OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Otto Unverdorben

Otto Unverdorben (13 d'octubre de 1806, Dahme/Mark, Brandenburg -28 de novembre de 1873, Dahme/Mark) fou un químic químic i comerciant conegut per haver descobert l'anilina.
Després de completar els seus estudis secundaris a Dresden, estudià química a Halle, Leipzig i Berlín. El 1826, a l'edat de 20 anys, realitzà el descobriment de l'anilina, a partir de la destil·lació de vegetals naturals d'on s'extreia el colorant indi. Anomenà a aquesta nova substància cristal·lina. L'anilina és important en la fabricació de tints, plàstics i productes farmacèutics. En 1829 retornà a la seva ciutat natal de Dahme/Mark i es convertí en un empresari de la indústria del tabac.

## Referències

* 1 2 Dunn, Kevin M. Caveman Chemistry: 28 Projects, from the Creation of Fire to the Production of Plastics. Universal-Publishers, 2003, p. 278. ISBN 978-1-58112-566-5.
* 1 2 Rappoport, Zvi. The Chemistry of Anilines. John Wiley & Sons, 13 de març de 2007, p. 3 i 77. ISBN 978-0-470-87172-0.
# Herrería

Herrería és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 31 | 42 | 39 | 34 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# GFH

GFH té els següents significats:
* Georg Friedrich Händel, compositor de música barroca nascut a Alemanya
* Casa dels Lluitadors del Gueto (del seu nom en anglès Ghetto Fighters' House), museu sobre l'Holocaust amb seu a Galilea, a Israel
* GFH Financial Group (de l'acrònim en anglès Gulf Finance House), banc d'inversió amb seu a Bahrain
* Glider Flying Handbook, manual de vol sense motor publicat per l'Administració Federal d'Aviació dels Estats Units
# Corball de fang

* No s'ha de confondre amb Corball de roca.
El corball de fang, el corball o el reig ratllat (Umbrina canariensis) és una espècie de peix marí de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes. És inofensiu per als humans.
Els adults poden assolir fins a 50 cm de longitud total. És un peix teleosti de cos robust, amb barbes petites a la mandíbula, cos recobert totalment d'escates i línia lateral que arriba a la fi de l'aleta caudal. Presenta una aleta dorsal, dividida en dues, amb els primers radis endurits, característica que també es dona en els dos primers radis de l'anal. La part tova de la dorsal presenta de 26 a 31 radis i és més llarga que l'anal. L'inici de les aletes ventrals coincideix amb el mateix nivell que la base de les pectorals. El seu color és gris verdós, puntejat de negre i viu en fons de fang, entre 50 i 200 m de fondària.

## Alimentació

Menja gambes, cucs i d'altres invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical (14 °C-15 °C) i és de distribució més atlàntica i d’aigües profundes. Es troba des de la Mar Cantàbrica fins a Sud-àfrica i la costa oriental d'Àfrica, incloent-hi la Mediterrània occidental.

## Ús comercial

És venut fresc i en salaó. Tot i que s'hi assembla i és apreciat, no se l'ha de confondre amb el corball de roca, aquell peix que Josep Pla trobava «el millor peix del litoral i del Mediterrani».

## Referències

* ↑ de Sostoa, Adolf. «Els esciènids: corballs i reigs». Història natural dels Països Catalans. [Consulta: 13 desembre 2021].
* ↑ Alegre, Montserrat. «corball de fang». A: Espècies pesqueres d'interès comercial : nomenclatura oficial catalana. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura, 1992. ISBN 84-393-2027-2.
* ↑ Corbera-Pou, Jaume. «Llobina i corbina, dos falsos ictiònims catalans. L'origen de corball» (pdf). 9e Congrès international de linguistique et de philologie romanes, 01-07-2019. [Consulta: 13 desembre 2021].
* 1 2 Luna, Susan M.; Bailly, Nicolas. «Umbrina canariensis Valenciennes, 1843 Canary drum» (en anglès). FishBase.
* 1 2 3 4 Castelló-Escandell, Josep. «Corball». A: Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera (pdf). vol.3. Consell Insular d'Eivissa i Formentera, p. 302-303 [Consulta: 13 desembre 2021].
* 1 2 «Corball de fang». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Chao, L.N., 1986. Sciaenidae. p. 865-874. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. Volum 2. Unesco, París.
* ↑ Lal Mohan, R.S., 1984. Sciaenidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 4. FAO, Roma. pag. var.
* ↑ «Corball amb suc: Gros, escàs i deliciós». Regió 7 Manresa, 03-07-2014. [Consulta: 13 desembre 2021]. «Josep Pla va escriure que el corball és «el millor peix del litoral i del Mediterrani»»
Viccionari
# Higgins (cràter)

Higgins és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 40 km de diàmetre. Porta el nom de Marguerite Higgins (1920-1966), periodista estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Higgins». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Otto Truchsess von Waldburg

Otto Truchsess von Waldburg (Scheer, Suàbia, 25 de febrer de 1514 - Roma, 2 d'abril de 1573) va ser un teòleg catòlic que va ser bisbe d'Augsburg de 1543 a 1573 i cardenal-bisbe de Palestrina.

## Biografia

Nascut al castell de Scheer, a Suàbia, estudia a les universitats de Tübingen, Pàdua, Pavia i Bolonya - on obté el seu doctorat en teologia. Rep diversos canonicats a Trento, Spire i Augsburg. És nomenat conseller imperial l'any 1541; és camarlenc del papa en el transcurs d'una ambaixada a Roma.
El 10 de maig de 1543, és elegit bisbe d'Augsburg, i un any més tard, el papa Pau III el nomena cardenal amb el títol de cardenal-prevere de Santa Balbina, després d'haver contribuït a apaivagar una disputa entre l'emperador i el papa.
Pren part als conclaves de 1549-1550 i de 1555. Amb el seu teòleg, el jesuïta savoià Claude Le Jay, el cardenal Truchsess von Waldburg té un paper notable al concili de Trento, molt més quan la majoria dels bisbes del Sacre Imperi en són absents. Amb Le Jay (que ha ensenyat durant quatre anys a la universitat d'Ingolstadt) contribueix a evitar formulacions doctrinals que feririen la sensibilitat al Sacre Imperi ja força marcada per l'esperit de la Reforma Protestant.
Aporta la seva contribució en l'elaboració dels textos en relació amb la música sagrada; d'altra banda Tomás Luis de Victoria li dedica el primer recull de motets. És igualment conegut per haver-se mostrat desfavorable a la Pau d'Augsburg.
Per millorar la formació dels preveres de la seva diòcesi i lluitar contra els progressos del protestantisme, funda el col·legi Sant Jeroni a la seva ciutat que esdevindrà més tard la universitat de Dillingen, seminari i col·legi seran més tard confiats als jesuïtes (1564).
A partir de 1568, resideix a Roma, on mor cinc anys més tard. La seva tomba es troba a l'església de l'Assumpció de Dillingen.

## Referències

* 1 2 «CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Otto Truchsess von Waldburg». [Consulta: 3 juny 2020].
* 1 2 El cardenal va fer els exercicis espirituals complets sota la direcció de Claude Le Jay el març de 1551. Abans havia fet alguns exercicis de "primera setmana" sota la direcció de Pierre Favre
* 1 2 «Otto Cardinal Truchseß von Waldburg [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 3 juny 2020].
* ↑ «The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary - Consistory of desembre 19, 1544». [Consulta: 3 juny 2020].
# El Colomer (les Llosses)

El Colomer és un mas al nord del terme de les Llosses inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

És una casa de planta quadrada i consta de planta baixa, pis i golfes. Té la teulada de dues vessants, de teula àrab, per bé que anteriorment aquesta havia estat de lloses. La planta baixa era destinada a espais agraris (magatzems i quadres), mentre que el primer pis estava destinat a l'habitatge. S'accedeix a la casa per la façana sud, on s'hi pot veure un contrafort a l'angle format pels murs sud i est. La casa està situada al cim d'un turó i l'accés a ella és dificultós. Al seu voltant hi trobem un cobert (graner i estable).

## Història

El seu emplaçament dalt d'un turó i el mal estat en què es troba el camí per a accedir-hi han provocat l'abandonament de la casa, aprofitada actualment per a guardar-hi bestiar i com a cabana de pastor. Possiblement la construcció original dati del segle xviii. Ha estat objecte de tres reformes importants en dates successives: la substitució de la coberta de lloses per la de teula àrab, la col·locació del contrafort abans esmentat i la reedificació de mur de llevant que s'havia esfondrat. El seu estat de conservació és deplorable.

## Referències

* 1 2 «Mas el Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# Mike Flanagan

«Mike Flanagan» té aquests significats:

## Esports

* Michael Flanagan (jugador de cricket) (1842–1890), jugador de cricket anglès
* Mike Flanagan (futbol americà) (nascut el 1973), centre de futbol americà
* Mike Flanagan (beisbol) (1951–2011), llançador i locutor de televisió
* Mike Flanagan (futbolista) (nascut el 1952), exfutbolista i entrenador professional anglès

## Altres

* Michael Flanagan (conseller) (1833–1931), conseller nacionalista irlandès
* Michael P. Flanagan (educador), superintendent estatal a Michigan, 2005–2015
* Michael Flanagan (polític estatunidenc) (nascut el 1962), polític estatunidenc i antic representant dels Estats Units d'Illinois
* Mike Flanagan (soldat irlandès-israelià) (1926–2014), soldat britànic que va robar dos tancs i va desertar per unir-se al cos de tancs israelians.
* Mike Flanagan (director) (nascut el 1978), director de cinema estatunidenc
* Micky Flanagan, còmic anglès
* Mike Flanagan, tocador de banjo dels Flanagan Brothers
* Mike Flanagan, un personatge de My Brother's Husband
# Franz Seydelmann

Franz Seydelmann (Dresden, batejat el 8 d'octubre de 1748 - Dresden, 23 d'octubre de 1806) fou un compositor alemany i mestre de capella de la cort de Dresden.
Era fill d'un músic de la Capella Reial de Dresden, en la qual hi entrà molt jove, va ser enviat pel príncep elector a completar els seus estudis musicals a Itàlia, on hi va romandre durant cinc anys (1765-1770). El 1772 fou nomenat compositor i director de la música d'església de la cort, alternant en aquest càrrec amb el seu condeixeble Joseph Schuster. tots dos també s'encarregaren de la direcció de l'Òpera italiana i el 1787 foren nomenats mestres de capella.
Les seves composicions són molt nombroses: diverses òperes; 36 Misses; un Rèquiem; 40 Salms; un Stabat Mater; 37 Ofertoris, moltes cantates, duos, lieder, sonates per a piano, etc...

## Òperes

* La serva scaltra (opera buffa, 1773, Dresden)
* Der Kaufmann von Smyrna (Singspiel, 1778, Dresden; perduda)
* Arsene (Die schöne Arsene) (Singspiel, llibret de A. G. Meissner, dopo. C.-S. Favart), 1779, Dresden)
* Der Tartarische Gesetz (Singspiel, llibret de F. W. Gotter, 1779; perduda)
* Sammlung der vorzüglichsten, noch ungedruckten Arien und Duetten des deutschen Theaters (Singspiel, 1780, Lipsia)
* 'Der lahme Husar (komische Oper, llibret de F. C. Koch, 1780, Lipsia)
* Il capriccio corretto (opera buffa, llibret de Caterino Mazzolà, 1783, Dresden)
* Der Soldat (komische Oper, 1783, Gotha)
* La villanella di Misnia (opera buffa, llibret de Caterino Mazzolà, 1786, Dresden)
* Il mostro, ossia Da gratitudine amore (opera buffa, llibret de Caterino Mazzolà, 1786, Dresden)
* Il turco in Italia (opera buffa, llibret de Caterino Mazzolà, 1788, Dresden)
* Amore per oro (opera buffa, llibret de Caterino Mazzolà, 1790, Dresden)
* Le fils reconnaissant (Singspiel, 1795, Oels)

## Referències

* 1 2 Enciclopèdia Espasa, vol. 55, pàg. 923. (ISBN-84-239-4555-3)
# Pou de Vilartolí

El Pou de Vilartolí és una pou al municipi de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord del veïnat de Vilartolí, localitzat a uns dos quilòmetres al nord de la població de Sant Climent de la que forma part. El pou es localitza al barri de Dalt del veïnat, al marge del trencall que dona accés al nucli des del camí de Requesens.
Es tracta d'un pou de planta circular bastit en pedra sense treballar de diverses mides i fragments de material constructiu, tot lligat amb morter de calç. Presenta dos accessos contraposats per facilitar l'extracció d'aigua. El pou està unit a una feixa mitjançant un petit mur de pedra que li dona estabilitat.

## Història

En règim d'explotació comunal, la seva aigua és aprofitada pels pocs habitants de Vilortolí.

## Referències

* 1 2 3 «Pou de Vilartolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Cryptotis alticola

Cryptotis alticola és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu als altiplans de més de 2.000 metres als estats mexicans de Colima, Hidalgo, Jalisco, Michoacán, Mèxic i Puebla, Morelos i Mèxic DF. Localitat tipus: Mèxic, volcà Popocatépetl, 3.505 m.

## Referències

* ↑ Cryptotis alticola (TSN 709773) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. [Consultat el 20 d'octubre del 2007]. (anglès)
# Huélaga

Huélaga és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). Limita amb Gata al nord, Casas de Don Gómez al sud, Calzadilla a l'est i Moraleja a l'oeste.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2005 | 2007 |
| 181 | 213 | 202 | 192 | 191 | 194 |
# Ouossébougou

Ouossébougou (Wessébougou) és una població de Mali a la regió de Koulikoro. Està a uns 70 km al sud-oest de Goumbou i a 180 km al nord de Bamako.
Fou una posició clau de l'Imperi Tuculor per defensar les terres entre Kaarta i Ségou. El tinent Marchand va explorar la zona i el gener de 1890 va arribar a Ouossébougou, explorant 250 kilòmetres de ruta entre Bamako i Farak (més enllà de Ségou).
Després de l'èxit de la conquesta de Ségou el 1890, Archinard, per donar satisfacció als bambares, va decidir conquerir aquesta fortalesa que era una posició avançada dels tuculors a la frontera amb el Bélédougou. Va sortir de Ségou amb una columna lleugera passant per un territori amb poca aigua; anaven una companyia de tiradors (manada pel capità Launay), dos companyies d'auxiliars i una secció de spahis, en total 27 europeus i 275 indígenes, a més de contingents bambares formats per un miler de cavallers i dos o tres mil infants. La tata d'Ouossébougou, qui enllaçava Ségou amb Nioro, estava formada per un recinte en pla, amb un diomfoutou d'accés difícil; els seus defensors estaven acostumats al saqueig. El 25 d'abril a les 8 del matí, els francesos van arribar a la vista de la tata i van començar a obrir foc d'artilleria, preparant mentre l'assalt que ferien al davant els tiradors auxiliars, després els bambares i en reserva la companyia de Launay; l'assalt a la fortalesa es va iniciar a les 5 de la tarda; els tiradors auxiliars van penetrar per les bretxes manats pel tinent Levasseur, trobant una defensa acarnissada; tots els europeus foren morts o ferits, incloent Levaseur (ferit greu) i el capità Magin (mort quan intentava ajudar al tinent); la resistència fou tenaç, casa per casa; el tinent Lucciardi va poder entrar al diomfoutou però no va poder progressar; els bambares van començar a retrocedir i els va entrar el pànic; la reserva va haver d'intervenir; a la nit el combat es va aturar; durant la nit el capita Baudot va iniciar un bombardeig artiller i a les tres de la matinada els defensors van intentar una sortida que fou rebutjada per la companyia de Launay. El dia 26 d'abril a l'alba, l'artilleria va començar a bombardejar el diomfoutou i la rodalia buscant obrir una segona bretxa; circulen notícies que una força tuculor es troba propera i marxa per ajudar al defensors (però de fet elements profrancesos els van enganar i finalment van restar immòbils). Una arenga als bambares reproduïda pels recitadors i cantants va precedir l'atac que els bambares van realitzar ara amb més fúria, dividits en dos columnes (Mourdia i Dampfa), aconseguint prendre nombroses cases tot i la resistència dels tuculors (fins i tot les dones); finalment el cap dels defensors, Bandiougou Diara, va fer explotar el diomfoutou, morint en l'explosió junt amb uns quants defensors. Llavors la resistència es va aturar; els francesos van tenir 15 morts i 82 ferits. Archinard va entregar Ouossébougou al cap bambara de Digna a qui antigament havia pertangut.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Elionor d'Anglaterra (desambiguació)

Elionor d'Anglaterra és el nom dels següents personatges:
* Elionor d'Anglaterra (1162-1214), princesa d'Anglaterra i reina consort de Castella (1177-1214).
* Elionor d'Anglaterra (esposa de Simó de Montfort), filla de Joan I d'Anglaterra, esposa de Simó V de Montfort.
* Elionor d'Anglaterra i de Castella (1264-1298), princesa d'Anglaterra i reina consort d'Aragó (1285-1291).
* Elionor de Castella i d'Anglaterra (1202 - Burgos, 1244), infanta de Castella i reina consort d'Aragó (1221 -1229).
# Milad De Nour Tour

El Milad De Nour Tour és una cursa ciclista per etapes iraniana que es disputa anualment a la província de Kerman. Creada el 1999, el 2005 ja va entrar a formar part de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Hossein Askari | Hassan Maleki Mizan | Seyed Moezeddin |
| 2000 | Ghader Mizbani | Constantani | Abbas Saeidi Tanha |
| 2001 | Ghader Mizbani | Ahad Kazemi | Alireza Haghi |
| 2002 | Rahim Emami | Mohammad Mosavi | Seyed Moezeddin |
| 2003 | Hossein Askari | Ghader Mizbani | Mehdi Sohrabi |
| 2004 | Hossein Askari | Timo Scholz | Alireza Haghi |
| 2005 | David McCann | Omar Hasanein | Siros Hashemzadeh |
| 2006 | Ghader Mizbani | Siros Hashemzadeh | Hossein Askari |
| 2007 | Ghader Mizbani | Ahad Kazemi | Hossein Askari |
| 2008 | Ahad Kazemi | Hossein Alizadeh | Siros Hashemzadeh |
| 2009 | Mahdi Sohrabi | Abbas Saeidi Tanha | Ramin Mehrabani |
| 2010 | Ramin Mehrabani | Farshad Salehian | Arvin Moazzemi |
| 2011 | Ghader Mizbani | Hossein Alizadeh | Amir Zargari |
| 2012-2014 | no disputat | no disputat | no disputat |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès acyclebase.nl
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Gabriela Nouzeilles

Gabriela Nouzeilles és catedràtica del Departament de Llengua i Cultura Espanyola i Portuguesa de la Universitat de Princeton. Especialitzada en literatura moderna, en la cultura de l'Amèrica Llatina, en teoria crítica, en mitjans de comunicació i modernitat i en literatura de viatge. Va ser fundadora i editora executiva de la revista Nepantla. Views from South, publicada per Duke University Press. És autora dels llibres Somatic Fictions: Naturalism, Nationalism, and Medical Politics of the Body (2000) i Other Places: Patagonia and the Production of Nature. És també editora de La naturaleza en disputa. Retóricas del cuerpo y el paisaje (2002), i coeditora de The Argentina Reader. History, Culture, and Politics (2003) i La memoria insastifecha. Ha publicat diversos assaigs de temàtiques variades com el delicte i l'estètica, viatges alternatius, paisatge i fotografia, i memòria i cinema.

## Referències

* ↑ «Gabriela Nouzeilles». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
# Pudukkottai (ciutat)

Pudukkottai (tàmil: புதுக்கோட்டை) és una ciutat i municipi de Tamil Nadu, capital del districte de Pudukkottai situada a 10° 23′ N, 78° 49′ E﻿ / ﻿10.38°N,78.82°E﻿ / 10.38; 78.82. Segons el cens del 2001 la població era de 108.947 habitants. El 1901 tenia 20.347 habitants i el 1931 eren 28.776 habitants.

## Història

A proposta de Sir W. Blackburne, l'agent polític, el Raja Vijaya Raghunatha Raja Bahadur, mort el 1825, va eliminar tota la ciutat vella amb carrerons estret i tortuosos i la va reconstruir amb carrer rectes i regulars. La ciutat fou encara millorada per Sir A. Seshayya Sastri, regent del raja Rajagopala Tondaiman (1929-1944) que va construir els millors edificis de la ciutat entre els quals el nou palau, oficines públiques, hospital, presó, col·legi, la residència i la vila d'estiu. El vell palau va quedar al bell mig de la ciutat i ja no fou usat més que en ocasions especials. També es van construir dos dipòsits d'aigua (Pallavankulam i Pudukulam) i altres foren millorats. El seu creixement més gran va tenir lloc a partir de 1965.

## Vegeu també

* Estat de Pudukkottai

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Pudukkottai District web site
* Genealogy of the Tondaiman dynasty
# Placa de Niuafo'ou

La placa de Niuafo'ou és una microplaca tectònica de la litosfera de la Terra. La seva superfície és de 0,00079 estereoradiants. Normalment està associada amb la placa del Pacífic.
Es troba a l'oceà Pacífic occidental, i n'ocupa l'illa de Niuafo'ou.
La placa de Niuafo'ou està en contacte amb les plaques de Futuna, Tonga, australiana i pacífica.
El desplaçament de la placa de Niuafo'ou es produeix a una velocitat de 3,255° per milió d'anys en un pol d'Euler situat a 06° 87'de latitud sud i 168°87' de longitud oest (referència: placa del Pacífic).
La placa de Niuafo'ou pren el seu nom de l'illa de Niuafo'ou.

## Referències

* (anglès) Peter Bird, Un model digital actualitzat dels límits de plaques,Geoquímica Geofísica Geosystems, 2003 PDF
# Corral d'en Beina

El Corral d'en Beina és una obra de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici presenta dues plantes. Els baixos tenen una portalada d'accés d'arc de mig punt amb una sèrie de finestres rectangulars. La planta noble presenta també diverses finestres rectangulars. Les cobertes són de dues vessants. La construcció és feta de paredat. Presenta també les dependències pròpies d'una masia catalana (celler, estable, etc.).

## Història

Segons les hipòtesis dels propietaris de la casa, l'edificació té el seu origen en un antic corral on es guardava el bestiar propietat de l'ermita del Priorat de Banyeres. L'edifici que es pot veure data del 1886, segons cita una inscripció que hi ha damunt la porta d'accés: "refunementada en el año 1886".

## Referències

* 1 2 «Corral d'en Beina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Paracobitis malapterura

Paracobitis malapterura és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.