OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí d'en Güell (Torrelles de Llobregat)

El Molí d'en Güell és una obra amb elements modernistes de Torrelles de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Planta rectangular amb galeria lateral. Va ser refeta, incorporant elements modernistes, duran el primer quart de segle XX i utilitzant-se maó i teules vidriades. Se li va incorporar una torres de secció quadrada, al centre del cos, amb galeria i sostre a quatre vessants.

## Referències

* ↑ «Molí d'en Güell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Ignasi de Janer i Milà de la Roca

Ignasi de Janer i Milà de la Roca (Sant Joan Lohitzune, 8 de juliol de 1869 - Barcelona, 22 de novembre de 1919) fou un advocat i escriptor barceloní.
Membre d'una destacada nissaga de polítics amb càrrecs municipals, fill del regidor Josep Erasme de Janer i de Gironella i net de l'alcalde Erasme de Janer i de Gònima, Ignasi de Janer esdevingué secretari de l'Ajuntament de Barcelona l'any 1908. Genealogista i heraldista remarcable, fou també col·leccionista, va aplegar 400 edicions de La imitació de Crist, avui a la Biblioteca de Catalunya i fou autor d'un estudi històric, El patriarca don Juan de Aragón. Su vida y sus obras (1904).
El seu fons personal està dividit entre la Biblioteca de Catalunya, que conserva sobretot documentació relacionada amb la seva activitat com a bibliòfil i editor, i l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, que recull documentació relacionada amb els seus estudis sobre genealogia i heràldica. El fons aplega fotografies de temàtica religiosa que mostren edificis, indumentària, objectes, documents i obres d'art. A més, conté un retrat d'Ignasi de Janer i una fotografia de la casa dels seus avantpassats, la Casa Erasme.
Estava casat amb Soledat de Duran i de Brichfeus, filla de l'aristòcrata i polític Enric de Duran i de Duran.

## Referències

* ↑ «Catálogo de la colección bibliográfica de la Imitatio Christi (Kempis)» (en castellà) p. XXIII. Diputació Provincial de Barcelona, 1968. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Edición del domingo, 21 noviembre 1920, página 1 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ de Querol, Ferran. «Don Ignacio de Janer» (en castellà). Boletín Arqueológico nº 25 p. 103-104. Reial Societat Arqueològica Tarraconense, 1919. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ Mendoza 1995: 185
* ↑ «Ignasi de Janer i Milà de la Roca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Biblioteca de Catalunya, Fons Ignasi de Janer». Arxivat de l'original el 2020-03-22. [Consulta: 28 febrer 2015].
* ↑ Inventari del Fons personal d'Ignasi de Janer. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona
* ↑ Domènech, Sílvia (dir.); Torrella, Rafel; Ruiz, Montserrat. Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (CC-BY-SA-3.0). Arxiu Municipal de Barcelona, Institut de Cultura de Barcelona, 2007, p. 215. ISBN 978-84-9850-029-5.

## Enllaços externs

* Fons Ignasi de Janer a la Biblioteca de Catalunya.

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
# Rima Galilaei

Rima Galilaei és una estructura geològica del tipus rima a la superfície de la Lluna, situada amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 15.28 ° de latitud N i -57.63 ° de longitud E. Fa un diàmetre de 185.88 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1985 i fa referència al proper cràter Galilaei.

## Referències

* ↑ "Rima Galilaei". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Sant Pere d'Orrit

Sant Pere d'Orrit és l'església parroquial romànica del poble d'Orrit, pertanyent al terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme de Sapeira. És un monument protegit com a bé cultural d'interès local.
És una església directament poc documentada al llarg de la història, però, en canvi, apareix esmentada en documents aliens a Orrit. La seva història està estretament lligada a la del castell, amb totes les disputes i litigis inclosos. Pertanyé inicialment a Alaó, però al voltant del 1100 el comte Pere Ramon de Pallars Jussà, amb els seus germans Arnau i Bernat, la donaren a Santa Maria de Mur, on construïen el seu panteó familiar. També estigué relacionada, tot i que sembla que indirectament, amb la Comanda de Susterris.
És un edifici d'una nau coberta amb volta de canó semicircular, amb tres arcs torals al llarg de la nau. A llevant hi ha l'absis semicircular, unit a la nau per un arc prebiteral. Té arcuacions llombardes a la capçalera. A l'absis i a la façana oest hi ha dues finestres de doble esqueixada. A la façana de migdia hi ha un campanar de torre, de forma prismàtica i planta quadrada. Està format per tres nivells d'obertures. A la planta baixa té dues espitlleres mirant al sud; més amunt, dues finestres d'arc de mig punt i esqueixada recta, en part paredades actualment, i una única finestra com les anteriors, però més ampla, al tercer nivell.
La part baixa del cloquer, que s'obre a l'església, fou habilitada com a capella, i se'n construí una altra al costat nord més modernament, moment en què també es construí la sagristia, a l'angle sud-est, entre l'absis i el campanar, i el cor als peus de la nau, en l'escala d'accés al qual hi ha reaprofitat com a graó un bloc de marbre decorat amb una motllura.
Aquesta església presenta solucions constructives com les que es donen a Sant Vicenç de Cardona, com l'ús de contraforts que esdevenen elements decoratius. Tot plegat, és una obra de la plenitud del segle xi.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i BOIX I POCIELLO, Jordi, "Sant Pere d'Orrit", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BOIX, Jordi. "La Terreta. Sapeira", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies,8). ISBN 84-85180-25-9
* ROCAFORT, Ceferí. "Sapeyra", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Provincia de Lleyda. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tersiphone

Els monarques del paradís (Terpsiphone ) són un gènere d'ocells de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023) aquest gènere està format per 17 espècies:
* Terpsiphone bedfordi - monarca del paradís de Bedford.
* Terpsiphone rufocinerea - monarca del paradís del Congo.
* Terpsiphone rufiventer - monarca del paradís ventre-rogenc.
* Terpsiphone smithii - monarca del paradís d'Annobón.
* Terpsiphone batesi - monarca del paradís de Bates.
* Terpsiphone viridis - monarca del paradís africà.
* Terpsiphone paradisi - monarca del paradís de l'Índia.
* Terpsiphone affinis - monarca del paradís oriental.
* Terpsiphone floris - monarca del paradís de l'illa de Flores.
* Terpsiphone incei - monarca del paradís de la Xina.
* Terpsiphone atrocaudata - monarca del paradís del Japó.
* Terpsiphone cyanescens - monarca del paradís de Palawan.
* Terpsiphone cinnamomea - monarca del paradís canyella.
* Terpsiphone atrochalybeia - monarca del paradís de São Tomé.
* Terpsiphone mutata - monarca del paradís de Madagascar.
* Terpsiphone corvina - monarca del paradís de les Seychelles.
* Terpsiphone bourbonnensis - monarca del paradís de les Mascarenyes.
# Molí d'oli d'Eroles

El Molí d'oli d'Eroles és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Cos annexa a la parcel·la de la casa senyalada amb el número 17 del cadastre, que presenta planta rectangular i un cos alçat de dos nivells (planta baixa i altell). La teulada mostra dues vessants i els murs són de pedra del país i han perdut l'arrebossat. Les obertures presenten llindes de fusta. No ha estat possible inspeccionar acuradament, que conserva (segons fonts orals) els elements tecnològics del molí d'oli, mola, premsa, contenidors de decantació, etc.

## Referències

* ↑ «Molí d'oli d'Eroles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Ignasi de Kies i Guasch

Ignasi de Kies i Guasch (Vila-seca, 1754 - Reus, 1826) va ser un noble i hisendat català.

## Biografia

Era net del comerciant holandès Joan Kies Helmont, que havia estat nomenat cavaller el 1692. Es va casar amb Margarida Serinyana i va instal·lar-se a Alcover, on la seva dona tenia propietats. En casar-se, Joan, el seu germà gran, l'hereu, li va donar una llegítima de 7.000 lliures, pagada en bona part amb la cessió de terres a Alcover i Valls. El seu germà va morir, i Ignasi es va convertir en l'hereu dels béns i els títols dels Kies i dels Guasch. Va passar a ser propietari del Castell de Vila-seca, que el testament del seu germà descriu així:
| « | "La casa vulgarment anomenada lo castell del cònsul d'Olanda, y vuy de Vilaseca ab sa torre, casetes inmediates a dit castell, y sas oficinas que comprenen dos ollas de fabricar aiguardent, ab sos guarniments necessaris, safareig y cup". | » |
| — Arxiu Històric de Tarragona. "Fons Notarial de Reus" sign. 7165, f. 265 |||
També es mencionaven les terres, finques i cases de Vila-seca i Alcover, sobretot vinyes i camps d'olivers, garrofers i horts, que Ignasi heretava. Va convertir-se en un important comerciant d'aiguardent i dels productes del camp, que exportava a través del port de Salou, a Cadis i Lisboa i als països del nord d'Europa. Va passar la Guerra del francès a Alcover, i el 1815 va anar a residir a Reus, segurament perquè en aquella ciutat tenia més a l'abast l'exportació dels seus productes. Cap el 1824 va emmalaltir imposibilitado del mal de gota, i va morir el 1826. Va tenir quatre fills, el més petit dels quals, Josep Ramon de Kies i Serinyana, va ser designat hereu.

## Referències

* ↑ Fàbregas Roig, Josep «Els Kies: d’Holanda al Camp de Tarragona». Pedralbes: revista d’història moderna, 39, 2019, pàg. 157-191 [Consulta: 6 abril 2021].
* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle xix). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 139-140. ISBN 9788493410889.
# Torre d'Escarrega

La Torre d'Escarrega és una obra del segle xiv de Seròs (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Torre de defensa de planta quadrada bastida amb aparell regular. La torre té una finestra amb arc apuntat a la façana oest i espitlleres. L'accés, que sembla de construcció moderna, s'ha obert a la façana est.

## Referències

* ↑ «Torre d'Escarrega». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Lanfièra

«Lanfièra» té aquests significats:
* Lanfiera, comuna (municipi) capital del departament de Lanfièra a Burkina Faso
* Lanfiéra, comuna (municipi) del departament de Safané a Burkina Faso
* Lanfiéra, comuna (municipi) del departament de Solenzo a Burkina Faso
* Lanfiéra, comuna (municipi) du departament de Toéni a Burkina Faso
* Lanfiéra-Koura, comuna (municipi) del departament de Sono a Burkina Faso
# Saragossa (desambiguació)

«Saragossa (Zaragoza)» té aquests significats:
* Saragossa, capital de la Comunitat Autònoma d'Aragó.
* Província de Saragossa, una de les províncies espanyoles.
* Universitat de Saragossa, centre d'educació superior públic aragonès.
* Estació de Saragossa-Delicias, al barri de Las Delicias de Saragossa.
* Saragossa (comarca), comarca d'Aragó.
* Club Baloncesto Zaragoza, club de bàsquet de la ciutat de Saragossa.
* Real Zaragoza, club de futbol de la ciutat de Saragossa a l'Aragó.
# Dimarts de Carnaval

El Dimarts de Carnaval és l'últim dia del carnestoltes que precedeix el dimecres de cendra de la quaresma. Així doncs, segons la tradició catòlica és el dia en què es pot fer un gran tiberi abans dels quaranta dies de dejuni estipulats per la quaresma.

## Dates

La data pot canviar des del 3 de febrer al 9 de març en anys que no siguin de traspàs o del 4 de febrer al 9 de març en anys de traspàs. La data depèn de la data de Pasqua.
El Dimarts de Carnaval dels anys anteriors:
* 2006 - 28 de febrer
* 2007 - 20 de febrer
* 2008 - 5 de febrer
* 2009 - 24 de febrer
* 2010 - 16 de febrer
* 2011 - 8 de març
* 2012 - 21 de febrer
* 2013 - 12 de febrer
* 2014 - 4 de març
* 2015 - 17 de febrer
* 2016 - 9 de febrer
* 2017 - 28 de febrer
* 2018 - 13 de febrer
* 2019 - 5 de març
* 2020 - 25 de febrer

## Vegeu també

* Dijous gras
# Molins (Arieja)

Molins (en occità, en francès Moulis) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# Ilse Weber

Ilse Weber (Witkowitz, al costat d'Ostrava, 11 de gener de 1903-Auschwitz, 6 d'octubre de 1944) va ser una escriptora i compositora jueva.

## Biografia

El seu cognom natal era Herlinger. Va créixer en un ambient multicultural. Va assistir a classe en un col·legi alemany, però va tenir també contacte amb txecs i polonesos, ja que la seva mare regentava un cafè, en el qual, més endavant, Ilse va ajudar la seva mare. Va començar a escriure a l'edat de 14 anys, per exemple contes infantils jueus o petites obres de teatre per a nens. Es van publicar en diferents diaris i revistes alemanyes, txeques, austríaques i suïsses. El 1930 es va casar amb Willi Weber.
Amb l'arribada dels nazis al poder, molts dels seus amics van emigrar. Ella i el seu marit no van voler fer-ho. Va aconseguir que el seu fill gran, Hanus, sortís cap a Suècia, a casa d'uns amics. Però ella, el seu marit i el seu fill petit van ser portats a Praga. D'allà, el 6 de febrer de 1942 va ser deportada a Theresienstadt. Allà, separada del seu marit i el seu fill, va treballar com a infermera a la infermeria pediàtrica durant dos anys per als nens del campament. Hi havia 15.000 nens, dels quals només en van sobreviure 1.000. Va compondre una seixantena de poemes que ella mateixa va musicar i que cantava als nens i als ancians com a cançons de bressol, acompanyada d'una guitarra.
El 1944 va ser portada amb el seu fill i els nens de l'asil a Auschwitz. El 6 d'octubre de 1944 va ser assassinada en el camp de concentració d'Auschwitz, junt amb el seu fill Tommy. Es diu que camí de la cambra de gas anava cantant als nens una cançó de bressol que ella mateixa havia compost (Wiegala).
A Theresienstadt va escriure el llibre de poemes In deinen Mauern wohnt das Leid (Dins d'aquests murs hi viuen les penes), que no es va publicar fins a 1991. El seu marit va sobreviure als camps d'extermini, encara que greument malalt. Va ser ell qui va reunir les obres d'Ilse i les va publicar. El fill gran, que actualment viu a Estocolm, va escriure la biografia de sa mare titulada Una història d'amor sense un final feliç.

## Obra

* Ilse Weber: In deinen Mauern wohnt das Leid. Gedichte aus dem KZ Theresienstadt. Gerlingen: Bleicher, 1991. ISBN 978-3-88350-718-7.
Algunes de les seves cançons figuren al disc, entre aquestes la tristament cèlebre Wiegalah.
* Anne Sofie von Otter, Daniel Hope, Bengt Forsberg i d'altres: Terezin/Theresienstadt. Deutsche Grammophon Gesellschaft, 2007.

## Referències

* ↑ Llavors, a l'Imperi Austrohongarès, avui a la República Txeca.
* ↑ Haas, Michael. Forbidden Music: The Jewish Composers Banned by the Nazis (en anglès). Yale University Press, 2013. ISBN 0300154313.
* ↑ Programa dedicat a Catalunya Música
# Mckelveyïta-(Y)

La mckelveyïta-(Y) és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la mckelveyïta. Rep el seu nom de Vincent Ellis McKelvey (1916-1985), director del USGS pels seus estudis sobre la formació Phosphoria.

## Característiques

La mckelveyïta-(Y) és un carbonat de fórmula química NaBa₃CaY(CO₃)₆·3H₂O, fórmula revisada l'any 2022 per l'IMA. Cristal·litza en el sistema triclínic. Els cristalls són tabulars piramidals, amb pseuromboèdric {1012}, {1011}, {0001}, i petit {0001}. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mckelveyïta-(Y) pertany a «05.CC - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: donnayita-(Y), ewaldita, weloganita, tengerita-(Y), kimuraïta-(Y), lokkaïta-(Y), shomiokita-(Y), calkinsita-(Ce), lantanita-(Ce), lantanita-(La), lantanita-(Nd), adamsita-(Y), decrespignyita-(Y) i galgenbergita-(Ce).

## Formació i jaciments

És un mineral rar format prop dels llits de trona, i en un massís alcalí diferenciat. Va ser descoberta a les formacions del Green River, al comtat de Sweetwater, Wyoming (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Mckelveyite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 67». Mineralogical Magazine, pàg. 1–5. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.56 [Consulta: 23 setembre 2022].
* ↑ «Mckelveyite-(Y)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 10 maig 2016].
# Torre d'Emili Roca

La Torre d'Emili Roca és una obra noucentista de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Xalet de planta rectangular amb coberta a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana principal. La teulada es recolza sobre uns arcs suportats per unes mènsules esglaonades de maó.

## Història

L'arquitecte que projectà la casa fou Enric Catà i Catà, autor del teatre principal de Terrassa i del palau Nacional de Montjuïc. Enric Catà era catedràtic de l'Escola d'Arquitectura de Barcelona.
Emili Roca Soldevila demanà la llicència, a la Comissió Municipal Permanent de l'Ajuntament de Sant Cugat, per a construir la casa el 23 d'abril de 1930 i li fou atorgada el 18 d'octubre de 1930.

## Referències

* 1 2 3 «Torre d'Emili Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Lean

«Lean» té aquests significats:
* Lean (anglès) o producció ajustada, tipus d'organització de la producció que inclou operacions, proveïdors, i relacions de clients
* Lean (droga), beguda recreativa de drogues, preparada combinant xarop per a la tos amb un refresc i caramels
* David Lean (Croydon, 1908 − Londres, 1991), director de cinema, guionista i muntador anglès
* David Lean (atleta) (Launceston, 1935), atleta australià especialista en curses de velocitat i de tanques
# Robert Hale Merriman

Robert Hale Merriman (Eureka, 17 de novembre de 1908 - Gandesa, 2 d'abril de 1938) fou un professor i economista estatunidenc de la Universitat de Califòrnia que esdevingué el nord-americà de major graduació dels que participaren en la Guerra Civil espanyola. Fou comandant del Batalló Lincoln de la XV Brigada Internacional durant la Guerra Civil espanyola, en la qual va arribar a ocupar el càrrec de Cap d'Estat Major.

## Anys de formació

Era originari de Nevada, on anà a la Universitat. Posteriorment, va obtenir una beca per a la Universitat de Califòrnia a Berkeley, on es graduà en Economia. Viatjà amb una beca a Moscou on conegué Louis Fischer. Des d'allà marxà cap a Espanya i hi entrà per València, on arribà la primeria de l'any 1937.

## Participació en la Guerra Civil espanyola

S'incorporà a les Brigades Internacionals a Albacete, on substituí el comandant del recentment format Batalló Lincoln, el qual dirigí en la seva participació en la batalla del Jarama, així com en la de Brunete. A Belchite, on fou greument ferit, passà a ser Cap d'Estat Major de la XV Brigada.

## Mort en combat

Malgrat que durant dècades es va considerar que Merriman havia estat fet presoner pels franquistes i afusellat, el testimoni d'un antic membre de la Brigada, Fausto Villar, ha fet considerar als historiadors la possibilitat que morís en el replegament de la unitat de Batea cap a Gandesa el dia 2 d'abril del 1938, juntament amb el tinent Edgar James Cody, durant la retirada d'Aragó, quan quedaren col·lapsats en una zona de vinya, tot i que els seus cossos mai no foren recuperats.
Des del 7 d'abril de 2018 un relleu obra de l'escultora Mar Hernàndez Pongiluppi (Barcelona, 1984) situat al Poble Vell de Corbera d'Ebre el recorda a ell i al batalló A. Lincoln.

## Curiositats

Hom diu que la seva figura va inspirar Ernest Hemingway el personatge de Robert Jordan en la novel·la Per qui toquen les campanes.

## Referències

* 1 2 Referència a la mort de Robert Hale Merriman
* ↑ BATALLÓ XV BI. / ABRAHAM LINCOLN / PER LA VOSTRA LLIBERTAT I LA NOSTRA / [retrat del comandant] / EN MEMÒRIA DE / ROBERT H. HERRIMAN / ******* / MORT A CORBERA D'EBRE L'ABRIL DE 1938
# Dimas Corral Rebellón

Dimas Corral Rebellón (Mondoñedo, 3 de febrer de 1820 - Lugo, 28 de juny de 1868) fou un metge, periodista i filòsof gallec.
De 1832 fins 1836, va estudiar Filosofia i Metafísica a la Universitat de Santiago de Compostel·la i del 1840 fins 1846 va estudiar Medicina. El 1846 es doctorà en Filosofia i Medicina i fou regent de Psicologia i Lògica a la Facultat de Lletres Compostelana. Va ser doctor a Ourense i professor de Filosofia al Seminari. Després es va convertir en professor de lògica a l'Institut d'Ourense, del qual va arribar a ser director. El 1852 es va traslladar amb la seva família a Lugo. Va ser redactor de El Eco de Galicia i La Aurora del Miño (que va dirigir entre juny i juliol de 1857) i va col·laborar a El Correo de Lugo. Es va casar amb la compostelana Clara Aller Presas amb qui va tenir quatre fills: les escriptores Consuelo, Rita i Clara Corral Aller i el metge i professor militar Dimas Corral Aller.

## Referències

* ↑ «Los Corral Rebellón, saga de médicos y escritores oriunda de Mondoñedo». La Voz de Galicia, 16-02-2020 [Consulta: 4 agost 2020].

## Enllaços externs

* Biografia en gallecs.info
# Molí fariner de Torredenuça

El Molí fariner de Torredenuça és una obra de Rubió (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ubicat en el Pla de Rubió, se situa a tocar de la Riera de Rubió, tot accedint per un camí a mà dreta abans d'arribar al PK 2 de la carretera BV-1037 i que condueix a la depuradora del terme. Des de sota s'agafa un corriol, a mà esquerra, per on transcorre el GR-7. A uns 10 metres de les instal·lacions de la depuradora es poden observar les restes de parets construïdes amb blocs de pedra seca que constituïen aquest molí. Per damunt del mateix es pot observar les parets de la bassa i el cup vertical, per on queia l'aigua que feia funcionar el mecanisme del molí.

## Història

Antic molí fariner probablement del s. IX o X, segons les referències.

## Referències

* 1 2 «Molí fariner de Torredenuça». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].