OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dominació (àngel)

La dominació és un tipus d'àngel que pertany a la segona esfera o graó de la jerarquia segons l'angeologia. Les dominacions, de nombre i noms desconeguts, ja que no es manifesten als humans, s'encarreguen de l'ordre, tant del cosmos com entre els altres àngels, repartint feina entre els pertanyents a les jerarquies inferiors. Es representen com humans alats però amb ceptres i a vegades rajos que els envolten.
# Górkaia Balka

«Górkaia Balka» té aquests significats:
* Górkaia Balka (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Górkaia Balka (Stàvropol), localitat del krai de Stàvropol, a Rússia
# Maéva Clemaron

Maéva Clemaron (Viena del Delfinat, departament d'Isèra, 10 de novembre de 1992) és una futbolista francesa que juga actualment al club anglès Everton Ladies.
Fa de migcampista i és jugadora a la Selecció femenina de futbol de França. El 2 de maig de 2019, va ser convocada entre les 23 jugadores que havien de disputar la copa del món 2019.
L'11 de juliol de 2019, va signar amb el seu actual club, membre de la FA Women's Super League, un contracte de dos anys.
A més a més, és arquitecta, diplomada per l'Escola Nacional Superior d'Arquitectura de Saint Étienne.

## Referències

* ↑ Franck Gineste. «Coupe du monde de foot féminin : «C’est le moment d'essayer des choses», estime Corinne Diacre» (en francès). http://www.leparisien.fr, 02-10-2018. [Consulta: 13 octubre 2018].
* ↑ Coupe du monde féminine de football 2019 : la liste des 23 Bleues sélectionnées
* ↑ Matthieu Barberousse «Clemaron entre dans les plans». L'Equipe, 25-05-2019, pàg. 22.
* ↑ «LADIES SIGN FRANCE INTERNATIONAL MIDFIELDER» (en anglès). https://www.evertonfc.com, 11-07-2019. [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ Franck Gineste. «L'architecte des Bleues joue à Fleury» (en francès). http://www.leparisien.fr, 12-03-2018. [Consulta: 13 octubre 2018].
# Philautus hosii

Philautus hosii és una espècie de granota que es troba a Indonèsia, Malàisia i, possiblement també, a Brunei.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Philautus hosii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 de gener de 2008.
# Federació Bancària Europea

La Federació Bancària Europea (European Banking Federation, EBF en anglès o FBE en francès) és una organització del sector bancari europeu, que representa els interessos de més 5000 bancs europeus en 31 països amb uns actius combinats de més de 30.000 bilions d'euros i al voltant de 2,4 milions d'empleats. Fou establerta l'any 1960.
L'EBF actua com un fòrum en el qual es proposen i debaten iniciatives dels membres, i també com un company de diàleg de les institucions europees que vetllen per la legislació de l'esfera bancària. Dona suport al procés d'unificació europeu i salvaguarda els interessos bancaris a Brussel·les (Bèlgica).

## Vegeu també

* EURIBOR
* EONIA
* Banc Central Europeu

## Enllaços externs

* Banc Central Europeu (anglès)
# Maria Apollonio

Maria Apollonio (Trieste, 13 de juny de 1919 - 1990) va ser una atleta italiana, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1930.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938 en els relleus 4×100 metres. Formà equip amb Maria Alfero, Rosetta Cattaneo i Italia Lucchini.

## Referències

* ↑ «Manifestazioni Internazionali Italiani Sul Podio – Italiani Sul Podio – 1908-2011» (en italià). Italian Olympic Committee. [Consulta: 16 juliol 2017].
* ↑ «Staffetta 4x100 Metri Donne» (en italian). albi-giochi.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 13 desembre 2012].
# Pentacord

El pentacord és la primera part de l'escala que designa si l'escala és menor o major, i on se situa la major part de l'harmonia. Comprèn, per ser més exactes, els set primers semitons de l'escala, o els cinc primers graus.

## Descripció

Pentacord :
| Tònica | 2a Menor | 2 a major | 3a Menor | 3a Major | 4a Justa | 5 ª Dim. | 5 ª Justa |

## Referències

* ↑ pentacord a Optimot

## Bibliografia

* Bailey, Kathryn. 1991. The Twelve-note Music of Anton Webern: Old Forms in a New Language. Music in the Twentieth Century 2. Cambridge and Nova York: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-39088-0 (cloth). Reprinted Cambridge: Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0-521-54796-3 (pbk). Digital paperback reprint, Cambridge and Nova York: Cambridge University Press, 2006.
* Charters, Murray. 1973. "Abel in London". The Musical Times 114, no. 1570 (December): 1224–26.
* Knape, Walter, Murray R. Charters, and Simon McVeigh. 2001. "Abel: (4) Carl Friedrich Abel". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, second edition, edited by Stanley Sadie and John Tyrrell. London: Macmillan Publishers.
* Latham, Alison (ed.). 2002. "Pentachord". The Oxford Companion to Music. Oxford i Nova York: Oxford University Press. ISBN 0-19-866212-2.
* McLamore, Alyson. 2004. "'By the Will and Order of Providence': The Wesley Family Concerts, 1779–1787". Royal Musical Association Research Chronicle, no. 37 (2004): 71–220.
* Roeder, John. 2001. "Set (ii)." The New Grove Dictionary of Music and Musicians, second edition, edited by Stanley Sadie and John Tyrrell. London: Macmillan Publishers.

## Vegeu també

* Tetracord
* Hexacord
* Mà guidoniana
# Nombre primer equilibrat

En teoria de nombres, un nombre primer equilibrat és un nombre primer tal que la seva distància al següent nombre primer és igual a la distància a l'anterior nombre primer. Això equival a dir que un nombre primer equilibrat és aquell que correspon a la mitjana del següent i l'anterior primers. Expressat algebraicament, un nombre primer $p_{n}$ és equilibrat si
    $p_{n}={{p_{n-1}+p_{n+1}} \over 2}.$
Per exemple, 53 és el setzè nombre primer, i els quinzè i dissetè nombres primers, 47 i 59, sumen 106, la meitat del qual és 53. Per tant, 53 és un nombre primer equilibrat.

## Exemples

Els primers nombres primers equilibrats són
5, 53, 157, 173, 211, 257, 263, 373, 563, 593, 607, 653, 733, 947, 977, 1103 (successió A006562 a l'OEIS).

## Infinitat

Està conjecturat que existeixen infinits nombres primers equilibrats.
Tres nombres primers consecutius en una progressió aritmètica també s'anomenen un CPAP-3 (per les inicials en anglès). Un nombre primer equilibrat és per definició el segon primer en un CPAP-3. A 2014, el CPAP-3 més gran que es coneix té 10546 dígits, va ser trobat per David Broadhurst, i és:
    $p_{n}=1213266377\times 2^{35000}+2429,\quad p_{n-1}=p_{n}-2430,\quad p_{n+1}=p_{n}+2430.$
El valor de n (la seva posició en la seqüència de nombres primers) encara no es coneix.

## Generalització

El concepte de nombres primers equilibrats es pot generalitzar als nombres primers equilibrats d'ordre n. Un nombre primer equilibrat d'ordre n és un nombre primer que és igual a la mitjana aritmètica dels n primers més propers, tant superiors com inferiors. Algebraicament, donat un nombre primer $p_{k}$, on k és el seu índex en el conjunt de nombres primers,
    $p_{k}={\sum _{i=1}^{n}({p_{k-i}+p_{k+i})} \over 2n}.$
Així doncs, un primer equilibrat ordinari és un primer equilibrat d'ordre 1. Les seqüències de nombres primers equilibrats d'ordres 2, 3, i 4 venen donats per (successió A082077 a l'OEIS), (successió A082078 a l'OEIS), i (successió A082079 a l'OEIS) respectivament.

## Vegeu també

* Nombre primer fort, un nombre primer que és més gran que la mitjana aritmètica dels seus dos veïns primers.

## Referències

* ↑ The Largest Known CPAP's. Retrieved on 2014-06-13.
# Portada/article abril 3
## Rorqual blau

El rorqual blau o balena blava (Balaenoptera musculus) és un mamífer marí que pertany al subordre dels misticets. Amb una llargada de fins a 32,9 m i un pes de fins a 172 tones o més, és l'animal més gran que ha existit mai. El seu cos llarg i esvelt pot tenir una coloració de diverses tonalitats de gris blavós a la part dorsal i una mica més clara a la part ventral. N'hi ha almenys tres subespècies distintes: B. m. musculus del nord dels oceans Atlàntic i Pacífic, B. m. intermedia de l'oceà Antàrtic i B. m. brevicauda (també coneguda com a rorqual blau pigmeu), de l'oceà Índic i el sud de l'oceà Pacífic. B. m. indica, que viu a l'oceà Índic, podria ser una quarta subespècie. La seva dieta es compon gairebé exclusivament d'uns crustacis petits anomenats krill.
Els rorquals blaus foren abundants a gairebé tots els oceans fins a principis del segle xx. Els baleners les caçaren gairebé fins a l'extinció durant més de 40 anys, fins que la comunitat internacional les protegí el 1966. Un informe del 2002 estimà que hi havia entre 5.000 i 12.000 rorquals blaus arreu del món.
# Douwd

Els douwd són una espècie d'immortals de l'univers fictici de Star Trek.
Són éssers formats d'energia i quan es volen manifestar en la seva forma real ensenyen una silueta humanoide brillant, tenen una gran quantitat de poder, tot i que no es tenen constància de tots ells, en un capítol de Star Trek: La nova generació, es troben amb un douwd que d'un atac de ràbia causa per una espècie on va atacar el poble on vivia pacíficament (fent-se passar per un mortal) va acabar amb un instant com tota aquella espècie, en aquell mateix capítol ensenyen com aquell douwd és capaç de crear qualsevol tipus d'il·lusió.
# Ha! Ha! Ha!!

Ha! Ha! Ha!! és un curt d'animació nord-americà de 1934. És la vint-i-sisena pel·lícula de la sèrie de Betty Boop i va ser estrenada el 2 de març del 1934.
Va ser produïda pels estudis Fleischer i distribuït per Paramount Pictures. En ell apareixen Betty Boop, Koko el pallasso i el propi Max Fleischer.

## Argument

L'inici, en acció real, mostra a Max Fleischer dibuixant a Betty, després la deixa per passar la nit en l'estudi. Koko s'escapa del tinter i es menja una barra de caramel que va deixar Max. Comença a menjar un poc, però en això li ve un terrible mal de queixal. Betty intenta treure la dent mentre balla. Després de no aconseguir-ho, ella intenta calmar-lo utilitzant grans quantitats de gas del riure com anestèsia, la qual cosa fa que els personatges comencen a riure histèricament. El gas comença a estendre's per l'habitació, fent que un rellotge de cucut i una màquina d'escriure comencen a riure descontroladament. El gas ix per la finestra i s'estén per tota la ciutat. Tant les persones com els objectes inanimats comencen a riure, finalitzant l'acció de sobte.

## Referències

* ↑ «Ha! Ha! Ha!» (en anglès). Dr. Grob's Animation Review, 07-06-2010. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ Fitxa en Big Cartoon Database. (En anglés).
* ↑ «Betty Boop - Ha! Ha! Ha! (1934)». The Herb Museum. Arxivat de l'original el 2020-03-22. [Consulta: 22 març 2020].

## Bibliografia

* Cabarga, Leslie. Betty Boop, Popeye et Cie. L'histoire des Fleischer (en francés). Enghien: ARTEFACT SARL, 1980.
# Pericoma pingarestica

Pericoma pingarestica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Àustria, Bulgària i Romania.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Quellprojekt Nationalpark Gesäuse - 2. QUELLWOCHE 2008 (alemany)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
# Fleca Boix

La Fleca Boix era una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un establiment comercial que ocupa la planta baixa d'un edifici residencial. La façana és ocupada per una gran obertura amb la porta d'entrada, l'aparador i el rètol. En s'hi troben combinades la fusteria vernissada amb els elements ornamentals i simbòlics de ferro forjat que fan referència a l'espiga de blat. En el interior es conserven els arrambadors i els emplafonats del sostre.

## Història

Originàriament era la fleca Pont. El rètol superior amb l'actual nom de "Boix", ha estat canviat no fa gaires anys. En el interior han estat eliminats el taulell original, el qual s'ha traslladat de lloc i la vidriera emplomada que separava el menjador de la botiga. Aquest canvis han comportat un deteriorament de la imatge formal de local.

## Referències

* 1 2 «Fleca Boix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Complement adverbial

Un complement adverbial és el sintagma que complementa un adverbi.
Els adverbis són mots que complementen un adverbi, un verb o un adjectiu. Quan un adverbi complementa un altre adverbi, es parla de «complement adverbial». en canvi, si l'adverbi complementa un adjectiu és un complement adjectival, i si complementa un verb sempre és un de complement del verb. N'hi ha de manera (els més coneguts són els que porten la terminació en -ment), de quantitat, de temps, de lloc..., però també pot ser un substantiu o un altre sintagma.
En les oracions que seguints es mostren diverses frases en què apareix un adverbi i el complement (en cursiva).
* La Mercè canta extraordinàriament bé.
* Vam caminar molt ràpidament.
* Vindra despús-demà dissabte.
* Viuen a deu quilòmetres lluny.

## Referències

* ↑ «Sintaxi catalana». Renaixença.
# Poch

Poch és un cognom de parla catalana. Se sap poca cosa dels orígens del cognom, sols que era present ja al segle xiii.

## Armes

Existeixen diversos escuts d'armes per a aquest cognom. Una versió estableix una creu atzur potençada i repotençada, en camp d'or.
Una segona versió situa en camp d'or, un arbre de sinople, entre dos llops de sable i sobre la copa de l'arbre, una aspa de gules.
Una tercera versió, més simple és sols jaquelat, de plata i sable.

## Distribució demogràfica

Segons l'Idescat, el 2014 existien a Catalunya 1583 persones que tenien Poch com a primer cognom, i 1481 com a segon, fet que suposen una prevalènça del 0,21 per mil i del 0.20 per mil, respectivament. Aquest fet el situa al lloc 620 del rànquing de freqüència de cognoms a Catalunya.
Segons l'Institut Valencià d'Estadística, el 2012 sols hi havia 54 persones en tot el País Valencià anomenades Poch, fet que suposava una presència del 0.011 per mil d'aquest cognom.
Segons l'Instituto Nacional de Estadística (INE) al conjunt de l'Estat Espanyol el 2014 hi havia 1808 persones amb Poch com a primer cognom i 1697 com a segon cognom (freqüències dels 0.039 i 0.036 per mil, respectivament.
La Província de Barcelona és on es concentren el major nombre de persones anomenades Poch, amb 1972 persones seguida de la de Girona amb 811. Seguidament es troben a Tarragona (149) i Lleida (amb 132). Al País Valencià, la província amb més presència del Cognom és Alacant (26), seguida de València (16) i Castelló (10). A les Illes Balears hi ha 29 persones amb aquest cognom.
A la resta d'Espanya, destaquen les poblacions presents a les províncies de Madrid (99), Cadis (36), Las Palmas (36) i la Corunya (28).

## Onomàstics de renom

* Àngels Poch i Comas, actriu.
* Amparo Poch y Gascón, metgessa, periodista i anarcofeminista.
* Antonio Joaquín Woodward Poch, polític.
* Damià Bardera i Poch, escriptor.
* Francesc Poch i Romeu, pintor.
* Pepa Poch, pintora.
* Joan Antoni Poch i Goicoetxea, dibuixant i ninotaire.
* Jordi Bargalló i Poch, jogador d'hoquei patins.
* Julio Alberto Poch, aviador.
* Maria Assumpció Català i Poch, matemàtica i astrònoma.
* Marina Gatell i Poch, actriu.
* Montserrat Poch, bandoler.
* Pere Rigau i Poch, flabiolaire, director i compositor de cobla.
* Pompeu Fabra i Poch, enginyer i filòleg.
* Trifón Poch López, entrenador de bàsquet.

## Referències

* 1 2 3 4 «Notes històriques sobre les armes del cognom Poch» (en castellà). Blasonari. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2015. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ «Fitxa estadística del cognom». Idescat. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ «Rànquing de freqüència de cognoms a Catalunya». Idescat. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ «Fitxa estadística del cognom» (en castellà). Institut Valencià d'Estadística. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 13 octubre 2015].
* ↑ «Fitxa estadística del cognom» (en castellà). INE. [Consulta: 13 octubre 2015].
* 1 2 «Distribució geogràfica del cognom» (en castellà). INE. [Consulta: 13 octubre 2015].
# Nombre primer de Newman-Shanks-Williams

En matemàtiques, un nombre primer de Newman-Shanks-Williams (o primer de NSW) és un nombre primer p que pot ser expressat com:
    $S_{2m+1}={\frac {\left(1+{\sqrt {2}}\right)^{2m+1}+\left(1-{\sqrt {2}}\right)^{2m+1}}{2}}$.
Aquests nombres primers de NSW van ser descrits per primer cop per Morris Newman, Daniel Shanks i Hugh C. Williams l'any 1981 quan estudiaven els grups finits simples amb arrels quadrades. Els primers nombres primers de NSW són:
    7, 41, 239, 9369319, 63018038201, …
que corresponen als nombres que tenen com a índex m:
    3, 5, 7, 19, 29, …
La seqüència S que es mostra en la fórmula pot ser descrita a través de la següent relació de recurrència:
    $S_{0}=1\,$
    $S_{1}=1\,$
    $S_{n}=2S_{n-1}+S_{n-2}\qquad {\text{per tot }}n\geq 2.$
Els primers termes de la seqüència són:
    1, 1, 3, 7, 17, 41, 99, ...
Cada terme de la seqüència és igual a la meitat del terme corresponent en la sèrie de nombres de Pell-Lucas, seqüència definida com:
$Q_{n}={\begin{cases}2&{\mbox{si }}n=0;\\2&{\mbox{si }}n=1;\\2Q_{n-1}+Q_{n-2}&{\mbox{altrament.}}\end{cases}}$

## Altres expressions
### Com a solució d'una equació diofantina

La fórmula explícita
    $S_{2m+1}={\frac {\left(1+{\sqrt {2}}\right)^{2m+1}+\left(1-{\sqrt {2}}\right)^{2m+1}}{2}}.$
S'obté com a solució per $m$ per l'equació diofantina
    $2n=m^{2}+1$

### Interpretació geomètrica

L'equació diofantina de l'apartat anterior pot interpretar-se geomètricament amb $m$ indexant la diagonal dels quadrats de costat $n$ amb llargària igual a $1+m^{2}$.

### Com a relació de recurrència

El valor de $m$ pot expressar-se com la relació de recurrència
    $S(k)=6S(k-1)-S(k-2)$

## Referències

* 1 2 Weisstein, Eric W. «NSW Number» (en anglès). Wolfram MathWorld. [Consulta: 11 febrer 2015].
* ↑ (successió A088165 a l'OEIS)
* ↑ (successió A005850 a l'OEIS)
* ↑ (successió A001333 a l'OEIS)

## Enllaços externs

* The Prime Glossary: NSW number
# Ha

«Ha» té aquests significats:
* Hectàrea
* Ha, は japonès
* Codi de l'idioma haussa
* Ha (déu), divinitat egípcia
* Ha (llengua), llengua bantú parlada a Tanzània
Viccionari
# Mercedes Batidor Llabrés

Mercedes Batidor Llabrés, també coneguda esportivament com Merche Batidor, (Palma, Mallorca, 21 de juliol de 1972) és una exjugadora de rugbi mallorquina.
Jugadora de tercera línia, començà a practica rugbi amb l'INEFC Lleida i posteriorment jugà al Rugby Club l'Hospitalet, amb el qual guanyà tres Copes de la Reina (1997, 1998 i 2002) i cinc Campionats de Catalunya. Competí amb la selecció catalana i l'espanyola de rugbi, amb la qual disputà quaranta-set partits internacionals entre 1995 i 2002, i de la que fou capitana. Es proclamà Campiona d'Europa el 1995 i participà a diferents edicions del Torneig de les Sis Nacions. També participà al Campionat del Món de rugbi de 1998 i 2002, retirant-se al final d'aquesta temporada. Entre d'altres distincions, va rebre la medalla de bronze de la Federació Espanyola de Rugbi l'any 2000.

## Palmarès
### Clubs

* 2 Campionats d'Espanya de rugbi femení: 1996-97, 1997-98 i 2001-02
* 5 Campionats de Catalunya de rugbi femení: 1996-97, 1998-99, 1999-00, 2000-01, 2001-02

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa de rugbi femení: 1995
* 4 medalles d'argent al Campionat d'Europa de rugbi femení: 1996, 1999, 2000, 2001
* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa de rugbi femení: 1997

## Referències

* ↑ «Mercedes Batidor Llabrés». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Simon, Lluís. «Les pioneres a Europa». L'Esportiu, 18-09-2013. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ «Recompensas honoríficas recibidas». Anuario Memoria 2013-2014. FER, 2014. [Consulta: 7 abril 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mercedes Batidor Llabré - Rugby Femenino
# Flechas y Pelayos

Flechas y Pelayos va ser una revista infantil vinculada a la Falange Española Tradicionalista y de las JONS, publicada per primera vegada l'11 de desembre de 1938 al fusionar-se les revistes Flechas, publicada per la Falange Española, i Pelayos de la Comunió Tradicionalista Carlista, ambdues revistes dirigides a les seccions juvenils d'aquelles organitzacions, anomenades Flechas i Pelayos respectivament. La revista depenia del Frente de Juventudes i va ser dirigida pel monjo Justo Pérez de Urbel.
Flechas y Pelayos va publicar-se setmanalment des de 1938 fins a 1949, any del seu tancament, publicant-se 536 números i 11 almanacs. Al seu interior, hi trobem tant historietes de còmic com textos dirigits als infants, si bé en molts d'aquestos textos hi ha oculta propaganda feixista. Malgrat tot, a les seus pàgines podem trobar col·laboracions de gran qualitat com la sèrie Sherlock López y Watso de Leche, de Gabi, que de fet posteriorment va ser publicada a la revista Trinca o fins i tot a alguna revista de l'Editorial Bruguera. Entre els textos, cal destacar les col·laboracions de Gloria Fuertes. La publicació comptava amb un suplement anomenat Maravillas.

## Referències

* ↑ «Flechas y Pelayos nº1» (en castellà). blog de Joan Navarro, 12-05-2009. [Consulta: 22 febrer 2020].
* 1 2 Rodríguez Humanes, José Manuel; Barrero, Manuel. «Flechas y Pelayos (1938, Fey de las JONS)» (en castellà). Tebeosfera, 22-02-2020.

## Enllaços externs

* El Còmic americà a Flechas y Pelayos Arxivat 2010-02-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Els passatemps del petit franquista: Flechas y Pelayos Arxivat 2007-11-02 a Wayback Machine. per Évelyne Ricci (francès)
# Pepa Aniorte

Josefa Aniorte (Oriola, 6 de setembre de 1973) és una actriu valenciana, més coneguda amb el nom de Pepa Aniorte.
Va néixer a Oriola, però la seva família va traslladar-se a Múrcia (regió espanyola al sud del País Valencià) quan tenia quatre anys. Després de fer publicitat va començar en el món cinematogràfic amb pel·lícules com Princesas i Camarón el 2005. Entre els seus treballs televisius destaca la seva col·laboració a les sèries Hospital Central, El Comisario o Al filo de la ley. Va aconseguir la fama amb el seu paper de la Choni a la sèrie Los Serrano (2005-2008), de Telecinco, i de Catalina a Águila Roja, de Televisió Espanyola.

## Filmografia
### Pel·lícules

* La higuera de los bastardos (2017)
* Cuerpo de élite (2016)
* Palmeras en la nieve (2015)
* Entre el cielo y el mar (2012)
* Lo contrario al amor (2011)
* Señales (2011) (C)
* Águila roja: la pel·lícula (2011)
* Gordos (2009)
* El patio de mi cárcel (2008)
* Rivales (2008)
* Clandestinos (2007)
* El camino de los ingleses (2006)
* Volver (2006)
* Camarón (2005)
* Princesas (2005)
* Las hormigas acuden puntuales a las citas (2004) (C)
(C) - Curtmetratge

### Sèries de televisió

Servir y Proteger (350 episodios, 2017- actualidad)
* Águila Roja (2009-2015)
* Los Serrano (66 episodis, 2005-2008)
* Al filo de la ley (2005)
* Campanya contra la discriminació dels gitanos (2005)
* Campanya publicitària del Marca (2005)
* Hospital Central (1 episodi, 2004)
* El comisario (1 episodi, 2004)

## Referències

* ↑ «Pepa Aniorte - Biografía, mejores películas, series, imágenes y noticias» (en castellà). La Vanguardia, 13-04-2022. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ Faginas, Sandra. «Pepa Aniorte: «Yo, que jamás me había puesto perlas, le he cogido el gusto»». la voz de galicia. [Consulta: 22 gener 2019].
* ↑ «La actriz de 'Aguila Roja' Pepa Aniorte se suma como invitada a 'El club del chiste'» (en castellà). Las Provincias, 22-03-2010. [Consulta: 8 febrer 2014].