OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vetulícoles

Els vetulícoles (Vetulicolia) són un embrancament extint d'animals definit per Shu et al. el 2001. Inclou diverses formes fòssils del Cambrià inferior. Es creu que aquests animals eren deuteròstoms primitius. La configuració corporal consistia en dues parts: una voluminosa secció anterior amb una gran "boca" i una filera de cinc estructures rodones-ovalades a cada banda, interpretates com a brànquies (o com a mínim obertures a prop de la faringe); i una secció posterior amb set segments. L'àrea en què s'uneixen les parts anterior i posterior està constricta. La definició de Shu i cols. fa que el fílum Vetulicolia inclogui la família dels didazoònids (gèneres Didazoon i Xidazoon) i la família dels vetulicòlids (gèneres Pomatrum, Vetulicola i Banffia). Els autors també proposen que els vetulícoles i Yunnanozoon podrien tenir una relació estreta.

## Referències

* ↑ Shu, D.G.; Conway Morris, S., Han, J., Chen, L., Zhang, X.-L., Zhang, Z.-F., Liu, H.-Q., Li, Y., and Liu, J.-N. «Primitive Deuterostomes from the Chengjiang Lagerstätte (Lower Cambrian, China)». Nature, 414, 6862, 2001, p. 419–424. DOI: 10.1038/35106514.
# Mona del Gabon

La mona del Gabon (Allochrocebus solatus) o cercopitec del Gabon, és un primat d'estil de vida semiterrestre que viu a una zona muntanyosa de selva perenne del Gabon. S'inclou en el gènere Allochrocebus. Prèviament s'havia inclòs en el gènere dels cercopitecs.
Fou descobert el 1984, de manera que no se'n sap gaire cosa. És frugívor i pesa fins a 4-9 kg. Viu en grups composts per un mascle adult i diverses femelles amb les seves cries.

## Referències

* ↑ «cercopitec del Gabon». termcat.cat. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Allochrocebus». ITIS. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ «Allochrocebus». Mammal Diversity Database. Arxivat de l'original el 2017-05-26. [Consulta: 18 juliol 2019].
# Temporada 1849-1850 del Liceu

La temporada 1849-1850 del Liceu va arribar la primera òpera alemanya: Der Freischütz de Carl Maria von Weber, que va tenir molta influència per al cant coral català amb els cors de Clavé.
| Temporada 1849-1850 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Der Freischütz | Carl Maria von Weber | Marià Obiols | | Ferran Rauret, Carlotta Gruitz, Giovanna Rossi-Caccia, Agustí Rodas, Emmanuele Testa, Ferran Rauret, Antoni Vives, Josep Obiols | | 4 d'agost |
| Lucia di Lammermoor | Gaetano Donizetti | Marià Obiols | | Adolfo de Gironella, Giovanna Rossi-Caccia, Guglielmo Fedor, Emmanuele Testa, Agustí Rodas, Adelaida Aleu-Cavallé, Ferran Rauret | | 15 de setembre |
| Dom Sébastien | Gaetano Donizetti | Marià Obiols | | Giacomo Roppa, Ferran Rauret, Agustí Rodas, Gaetano Ferri, Antoni Vives, Carlotta Gruitz, Josep Obiols | | 31 d'octubre |
| I martiri | Gaetano Donizetti | Marià Obiols | | Agustí Rodas, Giovanna Rossi-Caccia, Giacomo Roppa, Gaetano Ferri, Agustí Rodas, Emmanuele Testa, Ferran Rauret | | 15 de desembre |
| Belisario | Gaetano Donizetti | | | | | 17 de gener |
| Norma | Vincenzo Bellini | Marià Obiols | | Marcel Rogés, Agustí Rodas, Giovanna Rossi-Caccia, Caterina Mas-Porcell, Adelaida Aleu-Cavallé, Ferran Rauret | |
| Macbeth | Giuseppe Verdi | Marià Obiols | | Gaetano Ferri, Pietro Rodda [Pere Roda]/Antoni Vives, Carlotta Gruitz, Adelaida Aleu-Cavallé, Ferran Rauret, Emanuele Testa | | 8 d'abril - 11 de juliol |

## Referències

* ↑ Fort i Romeu, Joan. «Òperes representades al Gran Teatre del Liceu des de 1847-1936». Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 29 gener 2018].
* ↑ Estrena a Espanya; estrena absoluta: Berlín, 1821.
* ↑ Històries de l'òpera: al Liceu. Amb Marcel Gorgori i Roger Alier
* ↑ Llibret de la representació al Liceu
* ↑ Llibret de la representació al Liceu
* ↑ Llibret de la representació al Liceu
* ↑ Estrena a Espanya; estrena absoluta: París, 1840.
* ↑ Llibret de la representació al Liceu
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia al Liceu». Gran Teatre del Liceu. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2016. [Consulta: 16 octubre 2016].
# Mafia

* Aquest article tracta sobre l'illa de Tanzània . Si cerqueu la societat secreta dedicada al crim, vegeu «Màfia».
Mafia és una illa situada a la costa meridional d'Àfrica oriental, al sud del Mar de Somàlia (oceà Índic) i davant de la costa de Tanzània. Es tracta d'una de les quatre illes més grans de l'arxipèlag de Zanzíbar, i és al sud de l'illa d'Unguja.
Forma un districte de la regió de Pwani, una de les divisions continentals, i no pertany, per tant, al territori autònom de Zanzíbar. La població del districte de Mafia és de 41.000 habitants (2002). L'activitat econòmica és agrícola i pesquera. El turisme és reduït. Està administrativament dividit en set "wards":
* Baleni
* Jibondo
* Kanga
* Kilindoni
* Kirongwe
* Kiegeani
* Mibulani
L'illa té una superfície de 394 km², a la qual s'hauria de sumar la superfície de nombroses illetes i illots propers, la principal de les quals és l'illa de Chole (2 km²) i 800 habitants. La capital de l'illa i el districte és Kilindoni, a la costa sud-occidental. L'illa està separada del continent per l'anomenat Canal de Mafia (Mafia Channel)

## Referències

* ↑ «Mafia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vetul·lí

Vetul·lí (en llatí Vetulinus) era un polític romà del segle i aC.
A inicis del Segon Triumvirat, l'any 43 aC, va ser proscrit i va reunir una considerable força al sud d'Itàlia amb la que durant un temps va resistir a les tropes enviades contra ell, però finalment va morir en un combat quan estava a punt d'embarcar per creuar a Messana a l'illa de Sicília, segons diu Appià.

## Referències

* ↑ Vetulinus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1251
# Bolxaia Arat

Bolxaia Arat (en rus: Большая Арать) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 539 habitants, és la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Населённые пункты Гагинского района».
# Mim de les Bahames

El mim de les Bahames (Mimus gundlachii) és una espècie d'ocell de Cuba, Jamaica i Bahames. Pertany a la família Mimidae de l'ordre Passeriformes.
Habita en els grans cais de l'Arxipèlag Sabana-Camagüey del nord de Cuba, a Bahames i a Jamaica. Viu en matolls baixos, amb pocs arbres, propers a la costa, que presenten pastures i palmells.

## Referències

* ↑ «Mim de les Bahames». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Casa Agustí Atzeries

La Casa Agustí Atzeries és una obra eclèctica de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Agustí Atzeries està ubicada a l'illa d'habitatges del districte de Gràcia, delimitada pels carrers Milà i Fontanals, Llibertat, Fraternitat i Josep Torres. Disposa d'una única façana exterior afrontada al carrer Josep Torres, on s'ubica l'accés principal, i una façana interior afrontada al pati de l'illa.
Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta rectangular, amb una estructura en alçat que comprèn planta baixa i dos plantes pis coronades per un terrat pla transitable. El parament combina la utilització del maó vist i els ornaments de pedra.
La façana presenta tres eixos d'obertures formant una composició axial al voltant de l'accés principal. La planta baixa s'obre al carrer per mitjà de tres grans portals resolts amb arcs escarsers. També hi ha dos finestres rectangulars que podrien formar part d'una construcció anterior. El portal central, més petit que els laterals, dona pas a una zona de vestíbul i una caixa d'escales central. A la primera planta les obertures s'obren a un balcó corregut amb barana massissa de pedra, i al superior a balcons individuals amb voladís tancat per una balustrada, emmarcats per pilastres i coberts per un sobresortint entaulament, amb un frontó central circular. L'edifici és rematat per una prominent cornisa alta ornada per un frontó al centre i florons als angles. A la base del frontó apareix esculpida la data de construcció de l'edifici, 1892.
Amb una línia eclèctica impermeable a tota solució modernista el conjunt assoleix coherència i espectacularitat. L'ornamentació articula la façana amb profusió d'escultures, panys de maó vist i, entre les obertures del principal, plafons pintats amb figures (actualment desaparegudes). L'aspecte mefistofèlic d'una d'elles podria ser el motiu que ha donat a l'edifici el pintoresc nom de Casa del Diable. Segons Madurell, però, les figures representades es referien al·legòricament a la Comèdia, el Drama i la Sarsuela. En canvi si es conserven tres petits diabòlics caps que coronen els portals de la planta baixa.

## Història

L'actual aspecte de l'edifici data de 1892, quan Joan Baptista Pons i Trabal realitzà la radical reforma de la construcció preexistent.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Agustí Atzeries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 desembre 2017].

## Enllaços externs

* 324cat. «La llegenda que amaga la misteriosa casa del diable del barri de Gràcia de Barcelona», 05-05-2024. [Consulta: 5 maig 2024].
# John Watts Young

John Watts Young (24 de setembre de 1930 - 5 de gener de 2018) va ser un dels astronautes que va trepitjar la Lluna durant la missió Apol·lo 16, el 21 d'abril de 1972. Nascut a San Francisco, Califòrnia, i criat en Orlando, Florida, va aconseguir la llicenciatura en enginyeria aeronàutica amb els majors honors en el «Geòrgia Institute of Technology» el 1952. Després de graduar-se es va allistar a la marina dels Estats Units, convertint-se en pilot de caça, i el 1959 a pilot de proves.
Young va gaudir d'una de les més llargues carreres en la història de l'astronàutica nord-americana. Va ser el primer home a volar a l'espai en sis ocasions, dues d'elles cap a la Lluna, i l'únic astronauta a pilotar quatre classes diferents de naus espacials, que inclouen:
* Càpsula espacial Gemini (Gemini 3, Gemini 10)
* Mòdul de comandament i servei (Apol·lo 10, Apol·lo 16)
* Mòdul lunar (Apol·lo 16)
* Transbordador espacial (STS-1, STS-9)
Va entrar a la NASA el 1962 i va volar al Gemini 3 (juntament amb «Gus Grissom»), Gemini 10 (amb Michael Collins), Apol·lo 10 (amb Thomas P. Stafford i Eugene A. Cernan), Apol·lo 16 (amb Thomas K. Mattingly i Charles M. Duke), STS-1, la primera missió del transbordador espacial i STS-9, el primer vol del Transbordador amb el laboratori espacial Spacelab. Young va ser el primer astronauta del grup 2 a ser seleccionat per a un vol, i va destacar per la circumstància d'aconseguir introduir d'amagat un sandvitx de xòped de vedella en una nau espacial, fet pel qual va ser amonestat. Young es va entrenar com a pilot de reserva per al vol Gemini 6 abans de volar al Gemini 10, en el qual, com a comandant de la missió, va efectuar el primer acoblament doble de la història de l'astronàutica. Va treballar per a la NASA durant 42 anys, romanent durant tot el temps en la llista d'astronautes actius. Després de dos dècades en tasques administratives per a la NASA, es va retirar el 31 de desembre de 2004 a l'edat de 74 anys.

## Enllaços externs

* Pagina de perfil personal a la NASA Arxivat 2018-08-03 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Comunicat de la NASA
# Maffliers

Maffliers és una població i comuna francesa, en la regió de l'Illa de França, departament de la Val-d'Oise, en el districte de Sarcelles i cantó de Viarmes.
Forma part del cantó de Fosses, del districte de Sarcelles i de la Comunitat de comunes Carnelle Pays-de-France.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 554 | 553 | 790 | 903 | 1168 | 1370 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Enllaços externs

* INSEE Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
# Bolxaia Burgusta

Bolxaia Burgusta (en rus: Большая Бургустa) és un poble (una khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2010 tenia 75 habitants. Pertany al districte de Proletarsk.

## Referències

* ↑ «Топографическая карта Ростовской области. Генштаб Советской Армии.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
# Mim de l'illa de Socorro

El mim de l'illa de Socorro (Mimus graysoni) és un ocell de la família dels mímids (Mimidae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues, boscos i matolls de l'illa Socorro, a les Revillagigedo.

## Referències

* ↑ «Mim de l'illa de Socorro». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Casa Adroher (Girona)

La Casa Adroher és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular i façana planera pel carrer Santa Llúcia i emmotllant-se al carrer posterior a la façana del darrere. De planta baixa i dos pisos i de teulat a quatre vents, amb el carener paral·lel a façana, sobresortint uns badius centrats amb teulat. Composició simètrica respecta un cos central de porta de llinda planera amb òcul el·líptic al damunt, i balcó de llinda planera a la planta i conjunt de quatre arcs de punt rodó al segon pis. Aquest cos central està flanquejada per balcons individuals de llinda planera a la planta i conjunt de quatre arcs de punt rodó a la segona planta. Al costat dret hi ha un jardí elevat a nivell de planta, amb galeria d'arcs de punt rodó arrebossat al fons i d'obra vista amb escala exterior.

## Història

Segons la data de la llinda de la porta d'accés, la construcció és de 1802. Aquest ha estat restaurat per l'actual propietari, Josep Mª. Adroher. Pertanyia a la família Llac dels Àngels (documentada la genealogia fins al s. XII).

## Referències

* 1 2 «Casa Adroher». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# John Waterhouse

John Fereday Preston Waterhouse (Bilston, West Midlands, 28 d'octubre, 1877 - 22 de maig de 1970) va ser un violinista, director d'orquestra i pedagog musical canadenc.

## Biografia

John Waterhouse es va educar a la Royal Academy of Music (RAM) on va ser alumne d'Émile Sauret (violí), Ebenezer Prout (contrapunt) i Steward Macpherson (harmonia). Més tard va ser nomenat "Fellow of the RAM" el 1947. Va començar la seva carrera a Anglaterra treballant com a concertista de violinista, intèrpret d'orquestra i director. Durant aquest temps es va casar amb la seva dona Cecilia, que era una pianista que havia estat formada per una alumne de Clara Schumann. El seu fill William Waterhouse també es va convertir en un notable violinista i pedagog.
Al voltant de l'any 1910, Waterhouse va marxar d'Anglaterra cap als Estats Units per unir-se a l'Orquestra Simfònica de Minneapolis. Va deixar aquest càrrec el 1914 per traslladar-se a Winnipeg, Manitoba, Canadà. Va viure a Winnipeg la resta de la seva vida, passant més de cinc dècades ensenyant i actuant a aquella ciutat. Va ser l'encarregat d'introduir a la ciutat obres de diversos compositors anglesos. De 1923 a 1927 va dirigir el "Winnipeg Orchestral Club" i de 1934 a 1936 va dirigir la "Winnipeg String Orchestra". Va ser nomenat membre honorari de la "Manitoba Music Educators Association", la "Manitoba Registered Music Teachers' Association" i el "Winnipeg Men's Music Club". El 1965 se li va concedir un doctorat honoris causa per la Universitat de Manitoba, i el 1967 la Federació Canadenca d'Associacions de Professors de Música l'honorà a ell i a cinc destinataris més amb una citació del centenari. Els seus estudiants notables van incloure Lloyd Blackman, George Bornoff, Frederick Grinke, Hugo Rignold, Gwen Thompson i el seu fill William.

## Referències

* 1 2 Patricia Shand. "John Waterhouse". The Canadian Encyclopedia. Archived from the original on May 20, 2005.
# The Old Reader

Agregador de canals de notícies en línia nascut l'any 2013 per substituir Google Reader. Tot i el nombre d'usuaris reduït que tenia en un primer moment, ha evolucionat amb aplicacions per a Android, iOS i altres sistemes, a més de connector per Google Chrome. Disposa d'interfície en català.

## Referències

* ↑ https://www.pcmag.com/article2/0,2817,2420821,00.asp
# Manuel Velázquez Villaverde

Manuel Velázquez Villaverde (Madrid, 24 de gener de 1943 - Fuengirola, 15 de gener de 2016) va ser un futbolista madrileny que destacà als anys 60 i 70 al Reial Madrid CF. Va obtenir la Medalla d'Argent al Mèrit Esportiu, concedida pel Ministre de Cultura i Benestar Social, Pío Cabanillas, el 24 d'agost de 1977. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Biografia

Format futbolísticament al planter del Reial Madrid CF, va jugar cedit al Rayo Vallecano i el CD Málaga. Va debutar amb el primer equip blanc a la temporada 1965-66 amb Miguel Muñoz com a entrenador i on jugava un veterà Francisco Gento. Aquesta temporada, guanyà la sisena Copa d'Europa del conjunt madrileny.
Va disputar 10 partits amb la selecció espanyola, amb la qual debutà a l'estadi Ali Sami Yen l'1 de febrer de 1967 contra Turquia. Amb la selecció marcà dos gols, un contra Finlàndia el 15 d'octubre de 1969 i l'altre contra Romania, el 17 d'abril de 1975, al que va ser el seu darrer partit com a internacional. També jugà en dotze ocasions amb la selecció amateur.

## Palmarès
### Reial Madrid CF

* 6 Lligues de Primera Divisió: 1966-67, 1967-68, 1968-69, 1971-72, 1974-75 i 1975-76.
* 2 Copes del Generalíssim: 1969-70, 1973-74 i 1974-75
* 1 Copa d'Europa: 1965-66

## Referències

* 1 2 3 «Manolo Velázquez, el fútbol inteligente» (en castellà). Jugadors de Llegenda. Web oficial del Real Madrid CF. [Consulta: 4 febrer 2011].
* ↑ «Falleció Manuel Velázquez». Reial Madrid. [Consulta: 15 gener 2016].

## Enllaços externs

* «Manolo Velázquez, el fútbol inteligente» (en castellà). Jugadors de Llegenda. Web oficial del Real Madrid CF. [Consulta: 4 febrer 2011].
* «Estadístiques de Manolo Velázquez» (en castellà). sportec.es. Arxivat de l'original el 2012-05-28. [Consulta: 20 març 2021].
* «Estadístiques de Manolo Velázquez» (en castellà). bdfutbol.com.
# Lúa vermella

Lúa vermella és una pel·lícula gallega dirigida per Lois Patiño que es va estrenar el 2020 al Festival Internacional de Cinema de Berlín, dins de la secció Forum. La seva estrena era prevista pel 30 d'abril. És la segona pel·lícula de Patiño set anys després de l'estrena de Costa da Morte (2013).

## Argument

La història ens porta a un poble costaner on el temps s'ha aturat. Tots els habitants estan paralitzats, mentre la natura i els animals continuen movent-se.

## Repartiment

* Ana Marra
* Carmen Martínez
* Pilar Rodlos
* Rubio de Camelle

## Producció

El rodatge va tenir lloc entre la comarca da Terra de Lemos i la Costa da Morte.

## Referències

* ↑ «'Lúa Vermella', de Lois Patiño, estrearase no Festival de Cine de Berlín». Praza.gal, 21 xaneiro 2020.
* ↑ «'Lúa vermella', de Lois Patiño, estrearase na Berlinale». crtvg.es, 21 xaneiro 2020.
* ↑ «'Lúa Vermella', de Lois Patiño, estréase na Berlinale». Nós Diario, 22 xaneiro 2020.
# Winslow (Maine)

Winslow és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 7.743 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Winslow tenia 7.743 habitants, 3.268 habitatges, i 2.212 famílies. La densitat de població era de 81,1 habitants/km².
Dels 3.268 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,7% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.580$ i la renda mediana per família de 46.725$. Els homes tenien una renda mediana de 37.116$ mentre que les dones 25.429$. La renda per capita de la població era de 18.501 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Winslow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Winslow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bolxaia Kamixinka

Bolxaia Kamixinka (en rus: Большая Камышинка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 11 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Monticello (desambiguació)

«Monticello» té aquests significats:
* França:
** Monticello, municipi francès a la regió de Còrsega, departament d'Alta Còrsega.
* Estats Units:
** Monticello (Arkansas)
** Monticello (Florida)
** Monticello (Geòrgia)
** Monticello (Illinois)
** Monticello (Indiana)
** Monticello (Iowa)
** Monticello (Kentucky)
** Monticello (Louisiana)
** Monticello (Maine)
** Monticello (Minnesota)
** Monticello (Mississipi)
** Monticello (Missouri)
** Monticello (Nova York)
** Monticello (Utah)
** Monticello (Virgínia), edifici situat prop de Charlottesville, estat de Virgínia, Estats Units.
** Monticello (Wisconsin)
** Lake Monticello, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia.
# Jordi Villacampa i Viñes

Jordi Villacampa i Viñes (Lleida, 27 de setembre de 1983) és un actor, professor de teatre i escriptor català.
En l'àmbit del teatre, va començar la seva formació a l'Aula Municipal de Teatre de Lleida i, posteriorment, s'ha format en escoles com Eòlia, Teatro del Norte, Moveo i Frank Stein Studio. Va presentar el programa infantil de televisió Club Banyetes a Lleida TV, va dirigir el documental Sostres (Televisió de Catalunya) i ha treballat a les emissores de ràdio RAC1, Ona FM i en canals locals. Participa en la coordinació del festival Som Cinema i també s'ha implicat en la de festivals i mostres de cinema i teatre com Animac, la Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya, la Fira de Teatre de Titelles de Lleida i el Fringe Dublin Theatre Festival.

## Obra publicada

* La nena que volia ser la lluna (Pagès Editors, 2015)
* La ciutat dels nens i les nenes. Llunicity (Pagès Editors, 2020)

## Referències

* ↑ «L'actor Jordi Villacampa presenta el seu segon llibre, ‘La ciutat dels nens i les nenes. Llunicity’, editat per Pagès Editors». Ràdio Balaguer, 06-04-2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Rodrigo Arcay, Amaia. «Jordi Villacampa, explorant i transformant a través del teatre sense etiquetes», 04-05-2018. [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ «L'actor Jordi Villacampa presenta el seu segon llibre», 06-04-2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Els nens i nenes de Golmés descobreixen "La nena que volia ser la Lluna"». El Pla d'Urgell TV, 11-03-2017. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «'La ciutat dels nens i les nenes. Llunicity', el segon llibre de Jordi Villacampa». Territoris.cat, 07-04-2020. [Consulta: 16 abril 2020].