OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Ajuntament informa

L'Ajuntament informa és el butlletí municipal de Santa Coloma de Gramenet. És una publicació setmanal gratuïta. La tirada regular és de 15.000 exemplars.
El 15 de juny del 1979 es va publicar la primera edició de El Ayuntamiento informa encara amb capçalera en castellà, que només el 1991 va canviar en L'Ajuntament informa, una iniciativa del primer consistori democràtic sota la direcció de Carlos Grande. Tenia dues o de vegades quatre pàgines. En un context de transició democràtica, se'l va crear amb l'objectiu de mantenir informada la ciutadania dels fets que anaven succeint al municipi. El primer número explicava el canvi de nom dels carrers o a les primeres anàlisis del Pla Popular. A més de la cartelleria oficial, es va obrir a l'agenda de les activitats de les diferents entitats de la ciutat. Periòdicament deixa un espai a l'alcaldessa i els partits polítics del municipi per a articles d'opinió. El 2017 hi va haver una polèmica sobre l'ús partidista del mitjà pel PSC, partit majoritari al consistori.
S'ha de destacar que l'ajuntament colomenc va ser el primer de tot l'Estat espanyol en editar un butlletí municipal des que s'havia instaurat la democràcia al país. En ocasió del 30è aniversari, el setembre de 2009 es va desenvolupar un nou disseny i es va llençar la versió digital descarregable.
El 2019, el Museu Torre Balldovina va organitzar l'exposició En portada 100 anys de premsa a Santa Coloma de Gramenet, 1919-2019 on es va celebrar, entre d'altres revistes existents i desaparegudes, els quaranta anys de publicació ininterrompuda de L'Ajuntament informa.

## Referències

* 1 2 3 Morillo, Dori; Román, Tomás. «El “full”, memòria viva de Santa Coloma». A: En portada 100 anys de premsa a Santa Coloma de Gramenet, 1919-2019 (pdf). Santa Coloma: Museu Torre Balldovina, 2019, p. 12.
* 1 2 3 Sody de Rivas, Angel. «Evolució de la premsa a Santa Coloma (1939-1979)». A: Grup d'Història i José Berruezo (ed). Una ciutat dormitori sota el franquisme: Santa Coloma de Gramenet, 1939-1975. Barcelona: Ediciones carena, 2006, p. 411-412. ISBN 978-84-96357-64-8.
* ↑ Ferreres i Serrano, Pere (ed.). En portada 100 anys de premsa a Santa Coloma de Gramenet, 1919-2019 (en català, castellà). Santa Coloma: Museu Torre Balldovina, 2019, p. 16.
* ↑ «Els mitjans de comunicació de Santa Coloma actuen com a eina de propaganda política del PSC». Catalunya Press, 03-03-2017. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «L'Ajuntament informa compleix 30 anys amb nou disseny». Catalunya Press, 27-08-2009. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «En portada. 100 anys de premsa a Santa Coloma de Gramenet 1919-2019». Museu Torre Balldovina, 2019. [Consulta: 27 gener 2020].
# Font de la Salamàndria

* No s'ha de confondre amb Font de la Salamandra.
La Font de la Salamàndria o Font de la Salamandra és una font de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La font de la Salamàndria és la màxima expressió de la senzillesa, una autèntica font rural, camperola, arran de terra, al costat d'un xaragall amb un rústec boc de ferro que ofereix l'aigua en període intermitent. En aquest indret sobri i acollidor, amb sureres s'hi pot trobar l'herba anomenada Arenària i encara es pot veure alguna salamàndria.
Al costat de la font es troben els rocs de la Salamandra.

## Història

L'any 1951 fou restaurada per evitar que les torrentades la fessin desaparèixer.
D'antic fou coneguda per la font dels Caçadors.
No ha deixat mai de ser visitada i escollida per aplegar-hi grups i excursionistes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Font de la Salamàndria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Kazue Morisaki

Kazue Morisaki (japonès: 森崎 和江) (Daegu, 20 d'abril de 1927 - Fukutsu, 15 de juny de 2022) va ser una escriptora japonesa.

## Biografia

Kazue Morisaki va néixer l'any 1927 en territori coreà, llavors colonitzat pel Japó. El seu pare hi va ser destinat com a director d'escola. És un dels representants de l'autoritat japonesa, però simpatitza amb els membres del moviment independentista coreà. Va assistir a la Fukuoka Girls' School (ara Fukuoka Women's University.
Des de 1950, va escriure poemes per a la revista de poesia Boin de Yutaka Maruyama. Més tard va publicar en el moviment i la revista Sākuru Mura juntament amb el poeta comunista Tanigawa Gan i l'historiador Eishin Ueno.
En les seves obres, com Makkura (1961), Daisan no sei (1965) i Karayuki-san (1976), s'ocupa habitualment de l'opressió dels individus, especialment dels treballadors i de les dones, per l'acció de l'Estat. En les seves obres posteriors com Inochi hibikiau (1998), reflexiona sobre els vincles que uneixen els homes i la Natura. Keishu wa haha no yobigoe, publicat el 1984 és un relat autobiogràfic. Rememora la seva infantesa fora del Japó, en territoris colonitzats, la qual cosa influeix decisivament en la seva carrera, els seus escrits i la seva imaginació.

## Referències

* ↑ anomenada aleshores província de Chōsen per l'imperi japonès
* ↑ «詩人・作家の森崎和江さんが死去 「サークル村」を共同で創刊：朝日新聞デジタル» (en japonès). [Consulta: 29 juny 2022].
* ↑ Goodman, David G. «Introduction to “two languages, two souls”» (en anglès). Bulletin of Concerned Asian Scholars, 10, 3, 01-09-1978, pàg. 12–12. DOI: 10.1080/14672715.1978.10409095. ISSN: 0007-4810.
* ↑ Estok, S.; Kim, W. East Asian Ecocriticisms: A Critical Reader (en anglès). Springer, 2013-03-26. ISBN 978-1-137-34536-3.
# Honmei xoco

Honmei xoco (本命チョコ) és un regal de xocolata en la cultura japonesa que solen regalar les dones als homes. Honmei significa "xocolata favorita" i es deriva d'un ritual de festeig. En l'actualitat s'ofereix el dia de Sant Valentí, i es pot dir que és un regal com a mostra d'amor. La xocolata Honmei s'elabora amb un patró de major qualitat (i més car) que el giri xoco ("xocolata per compromís").
És molt popular el honmei xoco elaborat a mà per la propia dona. Aquest oferiment de xocolata posseeix una contrapartida en el White day (dia blanc), celebrat el 14 de març en el qual l'home regala un detall a les dones.

## Referències

* ↑ Shara Aaron, Monica Bearden, (2008), Chocolate: A Healthy Passion, Prometheus Books, pág. 31
* ↑ Sekiguchi, Toko. «How Valentine's Day Conquered Japan». Time.com, 14-02-2007. Arxivat de l'original el 16 de març de 2010. [Consulta: 14 febrer 2010].
# Ruta de les Ermites

La Ruta de les Ermites és una caminada de resistència no competitiva organitzada pel Centre Excursionista de Castellar del Vallès, que forma part del Circuit Català de Caminades de Resistència (CCCR) de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).
La 'Ruta de les Ermites' és una prova, de caràcter bianual, i format circular, que es desenvolupa seguint camins de muntanya i té com a objectiu realitzar a peu un recorregut d'uns 47 quilòmetres i un desnivell acumulat de 1.543 metres, que cal realitzar amb un temps màxim de 13 hores. La sortida i arribada és a Castellar del Vallès. Aquest intinerari bianual que s'alterna amb el dels 'Cinc Cims', implica una prova de certa duresa que demana un notable esforç. Sortint de la Plaça del Mirador de Castellar del Vallès, es passa per Santa Maria del Puig de la Creu, Sant Sebastià de Montmajor, Santa Maria del Grau, carretera de Gallifa, Sant Jaume de Vallverd, Sant Llorenç de Savall, Santa Maria del Castell de Pera, Vall d'Horta, Sant Pere de Dalmau o de Mur, Santa Maria de les Arenes, Sant Feliu del Racó, i finalment, s'arriba altra vegada a Castellar del Vallès.

## Referències

* ↑ «14a Ruta de les Ermites». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ «XIV Ruta de les Ermites». Centre Excursionista de Castellar del Vallès. [Consulta: 3 març 2023].
# Oktiabrski (Kamtxatka)

* Per a altres significats, vegeu «Oktiabrski».
Oktiabrski (en rus: Октябрьский) és un poble (un possiólok) del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 1.250 habitants. Pertany al districte d'Ust-Bolxeretsk.

## Referències

* ↑ «Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки) | Публикации по истории Камчатки | Камчатка, Петропавло …». Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 16 gener 2013].
# Perla grandis

Perla grandis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Alimentació

La nimfa és una depredadora important de quironòmids, tot i que també menja matèria vegetal.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador. A la península Ibèrica es troba entre 438 i 2.500 m d'altitud.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa (des de Sierra Nevada -l'Estat espanyol- fins a Bèlgica, Polònia, la península Itàlica, Sicília, els Carpats -Ucraïna i Romania- i Croàcia), l'Àfrica del Nord (el Marroc) i el Caucas.

## Referències

* ↑ Geoffroy, 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique 2:229.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rambur, 1842. Histoire naturelle des insectes: Neuroptéres. 454.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Berthélemy, C. i Lahoud, M., 1981. Régimes alimentaires et pièces buccales de quelques Perlodidae et Perlidae des Pyrénées (Plecoptera). Annales de Limnologie, 17(1): 1-24.
* ↑ Feeding of Perla grandis nymphs (Plecoptera: Perlidae) in an Apennine first order stream (Rio Berga, NW Italy) (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Sánchez-Ortega, A., Alba-Tercedor, J. i Tierno de Figueroa, J. M., 2002. Lista faunística y bibliográfica de los Plecópteros (Plecoptera) de la Península Ibérica e Islas Baleares. Listas de la flora y fauna de las aguas continentales de la Península Ibérica, núm 16. Asociación Española de Limnología, Madrid, 198 pp.
* ↑ Aubert, J., 1963. Les Plécoptères de la Péninsule Ibérique. Eos, 39: 23-107.
* ↑ Sánchez-Ortega, A. & Alba-Tercedor, J., 1987. Lista faunística y bibliográfica de los Plecópteros (Plecoptera) de la Península Ibérica. Listas de la flora y fauna de las aguas continentales de la Península Ibérica. Asoc. Esp. Limnol. Publicación Núm. 4. 133 pp.
* ↑ Sánchez-Ortega, A & Tierno, J. M., 1996. Current situation of Stonefly fauna (Insecta: Plecoptera) in the Iberian Peninsula and the Balearic Islands. Mitt. Schweiz. Ent. Ges., 69: 77-94.
* ↑ Caracterización de la fauna de macroinvertebrados bentónicos en la cuenca del rio Órbigo (León) (castellà)
* ↑ El Reino Animal en la Península Ibérica y las Islas Baleares (castellà)
* ↑ Distribution and ecology of the stoneflies (Plecoptera) in Catalonian rivers (NE-Spain) (anglès)
* ↑ Contribución al conocimiento de los plecópteros (Insecta: Plecoptera) en la cuenca del Ebro (castellà)
* ↑ Sivec & Stark, 2002. Scopolia 49:17.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:141.
* Consiglio, 1966. Mem. Mus. Civ. Stor. Nat. Verona 14:504.
* Consiglio, 1967. Fragm. Entomol. 5(1):1-66.
* Consiglio, 1967. Bull. Zool. Nomencl. 24(4):246.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:262.

## Enllaços externs

* TrekNature (anglès)
# LVS

LVS té els següents significats:
* Unió Agrària Lituana (del seu nom en lituà Lietuvos Valstiečių Sąjunga), partit polític històric de Lituània
* Las Vegas Strip, avinguda de gran concentració d'activitat turística a Las Vegas (Estats Units)
* Linux Virtual Server, gestor de balanç de càrrega dels sistemes Linux
* LVS també és el codi a la Borsa de Nova York de Las Vegas Sands, empresa del sector del lleure amb seu a l'estat de Nevada (Estats Units)
# Font de la Salut (Tendrui)

La Font de la Salut és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme de Gurp de la Conca, en territori del poble de Tendrui.
Està situada a 515 m d'altitud, a llevant del mesclant del barranc de Ricós i de de Sant Adrià. És al sud-est de Tendrui.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Josep Maria Ibarz Grao

Josep Maria Ibarz Grao (Osca, últim terç del segle xix - Reus 1939) va ser un metge català.
Contra la voluntat del seu pare, que volia que estudiés magisteri, marxà de ben jove a Barcelona on es va pagar la carrera de medicina treballant en un taller tèxtil. Els últims cursos de la carrera va treballar a la Quinta de Salut l'Aliança. Un cop obtinguda la llicenciatura va seguir uns anys en aquella entitat com a metge. El 1915 va exercir durant un any a Vilanova i la Geltrú i marxà el 1918 a Camarasa com a metge i traumatòleg durant la construcció del pantà contractat per la Canadenca. Acabades les obres del pantà, s'instal·là a Reus, on va obrir una clínica, la Clínica Ibarz, en un xalet situat al final del Passeig de Sunyer, vora l'estació del ferrocarril. Treballà també a l'Hospital de Sant Joan, on el 1935 era cap de cirurgia. Va ser director de la publicació Boletín Médico de Reus (1921-1930) i va publicar diversos articles professionals des del 1931 a la revista Fulls clínics. Malalt, va morir pocs mesos després d'acabada la guerra civil, el novembre de 1939.

## Referències

* ↑ Aguadé Sans, Enric. "Metges en exercici a Reus entre 1900 i 1966". A: Col·legi Oficial de Metges de Tarragona: una història de cent anys (1898-1998). Tarragona: Facultat de Medicina. Universitat Rovira i Virgili, 1998. Pàg. 126
# Huntington (Utah)

Huntington és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 2.131 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Huntington tenia 2.131 habitants, 690 habitatges, i 547 famílies. La densitat de població era de 405,3 habitants per km².
Dels 690 habitatges en un 46,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,1% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,2% tenia menys de 18 anys, un 11,8% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 9,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.964 $ i la renda mediana per família de 42.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.587 $ mentre que les dones 19.125 $. La renda per capita de la població era de 14.606 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Huntington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Huntington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Richard Ohnsorg

Richard Ohnsorg (nat el 3 de maig de 1876 a Hamburg i mort l'11 de maig de 1947 ibidem) va ser un actor i director de teatre alemany, conegut pel seu activisme per a la llengua i la literatura baix alemanyes.

## Biografia

Ohnsorg va estudiar filologia anglesa i alemanya a la Universitat de Marburg. Va obtenir el doctorat el 1900 a Rostock (Mecklemburg-Pomerània Occidental). El 1901 va començar a treballar a la biblioteca de l'estat d'Hamburg i al 10 d'abril de 1931 va esdevenir bibliotecari principal.
És conegut com a fundador, director i actor d'un teatre en baix alemany: La Dramatische Gesellschaft Hamburg va crear-se el 12 d'octubre de 1902 a un restaurant al Gänsemarkt, a prop del teatre de l'Òpera d'Hamburg. El nom va canviar el 1920 en Niederdeutsche Bühne Hamburg. El 1945, Rudolf Beiswanger va succeir-lo i el teatre canvià altra vegada de nom: Richard Ohnsorg Theater, avui abreujat com a Ohnsorg-Theater. Aquesta seva acció capdavantera va emprendre un llarg moviment de teatre popular en baix alemany, que va expandir-se a tot el nord de l'Alemanya, sota el nom Niederdeutsche Bühnenbewegung. Va entusiasmar i animar tota una sèrie d'actors i d'actrius popular, que van contribuir a l'èxit de l'obra de sa vida: Magda Bäumken, Otto Lüthje, Walter Scherau, Heidi Kabel, Hilde Sicks, Heinz Lanker i Heini Kaufeld.
Richard Ohnsorg va morir l'11 de maig de 1947 a la seva ciutat natal. Van sebollir-lo al cementiri d'Ohlsdorf. Al seu sepulcre hom pot llegir en baix alemany: Persevereu, persevereu! Tot s'endreçarà i la nostre llengua viurà mil anys més.

## Bibliografia

* John Lacy's „Dumb Lady“, Mrs. Susanna Centlivre's „Love's contrivance“ und Henry Fielding's „Mock Doctor“ in ihrem Verhältnis zu einander und zu ihrer gemeinschaftlichen Quelle. Hamburg, Verlag Bargstedt & Ruhland, 1900. (Doctorat a la universitat de Rostock)
* Maske und Schminke Hamburg, Hermes, 1946
* Fünfundsiebzig Jahre Hamburger Thalia-Theater, Hamburg, 1918

## Referències i notes

* ↑ traducció: Societat dramàtica d'Hamburg
* ↑ traducció: Teatre en baix alemany d'Hamburg
* ↑ traducció: Moviment per al teatre en baix alemany.
* ↑ «Burschenshaft, lema Ohnsorg». Arxivat de l'original el 2011-04-11. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ ”Hollt fast! Hollt fast! Denn geiht dat klor, denn lewt uns Sprok noch dusend Johr!”
* ↑ Helmut Schoenfeld, «Richard Ohnsorg», Der Ohlsdorfer Friedhof, Bremen, Editorial Temmen, 2010, pàgines 136-138, ISBN 9783861080862
* ↑ Catàleg de la Biblioteca nacional d'Alemanya

## Enllaços externs

* Foto d'Ohnsorg Arxivat 2011-04-11 a Wayback Machine.
* La tomba de Richard Ohnsorg al cementiri d'Ohlsdorf Arxivat 2007-12-22 a Wayback Machine.
# Kassari

Kassari és una illa d'Estònia. Té una superfície de 19,3 km² i una població d'uns 300 habitants. Té un museu dedicat a Oskar Kallas i Aino Kallas.
Administrativament forma part del comtat de Hiiu i del municipi de Käina. A l'illa hi ha quatre pobles: Esiküla, Kassari, Orjaku i Tagaküla.
# Josep Maria Guzmán

Josep Maria Guzmán Cañas (Badalona, 28 de febrer de 1984) és un jugador de bàsquet català. Mesura 1,84 m i ocupa la posició de base. Ha estat internacional amb totes les categories inferiors de la Selecció espanyola amb la qual va aconseguir la plata en el Torneig de Mannheim 2002.

## Carrera esportiva

Es va formar en les categories inferiors del Joventut de Badalona, equip amb el qual va arribar a debutar en la lliga ACB de la mà de l'entrenador Aíto García Reneses. En la temporada 2004/05, quan jugava cedit al CB Melilla de la lliga LEB, va patir una lesió d'esquena que el va fer frenar dràsticament la seva progressió.
Després militar dues temporades al CB Tarragona de la lliga LEB, fins a la temporada 2007-08, Ricard Casas va fitxar perquè fos el tercer base del ViveMenorca de la lliga ACB. En el seu primer any a Menorca va contribuir decisivament al fet que el club balear salvés la categoria a la millor temporada de l'equip balear a l'ACB resultant decisiu en, almenys, mitja dotzena de trobades. Una temporada més tard va viure el descens administratiu de categoria del club a la lliga LEB Or tot i classificar-se en la posició 16 de la lliga ACB, però la decisió d'un jutge d'atorgar plaça a l'Obradoiro va portar al club que presidia José Luis Sintes a perdre la categoria. En la temporada 2009-10 va contribuir amb 4,3 punts i 2,2 assistències en 15,3 minuts de joc a tornar a portar al dit club a la màxima categoria del bàsquet a Espanya. Després d'iniciar la pretemporada 2010-11 entrenant amb el Caja Laboral de Vitòria, a principis de setembre es confirma el seu fitxatge pel Lleida Bàsquet de LEB Or. Un cop acabada la temporada 2011-12, a Lleida, va anunciar la seva retirada.

## Referències

* ↑ «Josep María Guzmán, nuevo base de Lleida Básquet» (en castellà). Solobasket [Consulta: 13 juny 2018].
* ↑ «Josep Maria Guzmán: ‘Gusi’ luchó contra su espalda» (en castellà). Endesa Basket Lover, 04-03-2015 [Consulta: 13 juny 2018].

## Enllaços externs

* Josep Maria Guzmán jugador a l'ACB
# Hugo (cràter)

Hugo és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 206 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor francès Victor Hugo (1802-1885), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Hugo». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 7 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Olkhovka (Baixkíria)

* Per a altres significats, vegeu «Olkhovka».
Olkhovka (en rus: Ольховка) és un poble (un khútor) de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 16 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Saint-Léger-sous-la-Bussière

Saint-Léger-sous-la-Bussière és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 269 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 309 | 328 | 297 | 278 | 276 | 256 | 269 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Pirros (escultor)

Pirros (en llatí Pyrrhus, en grec antic Πύρρος) fou un escultor grec que Plini el Vell menciona, i diu que feia estàtues de bronze especialment d'Higiea (filla d'Asclepi) i Minerva.
Una base d'estàtua d'aquest artista es va trobar el 1840 a Atenes amb la inscripció: ΑΘΕΝΑΙΟΙΤΕΙΑΘΕΝΑΙΑΙΤΕΙΥΓΙΕΙΑΙ ΠΥΠΠΟΣΕΠΟΙΗΣΕΝΑΘΕΝΑΙΟΣ i aprpo seu hi havia les restes d'una altra base. La primera seria la base d'Higiea, i la correspondria a una Atena anomenada Hygieia que Pausànias descriu com una de les obres d'art més notables de l'Acròpoli. Va viure al temps de la guerra del Peloponès i amb seguretat era un destacat artista de l'escola atenenca de la segona meitat del segle V aC.

## Referències

* ↑ 2.Pyrrhus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 609-610
# La Dakhla

La Dakhla és una zona al·luvial formada al curs mitjà de la Vall del riu Medjerda a Tunísia, que arriba fins al lloc en què aquest forma una corba, que està delimitada a l'est (sud-est) per les gorgues de Testour. És una regió de riquesa cerealística i de pastura.
Està formada per dues comarques: Souk al-Arba, que vol dir ‘mercat del dimecres', i es correspon amb la comarca de Jendouba, que abans es deia Souk al-Arba, i Souk al-Khemis, que ol dir ‘mercat del dijous' i que es correspon amb la comarca de Bousalem, que abans es deia Souk al-Khemis. La Dakhla per tant és aproximadament el terç central de la vall del Medjerda, i l'alta vall d'aquest riu a Tunísia.