OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dioscòrides Pigós

Dioscòrides Pigós (en llatí Dioscorides Phacas, en grec Διοσκορίδης Φακᾶς) va ser un metge grec seguidor d'Heròfil de Calcedònia (Herophilus) que va viure al segle i aC segons Suides, que no obstant el confon amb Dioscòrides Pedaci d'Anazarbe.
Va viure a la cort de Cleòpatra a l'època de Marc Antoni (40 aC-31 aC) i era anomenat Φακᾶς (pigós o pigat) per les pigues que tenia a la cara. Probablement és el Dioscòrides mencionat per Galè i per Paule Egineta, que diuen que va néixer a Alexandria. Va escriure diversos llibres de medicina que no es conserven.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/1067?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=DioscoridesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1052. ]
# Dona asseguda de Çatalhöyük

La figureta anomenada Dona asseguda de Çatalhöyük és una estatueta d'argila cuita que representa una dona o Deessa mare nua i obesa, flanquejada a banda i banda per dos lleopards. La imatge va ser trobada a Çatalhöyük, un antic assentament dels períodes neolític i calcolític, a Anatòlia (actual Turquia).
Es creu que és un símbol de fertilitat, a causa dels exagerats membres de la fèmina, que és representada en el procés de donar a llum mentre està asseguda al seu tron. L'estatueta és una de les diverses iconogràficament similars que s'han trobat en el lloc. La figura, de tot just vint centímetres d'alçada, s'associa a les anomenades "Venus paleolítiques", de les quals la més famosa és la Venus de Willendorf.
Completada en algun moment del 6000 aC, l'escultura va ser descoberta per l'arqueòleg James Mellaart l'any 1961. Quan es va descobrir, el cap de la dona, la seva mà dreta i un dels caps de lleopard havien desaparegut, per la qual cosa els actuals són un reemplaçament modern. Trobada dins d'un recipient utilitzat per emmagatzemar el gra a la zona d'habitacions de l'assentament, indica que bé podria tractar-se d'una estatueta dedicada al culte domèstic.
En l'actualitat, la figureta es troba al Museu de les Civilitzacions d'Anatòlia a Ankara, la capital turca.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Estatueta femenina de Çatal Hüyük». Arxivat de l'original el 2012-08-25. [Consulta: 22 juliol 2013].

## Enllaços externs

* The Ascent of Woman (BBC 2015) 1 Civilization (vídeo documental, en anglès)
# Dosser fractal

En geometria, un dosser fractal, també anomenat arbre fractal, és un dels tipus de fractal més senzills de generar. Consisteix en prendre un segment, bifurcar-lo en un dels seus extrems unint-lo amb dos segments més petits, bifurcar al seu torn aquests dos segments més petits i així indefinidament. La figura obtinguda varia segons l'angle entre els segments adjacents concurrents i la relació entre longituds de segments successius.
Un dosser fractal ha de complir aquestes tres propietats:
* L'angle traçat entre dos segments units és el mateix a tot el fractal.
* La raó entre les longituds de dos segments units és constant.
* Els punts en els extrems dels segments més curts estan interconnectats.
El sistema pulmonar dels humans és semblant a un dosser fractal, igual que els arbres, els vasos sanguinis, la digitació viscosa, els espurnejos elèctrics i els cristalls amb una velocitat de creixement adequada de la llavor.

## Referències

* ↑ Navarro de Zuvillaga, Javier. Forma y representación (en castellà). Akal, 2008, p. 33. ISBN 9788446020189.
* ↑ Betty, Michael «Fractals - Geometry between dimensions». New Scientist, 105, 1450, 04-04-1985, pàg. 31–35.
* ↑ Mandelbrot, Benoît B. The fractal geometry of nature (en anglès). W. H. Freeman, 1983. ISBN 0716711869.
* ↑ Bello, Ignacio; Kaul, Anton; and Britton, Jack R.. Topics in Contemporary Mathematics. Cengage Learning, 2013, p. 511. ISBN 9781285528892.
* ↑ Thiriet, Marc. Anatomy and Physiology of the Circulatory and Ventilatory Systems. Springer Science & Business Media, 2013, p. 110. ISBN 9781461494690.
* ↑ Lines, M. E.. On the Shoulders of Giants. CRC Press, 1994, p. 245. ISBN 9780750301039.

## Vegeu també

* Arbre-H
* Corba de Gosper
* Corba del drac
* Floc de neu de Koch
* Corba de Lebesgue
# The Valley of the Pagans

«The Valley of the Pagans» és una cançó de la banda virtual de rock alternatiu Gorillaz amb la col·laboració del cantant estatunidenc Beck. Es va publicar el 5 de novembre de 2020 com a novè i darrer senzill de l'àlbum Song Machine, Season One: Strange Timez, dins del projecte audiovisual Song Machine.
El tema fou enregistrat per Damon Albarn al seu propi estudi de Devon durant la pandèmia de COVID-19. El videoclip fou dirigit per Jamie Hewlett, Tim McCourt i Max Taylor, on els personatges de la banda virtual són transportats al videojoc Grand Theft Auto V i acaben al punt Nemo, on es troba Plastic Beach. També hi apareix Beck en un telèfon intel·ligent. Aquesta versió del videoclip va ser despenjada del canal de YouTube pocs dies després de la seva estrena, i la banda va haver d'editar una nova versió del videoclip sense imatges del videojoc.

## Crèdits

Gorillaz
* Damon Albarn – cantant, instrumentació, director, teclats, baix, guitarra, programació bateria
* Jamie Hewlett – artwork, disseny de personatges, direcció vídeo
* Remi Kabaka Jr. – programació bateria
Músics addicionals i tècnics
* Beck – cantant
* Rudy Albarn – bateria, percussió
* John Davis – enginyeria masterització
* Samuel Egglenton – enginyeria
* David Greenbaum – enginyeria
* Dylan Herman – enginyeria
* Stephen Sedgwick – enginyeria, enginyeria mescles

## Referències

* ↑ Iyer, Siddharth. «Elton John Will Guest Star As 'The Pink Phantom' In Gorillaz's Upcoming Song Machine Track» (en anglès). RepublicWorld.com, 10-09-2020. [Consulta: 10 octubre 2021].
* ↑ Adame, Oscar. «Gorillaz entra al mundo de Grand Theft Auto en ‘The Valley Of The Pagans’» (en anglès). Warp, 05-11-2020. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ Martin, Josh. «Watch Gorillaz channel ‘Grand Theft Auto’ in new music video for ‘The Valley of the Pagans’» (en anglès). MNE, 05-11-2020. [Consulta: 26 octubre 2021].
# Teretistris

Teretistris és un gènere d'ocells cubans que ha estat considerat incertae sedis i inclòs a la família dels parúlids (Parulidae), però que actualment és ubicat a la seua pròpia família dels teretístrids (Teretistridae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional, versió 11.1 (2021), conté dues espècies:
* Teretistris fernandinae - bosquerola de Cuba occidental.
* Teretistris fornsi - bosquerola de Cuba oriental.

## Referències

* ↑ FK Barker, KJ Burns, J Klicka, SM Lanyon et IJ Lovette. 2013. Going to extremes: Contrasting rates of diversification in a recent radiation of New World passerine birds. Systematic Biology 62: 298–320.
* ↑ FK Barker, KJ Burns, J Klicka, SM Lanyon et IJ Lovette. 2015. New insights into New World biogeography: An integrated view from the phylogeny of blackbirds, cardinals, sparrows, tanagers, warblers, and allies. Auk 132: 333–348.
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Douglas (Geòrgia)

Douglas és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 10.639 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Douglas tenia 10.639 habitants, 3.977 habitatges, i 2.656 famílies. La densitat de població era de 318,9 habitants per km².
Dels 3.977 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,3% hi vivien parelles casades, en un 21,3% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.946 $ i la renda mediana per família de 36.349 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.551 $ mentre que les dones 20.145 $. La renda per capita de la població era de 15.652 $. Entorn del 17,9% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Douglas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Douglas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Douglas (Arizona)

Douglas és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2008 tenia 20.316 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Douglas tenia 14.312 habitants, 4.526 habitatges, i 3.453 famílies La densitat de població era de 715,8 habitants/km².
Dels 4.526 habitatges en un 42,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 22,5% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 21,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.567 $ i la renda mediana per família de 22.425 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.320 $ mentre que les dones 18.447 $. La renda per capita de la població era de 10.232 $. Aproximadament el 32,1% de les famílies i el 36,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Douglas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Douglas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar

El Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar (en català, "Diccionari geogràfic-estadístic-històric d'Espanya i les seues possessions d'Ultramar"), és una obra enciclopèdica dividida en 16 volums. Va ser publicada per Pascual Madoz entre 1846 i 1850.
El Madoz, tal com era coneguda popularment l'obra, va suposar una millora davant el Diccionario geográfico y estadístico de España y Portugal publicat per Sebastián Miñano el 1827. Segons el mateix autor, va dedicar "15 anys, 11 mesos i set dies" de feina, en els quals el van ajudar més d'un miler de col·laboradors i una vintena de corresponsals que li transmetien la informació.
Aplegà els coneixements geogràfics, socioestadístics i històrics de l'Estat espanyol i les colònies, seguint un rigorós ordre alfabètic i a partir d'una gran xarxa de corresponsals. Obra única en la seva època, inspirada en publicacions similars realitzades a França i Gran Bretanya, era completada per un volum cartogràfic.
Avui dia, el valor del Diccionario resideix en la informació de ruïnes, restes i possibles jaciments arqueològics que es detalla a mitjans del segle xix. Posteriorment, ha estat reeditat en versió facsímil: l'any 1982 l'Institut Alfons el Magnànim publicava els articles referits al País Valencià, i tres anys després Curial Edicions Catalanes feia el mateix amb els articles de caràcter català.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia, 2004, p. 4.594.

## Bibliografia

* La gran enciclopèdia en català. Barcelona: Edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5432-2.

## Enllaços externs

* Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de ultramar volum 1 (castellà)
* Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-historico de España y sus posesiones de ultramar ( PDF) (en castellà). Vol. II (ALICANTI MAYOR- ARZUELA), 1845, p. 615 pàgines [Consulta: 20 novembre 2012].
* Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-historico de España y sus posesiones de ultramar ( PDF) (en castellà). Vol. V (CAABEIRO - CORDOBA), 1849, p. 662 pàgines [Consulta: 20 novembre 2012].
# Theodoros Bafaloukos

Theodoros Bafaloukos (18 de maig de 1946 – 2016) va ser un director, guionista i dissenyador de producció de Grècia conegut pel seu treball a Jamaica i als Estats Units. Va dirigir Rockers, la pel·lícula dels anys 70 sobre música i cultura jamaicanes.
Bafaloukos va néixer a l'illa d'Andros a Grècia. Va viatjar a Jamaica com a fotògraf el 1975, on va ser detingut breument sota sospita de ser un espia de la CIA. Va viure a l'illa i es va fer amic d'Augustus Pablo que apareix a la pel·lícula. La pel·lícula es va convertir en un clàssic influent. TimeOut l'anomenava una variant de Trenchtown de la història de Robin Hood. Es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de San Francisco el 1978 i fou exhibida al Festival Internacional de Cinema de Canes el mateix any que Apocalypse Now. Va ser rebuda amb entusiasme. Le Monde va dir que no era una pel·lícula sinó una obra d'art.
Bafaloukos també va fer vídeos musicals i va ser dissenyador de producció per a Barry Levinson, Errol Morris i Jonathan Demme. Va ser director d'art del vídeo musical Amazing (1993) d'Aerosmith amb Alicia Silverstone.
Bafaloukos apareix com George a la pel·lícula de Barry Levinson de 1982 Diner i va ser consultor creatiu de la pel·lícula.

## Filmografia

* Fog of War, disseny de producció

## Referències

* 1 2 «A Tribute To Ted Bafaloukos». Marley Natural. Arxivat de l'original el 2021-12-17. [Consulta: 14 juny 2023].
* 1 2 «Jamaica Observer Limited». Jamaica Observer. Arxivat de l'original el 2021-12-17. [Consulta: 14 juny 2023].
* ↑ «Rockers, directed by Theodoros Bafaloukos - Film review». Time Out London.
* ↑ «big magazine CollectionRockers — bigmagazine.com». Big Magazine.
* ↑ «Love And Rockers - VICE». www.vice.com.
* ↑ Andrew Wickliffe. «Diner (1983, Barry Levinson)», 30-05-2013.
* ↑ McCarthy, Todd. «The Fog of War», 22-05-2003.

## Enllaços externs

* Theodoros Bafaloukos al British Film Institute
# Zebir-Iurt

Zebir-Iurt (en rus: Зебир-Юрт) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2022 tenia 913 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Alegret

Alegret (fl....1145...) fou un trobador occità, possiblement gascó. Se'n conserven només dues composicions

## Vida

No es conserva cap vida ni dades en documents d'arxiu d'aquest trobador. Se'n conserven dues composicions, la primera de les quals és una cançó d'amor i la segona un sirventès, que ens dona més informació sobre la seva persona. Es tracta d'un sirventès on critica els poderosos i els marits enganyats i només lloa Alfons VII de Castella a qui anomena "senyor d'Occident", v. 35; per tant, és una composició anterior a 1157, data de la mort d'Alfons. El sirventès acaba amb uns versos on Alegret es vanta que el seu poema serà incomprès pels que no siguin prou savis i que hi ha posat dos mots de sentit divers; efectivament en tot el poema hi ha una preocupació per l'estil. Marcabrú, cap a mitjan segle enemistat amb Alfons, en el seu sirventès Bel m'es quan la rana chanta (293,11) contesta al vers d'Alegret i acaba mencionant-lo explícitament (Alegretz, folls, en qual guiza / cujas far d'avol valen / ni de gonella camiza?; "Alegret, foll, com vols fer del dolent un valent o d'una gonella una camisa?"). Aquesta resposta ha permès datar el sirventès d'Alegret cap a 1145.
Bernart de Ventadorn menciona un joglar Alegret, que s'ha identificat amb el trobador.
El salut d'amor Dompna, c'aves la segnoria s'havia atribuït a aquest trobador. Però aquesta hipòtesi ha estat rebutjada.

## Obra

* (17,1) [Ais]si cum selh ... es vencutz e sobratz (cançó)
* (17,2) Ara pareisson ll'aubre sec (sirventès)

## Referències

* ↑ Riquer p. 237, nota 3
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 1, p. 236-240 [Comentari i publicació d'una composició, amb traducció al castellà]

### Edicions

* J.-M.-L- Dejeanne, Alegret, jongleur gascon du XIIième siècle, in: Annales du Midi, 19 (1907), pàg. 221-231
* Alfred Jeanroy, Jongleurs et troubadours gascons, París, 1923, pàg. 4-11

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Alegret és el número PC 17]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-017/17%20-%20Alegret.htm
# Melanogaster variegatus

Melanogasteer variegatus és un fong de l'ordre dels boletals de la família de les melanogastràcies.
Té forma més o menys esfèrica de 2 a 6 cm de diàmetre i un color primer grogós i després terrós, i es troba sobre el terreny, una mica enterrat. L'interior és negre i en madurar la superfície s'obre per esquerdes irregulars. Fa una olor agradable, amb un gust que s'ha identificat com de regalèssia o com de fruits del bosc. És comestible però poc apreciat.
Es troba en diferents llocs d'Europa occidental, d'Alemanya i Itàlia a Anglaterra a la península Ibèrica. A les Balears es troba a Mallorca i Menorca. Viu en alzinars, pinedes, i brolles d'estepa blanca i prefereix els sòls calcaris.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Melanogaster variegatus». Bolets de les Illes Balears. Universitat de la Illes Balears. [Consulta: 6 setembre 2014].
* 1 2 3 «Melanogaster variegatus». Sociedad Micológica Extremeña. Arxivat de l'original el 6 de setembre 2014. [Consulta: 6 setembre 2014].
* 1 2 «Wild-berry taste truffles (Melanogaster variegatus)». Truffoir Ltd.. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2014. [Consulta: 6 setembre 2014].
* ↑ Saccardo, P.A. Sylloge Fungorum VII: 165 (1888)
# Torre de Sant Baldiri

Torre de Sant Baldiri és una torre de guaita del municipi del Port de la Selva declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Situada a uns tres quilòmetres de distància al sud-est del nucli urbà de la població del Port de la Selva, a la vall del torrent de la Galera, a la zona nord del massís del cap de Creus.
Es tracta de les restes d'una torre de guaita de planta circular, bastida a pocs metres de distància al nord-oest de l'ermita de Sant Baldiri de Taballera. La torre és de base cilíndrica i actualment encara conserva la meitat de l'estructura aproximadament dempeus. De fet ha perdut bona part del parament de migdia i el seu coronament. Actualment, la construcció es troba consolidada per evitar el seu enrunament total mitjançant un reforç al parament original fet de maons. També es conserva la meitat d'una de les voltes que cobrien els pisos interiors, tot i que consolidada. Aquestes voltes eren semiesfèriques i estaven bastides amb petites lloses de pedra que formaven cercles concèntrics. Hi ha tres petites obertures rectangulars a la part superior del parament utilitzades com entrades de llum. Una d'elles ha estat refeta. Probablement, el coronament de la torre original era emmerletat.
La construcció és bastida amb rebles de diverses mides sense treballar, disposats de forma més o menys regular i lligats amb morter.

## Història

La torre de defensa de Sant Baldiri es va construir el 1558 pel mestre de cases Bartomeu del Mar, per vigilar l'accés marítim pel Gou. La torre presentava diverses espitlleres obertes al parament i tenia una obertura d'accés al pis superior, que es practicava amb una escala de fusta. Aquesta fortificació neix al mateix temps que moltes torres de vigilància i defensa de la costa per protegir la població de la pirateria. Tot i que hi ha dades d'incursions pirates als segles IX i XI, és a partir del segle xiv fins al XVIII que el Cap de Creus és fortament castigat per la pirateria, amb nombrosos segrestos i saquejos.
L'any 1963, una part de la torre es va enfonsar. Posteriorment es va consolidar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre de Sant Baldiri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].

## Enllaços externs

* Torre de Sant Baldiri Arxivat 2012-09-11 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
* «Torre de Sant Baldiri». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Joshua Tarling

Joshua Tarling (Aberaeron, 15 de febrer de 2004) és un ciclista gal·lès, professional des del 2023. Actualment corre a l'equip Ineos Grenadiers.Especialista en contrarellotge, en el seu palmarès destaca el Campionat del Regne Unit en contrarellotge, així com el Campionat del món de contrarellotge júnior de 2022 i una medalla de bronze al Campionat del Món de contrarellotge de 2023.

## Palmarès

* 2021
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies d'Axel
* 2022
** Campió del món de contrarellotge júnior
** Campió del Regne Unit de contrarellotge júnior
** 1r al Tour de Gironda i vencedor d'una etapa
** 1r a la Crono de les Nacions-Les Herbiers-Vendée júnior
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Centre Morbihan
** Vencedor d'una etapa al Saarland Trofeo
** Vencedor de 2 etapes al Tour del País de Gal·les júnior
* 2023
** Campió d'Europa de contrarellotge
** Campió del Regne Unit de contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Tour del Benelux
* 2024
** Vencedor d'una etapa a l'O Gran Camiño
** Campió del Regne Unit de contrarellotge

## Referències

* ↑ «Ineos Grenadiers continue youthful transfer policy with signing of Joshua Tarling», 4 août 2022.
* ↑ «INEOS GRENADIERS». UCI. [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ «Tarling is youngest British time trial champion» (en anglès). BBC Sport.
* ↑ «Men Elite Individual Time Trial Final Results», 11 août 2023.

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a procyclingstats.com
* Fitxa a cyclebase.nl