estret de Makassar
* 14-02-1942 – 15-02-1942 Batalla de Palembang
* 19-02-1942 Bombardeig de Darwin, Austràlia
* 19-02-1942 – 20-2-1942 Batalla de l'Estret de Badung
* 19-02-1942 – 10-02-1943 Batalla de Timor
* 27-02-1942 – 01-03-1942 Batalla del Mar de Java
* 01-03-1942 Batalla de l'Estret de Sunda
* 01-03-1942 – 09-03-1942 Batalla de Java
* 31-03-1942 Batalla de l'Illa Christmas
* 31-03-1942 – 10-04-1942 Atac de l'Oceà Índic
* 09-04-1942 Inici de la Marxa de la Mort de Bataan
* 18-04-1942 Atac de Doolittle
* 03-05-1942 Invasió japonesa de Tulagi
* 04-05-1942 – 08-05-1942 Batalla del Mar del Corall
* 31-05-1942 – 08-06-1942 Atacs sobre la zona portuària de Sydney, Austràlia
* 04-06-1942 – 06-06-1942 Batalla de Midway

## Referències

* ↑ Prange, Gordon W. At Dawn We Slept (en anglès). Penguin Books, 1981, p. 500-501. ISBN 978-1841581392.
* ↑ Brecher, Michael; Wilkenfeld, Jonathan. A Study of Crisis (en anglès). University of Michigan Press, 1997, p. 407. ISBN 978-0472108060.
* ↑ Wiest, Andrew A.; Mattson, Gregory Louis. The Pacific War (en anglès). Zenith Imprint, 2001, p.166. ISBN 0760311463.
# Nancy Olson

Nancy Olson (Milwaukee, Wisconsin, 14 de juliol de 1928) és una actriu estatunidenca nominada a l'Oscar a la millor actriu per Sunset Boulevard.

## Biografia

Va començar al cinema el 1948, després de signar un contracte amb la productora Paramount Pictures.
Després d'alguns petits papers breus, va ser triada per al paper de Betty Schaefer a la famosa pel·lícula Sunset Boulevard (1950) de Billy Wilder, formant una parella reeixida amb William Holden. Els dos van treballar junts de nou en el thriller Union Station (1950), en el drama de la guerra Submarine Command (1951) i el romàntic Force of Arms (1951).
Malgrat la nominació a l'Oscar a la millor actriu secundària de Sunset Boulevard , la continuació de la carrera cinematogràfica d'Olson no va ser gaire fruitosa. Després d'algunes interpretacions de relleu a Marijuana (1951) al costat de John Wayne, al western The Boy from Oklahoma (1955) de Michael Curtiz i Més enllà de les llàgrimes (1955) de Raoul Walsh, l'actriu va intensificar la seva carrera artística a favor de la televisió, participant en sèries d'entreteniment i sèries populars, com Alfred Hitchcock Presents (1959) i The Big Valley (1965).
A principis de la dècada de 1960, Nancy Olson va tenir una renovada popularitat gràcies a una sèrie de pel·lícules d'èxit de la Disney, com ara Pollyanna (1960) om The Absent Minded Professor (1961).
Olson va continuar a la televisió, participant en nombroses sèries d'èxit com The Streets of San Francisco (1975) i Barnaby Jones (1977).

## Filmografia seleccionada

* 1949: Retrat de Jennie (Portrait of Jennie) de William Dieterle
* 1949: Sunset Boulevard de Billy Wilder
* 1950: Union Station de Rudolph Maté
* 1951: Force of Arms de Michael Curtiz
* 1952: Big Jim McLain d'Edward Ludwig
* 1953: So Big de Robert Wise: El crit de la victòria"Battle cry" Raoul Walsh
* 1960: Pollyanna de Robert Stevenson
* 1960: The Absent-Minded Professor de David Swift
* 1961: Son of Flubber de Robert Stevenson
* 1974: Airport 1975 de Jack Smight

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1951: Oscar a la millor actriu per Sunset Boulevard

## Referències

* ↑ «biografia de Nancy Olson». The New York Times.
* ↑ imdb. biografia de Nancy Olson (en anglès). imdb.
* ↑ The New York Times. filmografia de Nancy Olson (en anglès). The New York Times.
# Charles Vanderbourg

Charles Vanderbourg (Saintes (França), 8 de juliol, 1765 - París (França), 16 de novembre, 1827), fou un editor i traductor francès.

## Biografia

Oficial naval abans de la Revolució, va emigrar sota el Terror i sota el Directori a Alemanya, on es va fer amic de Jacobi i Stolberg.
Tornat a França el 1802, es va donar a conèixer a través de la publicació de Poésies de Clotilde de Surville (1803, in-8°), que la majoria dels crítics, Rainoard, Daunou, i més tard Sainte-Beuve i Villemain, consideraven un intel·ligent. falsificació del segle XV. Vanderbourg va mantenir la seva autenticitat i va afirmar haver editat només un manuscrit comunicat pels hereus del marquès de Surville, llevat d'algunes alteracions de la qual va ignorar la importància.
El 1814 va ser nomenat membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres i, el 1815, censor. A més dels escrits filològics publicats als Arxius Literaris d'Europa, al Publicista, al Mercuri estranger, al Journal of Scientists, etc., li devem Memòries a la col·lecció de l'Acadèmia de les inscripcions, articles a la Biografia Universal; les traduccions de Waldemar, de Jacobi (1796, 2 vols. in-12), de Laocoont, de Lessing (1802, in-8), de Voyage en Italie, de Meyer (1802, in-8°), de la novel·la de Crates i Hipparchus, de Wieland (1818, 2 vol. In-8 °); una traducció en vers de les Odes d'Horaci (1812, 2 vols. in-8 °).

## Font

* Gustave Vapereau, Dictionnaire universel des littératures, Paris, Hachette, 1876, p. 2012

## Enllaços externs

* http://cths.fr/an/savant.php?id=118384
* https://www.royalacademy.org.uk/art-artists/name/charles-vanderbourg
* https://www.deutsche-biographie.de/117345334.html
# Live in Buenos Aires (àlbum de Coldplay)

Live in Buenos Aires és el cinquè àlbum de directes de la banda anglesa Coldplay, publicat el 7 de desembre de 2018. Fou enregistrat el 15 de novembre de 2017 a La Plata, coincidint amb el darrer concert de la gira A Head Full of Dreams Tour, mentre que Live in São Paulo fou filmat el 8 de novembre de 2017. La col·lecció també inclou un documental Coldplay: A Head Full of Dreams, dirigit per Mat Whitecross.
Estigué disponible en una col·lecció de dos DVD/CD, o en una altra de dos DVD o tres vinils. La caixa tenia l'etiqueta "The Butterfly Package". També va aparèixer una caixa de 2 CD amb només Live in Buenos Aires. Digitalment, l'àlbum estigué disponible via streaming i descàrrega digital, mentre que la pel·lícula del concert només via descàrrega. El disseny de la portada fou a càrrec de l'artista islandesa Kristjana S. Williams.
Per a la promoció de l'estrena de A Head Full of Dreams a Amazon Prime Video, Coldplay va estrenar tres cançons en directe via Amazon Music el 26 d'octubre: «Stayin' Alive» amb Barry Gibb (directe a Glastonbury), «Us Against the World» (directe a Leipzig) i «Don't Panic» (directe a París).
El diari argentí El Día de La Plata, ciutat on es va realitzar el concert filmat en l'àlbum, va criticar el fet que Coldplay ometís el nom de la ciutat en el títol de l'àlbum en el lloc de Buenos Aires, ciutat situada a 60 km de lloc real del concert.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Guy Berryman, Jonny Buckland, Will Champion i Chris Martin.
DVD 2
    Coldplay: A Head Full of Dreams

## Referències

* ↑ «Live In Buenos Aires (2CD)» (en anglès). Warner Music. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ Blistein, Jon. «Coldplay Prepping Live Album, Concert Film to Accompany New Doc» (en anglès). Rolling Stone, 18-10-2018. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ Moore, Sam. «Coldplay celebrate ‘A Head Full Of Dreams' tour with new live album and concert film» (en anglès). NME, 18-10-2018. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ Sippell, Margeaux. «Coldplay to Release Live Album, Concert Film Along With ‘Head Full of Dreams' Documentary» (en anglès). Variety, 18-10-2018. [Consulta: 4 febrer 2019].
* ↑ Slingerland, Calum. «Coldplay Ready New Live Album and Concert Film» (en anglès). Exclaim.ca, 18-10-2018. [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ «¿Y La Plata?: Coldplay nos recordó pero nos volvió a cambiar el nombre» (en espanyol). El Día, 08-12-2018. [Consulta: 8 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2004-05-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Wotho

Wotho (en marshallès: Wōtto) és un atol de l'oceà Pacífic que forma un districte legislatiu de la cadena de Ralik de les Illes Marshall. Comprèn 13 illes i illots, té una superfície terrestre de tan sols 4,33 km² i envolta una llacuna amb una superfície de 94,92 km². La seva població era de 97 habitants el 2011.

## Història

El seu primer albirament registrat va ser per l'expedició espanyola de Miguel López de Legazpi el 12 de gener de 1565 i fou batejat com Las Hermanas. És probable que hagués estat visitat anteriorment, entre desembre de 1542 i gener de 1543, per l'expedició espanyola de Ruy López de Villalobos. Posteriorment, l'atol fou conegut també com a Illes Schantz després que Johan Eberhard von Schantz hi passés durant la seva circumnavegació del planeta amb el vaixell de la Marina Imperial Russa America el 1835.
L'atol va ser reclamat per l'Imperi Alemany, juntament amb la resta de les Illes Marshall, el 1884. Després de la Primera Guerra Mundial va quedar sota el domini de l'Imperi Japonès. Després de la Segona Guerra Mundial va quedar sota el control dels Estats Units. Forma part de les Illes Marshall des de la seva independència, el 1986.

## Referències

* ↑ Marshallese-English Dictionary - Place Name Index
* 1 2 «Marshall Islands Municipalities». [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ Sharp, Andrew The discovery of the Pacific Islands Oxford, 1960, p.32,38,39.
* ↑ Brand, Donald D. The Pacific Basin: A History of its Geographical Explorations The American Geographical Society, New York, 1967, p.129.
* ↑ von Schantz, Johan Eberhard (finès)
# Mogultur

Mogultur, Moghaltur, Mogaltur, Mogalturu, Mogalturru, antigament Ketakipuram, és una població i mandal del districte de West Godavari (Andhra Pradesh) i anteriorment de la taluka de Narsapur al districte de Godavari de la presidència de Madras a 25 km al sud-est de Narsapur. El 1881 tenia 5.265 habitants.
La ciutat fou capital d'un principat de la dinastia kalidindi connectada a l'antiga dinastia de Vishnukundina. El territori s'estenia pels moderns districtes de West Godavari i de Krishna. El 1763 el sobirà fou derrotat en aquesta ciutat per Sitaram Rai de Vizianagaram. El 1791 el raja va morir sense successió i el territori fou annexionat com a zamindari; els successors col·laterals van rebre una pensió dels britànics i encara resideixen a la fortalesa de Mogultur. Fou una estació sadr i després un lloc notable per la fabricació de sal, estant comunicada amb Narsapur pel canal anomenat també de Narsapur. El fill del darrer sobirà pensionat, Kalidindi Kumar Venkateshwara Raja Bahadur, va morir el 4 de juliol de 2007 amb més de 90 anys. Hi ha diversos descendents de la família reial.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Fàbrica Cama i Dalmau

La fàbrica Cama i Dalmau fou una empresa de Palafrugell que es dedicava a la fabricació de gasoses i sifons i a la distribució de begudes. La seva xarxa de clients s'estenia per diferents poblacions del Baix i l'Alt Empordà. Sebastià Dalmau i Josep Cama van adquirir el negoci l'any 1923 a Pla i Mató. L'empresa es va dedicar a la representació i distribució de marques de begudes com la llet Rania, el Cacaolat, l'Orangina, les gasoses Hester, la cervesa Damm, la Mirinda, el Cinzano i les primeres cocacoles provinents dels EUA, a més a més també fabricava sifons, gasoses i llimonades.
A part del magatzem d'on sortien els vehicles, l'empresa disposava d'un laboratori on Josep Cama experimentava amb extractes de pinya, per exemple, que ell mateix feia venir d'Amèrica. El seu fons documental es conserva a l'Arxiu Municipal de Palafrugell.

## Referències

* ↑ «Revista de Palafrugell». [Palafrugell], 01-05-1971 [Consulta: 7 agost 2012].
* ↑ Ciuró Gabarró, Joaquín «Revista de Palafrugell». [Palafrugell], 01-02-1966 [Consulta: 7 agost 2012].
* ↑ Roca i Schwämmle, Adrià. L'Abans. Palafrugell. Recull gràfic 1870-1965. El Papiol: ed. Efadós S.L., 2005, p. 552-553.
* ↑ «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 6 agost 2014].
# Comissari Europeu del Mercat Interior i Serveis

El Comissari Europeu del Mercat Interior i Serveis és un membre de la Comissió Europea encarregat de controlar el mercat comú de la Unió Europea (UE), promovent des del seu càrrec la lliure circulació de mercaderies, serveis, persones i ciutadans, així com dels capitals.

## Llista de Comissaris del Mercat Interior i Serveis

| Comissió | Inici | Finalització | Nom | País | Partit |
| Comissari Europeu del Mercat Interior ||||||
| Hallstein I |
| Hallstein I | 7 de gener de 1958 | 15 de setembre de 1959 | Piero Malvestiti | Itàlia | DC |
| Hallstein I | 24 de novembre de 1959 | 9 de gener de 1962 | Giuseppe Caron | Itàlia | DC |
| Hallstein II |
| Hallstein II | 10 de gener de 1962 | 15 de maig de 1963 | Giuseppe Caron | Itàlia | DC |
| Hallstein II | 30 de juliol de 1964 | 30 de juny de 1967 | Guido Colonna di Paliano | Itàlia | ind. |
| Rey |
| Rey | 2 de juliol de 1967 | 30 de juny de 1970 | Hans Groeben | Alemanya | cap |
| Malfatti |
| Malfatti | 1 de juliol de 1970 | 21 de març de 1972 | Wilhelm Haferkamp | Alemanya | ind. |
| Mansholt |
| Mansholt | 22 de març de 1972 | 5 de gener de 1973 | Wilhelm Haferkamp | Alemanya | ind. |
| Ortoli |
| Ortoli | 6 de gener de 1973 | 5 de gener de 1977 | Finn Olav Gundelach | Dinamarca | ind. |
| Jenkins |
| Jenkins | 6 de gener de 1977 | 5 de gener de 1981 | Étienne Davignon | Bèlgica | ind. |
| Thorn |
| Thorn | 6 de gener de 1981 | 5 de gener de 1985 | Karl-Heinz Narjes | Alemanya | ind. |
| Comissari Europeu del Mercat Interior i Serveis ||||||
| Delors I |
| Delors I | 6 de gener de 1985 | 5 de gener de 1989 | Arthur Francis Cockfield | Regne Unit | Con. |
| Delors II |
| Delors II | 6 de gener de 1989 | 5 de gener de 1993 | Martin Bangemann | Alemanya | FDP |
| Delors III |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | Martin Bangemann | Alemanya | FDP |
| Delors III | 6 de gener de 1993 | 22 de gener de 1995 | Raniero Vanni d'Archirafi | Itàlia | ind. |
| Santer |
| Santer | 23 de gener de 1995 | 15 de març de 1999 | Mario Monti | Itàlia | ind. |
| Marín |
| Marín | 16 de març de 1999 | 15 de setembre de 1999 | Mario Monti | Itàlia | ind. |
| Prodi |
| Prodi | 16 de setembre de 1999 | 21 de novembre de 2004 | Frits Bolkestein | Països Baixos | VVD |
| Barroso I |
| Barroso I | 22 de novembre de 2004 | 9 de febrer de 2010 | Charlie McCreevy | Irlanda | FF |
| Barroso II |
| Barroso II | 9 de febrer de 2010 | 1 de novembre de 2014 | Michel Barnier | França | UMP |
| Juncker |
| Juncker | 1 de novembre de 2014 | 30 novembre 2019 | Elżbieta Bieńkowska | Polònia | ind. |

## Enllaços externs

* (anglès) Portal del Mercat Interior a la Comissió Europea
* (anglès) Portal del comissari Michel Barnier a la Comissió Europea
# Ocilla

Ocilla és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 3.270 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ocilla tenia 3.270 habitants, 1.099 habitatges, i 762 famílies. La densitat de població era de 487,5 habitants/km².
Dels 1.099 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,3% hi vivien parelles casades, en un 27,2% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 22,3% entre 25 i 44, un 17,5% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.332 $ i la renda mediana per família de 27.411 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.711 $ mentre que les dones 18.594 $. La renda per capita de la població era de 10.573 $. Entorn del 27,4% de les famílies i el 33,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ocilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ocilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Oupeye

Oupeye és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona situat al marge esquerre del Mosa, del canal Albert i del canal Haccourt-Visé. L'any 2024, tenia una població de 25.742 habitants.

## Història

Oupeye, que formava part del principat de Lieja fins al 1795 va desenvolupar-se a l'antiga via romana de Lieja a Maastricht a l'entorn del seu castell. El municipi va crear-se l'1 de gener de 1977 després de la fusió de set municipis.

## Nuclis

* Oupeye
* Hermée
* Hermalle-sous-Argenteau
* Heure-le-Romain
* Houtain-Saint-Siméon
* Vivegnis
* Haccourt

## Economia

Oupeye és un municipi força rural i residencial. Al segle xix hi havia mines de carbó, tancades des de la fi dels anys setanta del segle xx a Hermalle-sous-Argenteau on es concentrava la indústria tradicional, avui desapareguda.
Al sud, Hermée toca al poligon industrial més important de la província: els Hauts Sarts, de la qual la part major est troba a Herstal.
A Haccourt es troba una pedrera de calcària que alimenta una cimentera del grup multinacional Holcim.
A Hermalle s'està construint al marge del Mosa un polígon industrial nou, el Trilogiport integrat al port de Lieja que oferirà una plataforma logística trimodal: aigua, carretera i via fèrria.

## Monuments

* Castell d'Oupeye, restaurat al Segle XVII per l'empresari Joan Decorte dit Curtius. Actualment és el centre cultural més important del Mosa Inferior.
* Castell Grand Aaz
* La «Maison du Souvenir» (trad.: Casa dels records), museu commemoratiu de les dues guerres mundials

## Referències

* ↑ «CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024: Date d'observation Registre national 27 janvier 2024». ibz.rrn.fgov.be.. [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ Vandermotten, Christian; Strale, Mathieu; Roelandts, M. «Développement économique communal et articulation des échelles territoriales. Atelier 3.». Territoire (s) wallon (s), 2008, pàg. 63-69..
* ↑ Habibi, Sacha «Les archives de l’USC de Herstal (1945-1979)». Analyses historiques de l'ALPHAS, 2022.

## Enllaços externs

* Fotos del municipi Arxivat 2008-04-15 a Wayback Machine.
* Web del centre cultural del Castell d'Oupeye
* Web de la «Maison du Souvenir» Arxivat 2008-09-21 a Wayback Machine.
# Cementiri Nou (Sentmenat)

Cementiri Nou és un complex funerari del municipi de Sentmenat (Vallès Occidental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un recinte de planta rectangular amb un pavelló d'entrada, format per tres cossos simètrics situats al centre d'un dels costats i tres grups de nou nínxols que se situen al centre dels altres tres costats. Té una coberta del cos central a quatre aigües i dels dos laterals a dues. La coberta del cos central és suportada per una encavallada de fusta. Al centre del recinte hi ha una creu sobre un pedestal de totxo. El coronament dels murs i els nínxols està fet amb trencadís. A la façana hi ha gàrgoles de ceràmica vidriada. Actualment, el recinte, ha estat molt modificat.

## Història

Va ser construït l'any 1909 per substituir el cementiri que hi havia al costat de l'església que, amb el creixement del poble, havia quedat dins la població. El projecte és de l'arquitecte Antoni de Falguera i Sivilla, el qual també va construir el de Castellar del Vallès. Quan va ser ampliat per construir més nínxols sense estil no van destruir els anteriors. L'any 1988 s'hi va realitzar una nova ampliació que va intentar seguir l'estil original.
Hi és enterrat el cantant Gato Pérez, que trià expressament el lloc en visitar-lo.

## Referències

* 1 2 3 «Cementiri Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].