OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alexandra Haas Paciuc

Alexandra Haas Paciuc (Ciutat de Mèxic, 22 de juliol de 1977) és advocada especialitzada en drets humans, assessora de política pública i associada de la Xarxa Internacional de Drets Humans i del Consell Mexicà d'Assumptes Internacionals COMEXI, és la quarta presidenta del Consell Nacional per Prevenir la Discriminació CONAPRED.

## Estudis

És llicenciada en Dret amb esment honorífic per la Universitat Iberoamericana, va obtenir el grau de mestratge, també en Dret, a la Universitat de Nova York. En l'Acadèmia de Dret Internacional del Faig va prendre el curs de Dret Internacional Público i a la Universitat de Palerm el Seminari sobre Construcció d'Autoritat Legítima.

## Trajectòria

Va pertànyer al grup jurídic de l'Organització Centro per a l'Acció Legal en Drets Humans CALDH a Guatemala en el 2002. Va participar en l'elaboració i implementació del primer Programa Nacional de Drets Humans del Govern de Mèxic 2004-2007 quan va ser consultora de l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Drets Humans (OACDH).
En la Comissió de Drets Humans del Districte Federal va coordinar l'estratègia de No Discriminació del 2007 al 2008, articulant iniciatives relacionades amb grups en situació de vulnerabilitat, entre elles l'elaboració de l'Informe sobre els Drets de les Persones amb Discapacitat. Del 2008 al 2011 va encapçalar l'Oficina de ProMéxico en el Regne Unit, Sud-àfrica i Portugal.
Entre 2011 i 2013 va ser assessora del Conapred en temes de promoció i canvi cultural així com investigadora de l'equip que va elaborar el Reporti sobre la Discriminació a Mèxic 2012.
Va encapçalar l'àrea d'Assumptes Polítics de l'Ambaixada de Mèxic a Washington DC, Estats Units, on va treballar per acostar els temes de la diversitat sexual a la xarxa consular.
El 17 de novembre del 2015, és designada presidenta del CONAPRED per al període 2015 - 2019.
Participa com a jurat del premi 11 per la diversitat que va crear la FIFA en 2016 per reconèixer els esforços al voltant de món per erradicar la discriminació en l'esport.
En 2018, va ser nomenada Secretària Tècnica de la Xarxa Iberoamericana d'Organismes i Organitzacions contra la Discriminació (RIOOD), xarxa de cooperació i intercanvi regional de bones pràctiques que es va crear en 2007 per iniciativa del CONAPRED.

## Publicacions

* 2018. Li deien el xinès. Educal
* 2005. Treballadors migrants indocumentats: Condició migratòria i drets humans. Breviarios Jurídics. Editorial Porrúa.

## Referències

* ↑ «Alexandra Haas. Universidad Iberoamericana».
* ↑ FIFA.com. «Seedorf, Hitzlsperger y Wambach se unen al jurado del primer Premio de la FIFA a la Diversidad» (en castellà). FIFA.com, 17-05-2016. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Riood | Red Iberoamericana de Organismos y Organizaciones contra la Discriminación» (en castellà). [Consulta: 23 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Panorama de la discriminació a Mèxic
* Intervenció en la Cerimònia de Reconeixement al CONAPRED Arxivat 2019-02-24 a Wayback Machine. en el Senat de Mèxic.
# Agustí Cruella i Tena

Agustí Cruella i Tena (Barcelona, 29 d'agost de 1897 - Berga, 29 de setembre de 1968) fou un futbolista català de la dècada de 1910 i posteriorment àrbitre de futbol.
Com a futbolista donà les primeres passes al FC Internacional l'any 1912, jugant a la posició de mig. L'any 1915 fitxà pel FC Espanya, juntament amb Rafael Raich. Amb aquest equip jugà fins 1920 i avançà la seva posició a la línia davantera; i fou campió de Catalunya l'any 1917.
A partir de 1920 es convertí en àrbitre. Fou àrbitre al Campionat de Catalunya i posteriorment a la lliga espanyola, amb més de 100 partits arbitrats entre Primera i Segona divisió, entre 1928 i 1947. El 20 de maig de 1945 arbitrà el controvertit partit entre el Mallorca i el Constància, corresponent a la darrera jornada de la Segona Divisió; Cruella va tenir un arbitratge molt polèmic, anul·lant dos gols al Constància i concedint la victòria al Mallorca, fet que envià els inquers al descens i atorgà la permanència al Mallorca.

## Referències

* ↑ «Necrològiques». La Vanguardia, 31-10-1968. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Pàgina 4». Mundo Deportivo, 11-07-1912. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Raich i Cruella ingressen a l'Espanya». Mundo Deportivo, 01-03-1915. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Perfil jugador». BDFutbol. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Primer partido». Mundo Deportivo, 04-11-1920. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Perfil a BDFutbol». BDFutbol. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «Historias de 100 años (103): ¿qué pasó en aquel Mallorca-Constància?». Historias de 100 años (103): ¿qué pasó en aquel Mallorca-Constància?, 06-05-2020. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ Capellà, Llorenç. L'esport a les Balears (1936-1959). Conselleria de Cultura, Educació i Esport (Govern Balear), 1995, p. 76-79. ISBN 84-86617-27-8.
# Agustí Costa i Aymerich

Agustí Costa i Aymerich (Olesa de Montserrat, 17 d'abril de 1905 - Madrid, 29 de setembre de 1977) fou un futbolista català de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Va jugar al FC Santboià la temporada 1931-32. Aquest darrer any fou incorporat pel FC Barcelona, on jugà dues temporades. A continuació retornà al Santboià, on jugà fins a 1937. Va disputar un partit amb la selecció catalana l'any 1933.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «En la Creu Alta». Mundo Deportivo, 25-06-1933. [Consulta: 1r abril 2015].
# Alocasia macrorrhizos

Alocasia macrorrhizos (sinònim: Arum montanum) és una espècie de planta dins la família Araceae, és una planta nativa dels boscos tropicals plujosos des de Malàisia a Queensland i s'ha cultivat a les Illes del Pacífic i en altres llocs dels tròpics. És comestible si es cou durant molta estona però la seva saba irrita la pell pels cristalls d'oxalat de calci que conté.
A Espanya aquesta espècie es troba a la llista de plantes de venda regulada.

## Referències

* ↑ «Alocasia macrorrhizos (L.) G. Don». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 06-11-2006. [Consulta: 23 maig 2010].
* ↑ «WCSP». World Checklist of Selected Plant Families. Arxivat de l'original el 30 juny 2010. [Consulta: 2010].
* ↑ Susan Scott; Craig Thomas. Poisonous Plants of Paradise: First Aid and Medical Treatment of Injuries from Hawaii's Plants. University of Hawaii Press, 2009.

## Enllaços externs

* http://www.canoeplants.com/ape.html
# Alan McLennan

Alan McLennan (27 de novembre de 1936) va ser un ciclista australià que combinà tant la carretera com el ciclisme en pista. Va competir en nombroses curses de sis dies.

## Palmarès

* 1961
** 1r als Sis dies de Sydney (amb Ernest Corney i Keith Reynolds)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ambaixada romana (Grècia, 171 aC)

El Senat romà va enviar una ambaixada romana a Grècia el 171 aC. Les ambaixades estaven formades per un grup d'ambaixadors i tenien per missió portar missatges del Senat a estats estrangers. El seu nomenament era considerat un gran honor i només es concedia a homes il·lustres.
El 171 aC, el Senat romà va enviar quatre ambaixadors a Grècia per contrapesar els intents diplomàtics de Perseu de Macedònia:
* Aulus Atili Serrà
* Publi Corneli Lèntul
* Servi Corneli Lèntul
* Quint Marci Filip

## Referències

* ↑ Polibi, XXVII 1, 2. (grec antic)
# Albió

* Aquest article tracta sobre el nom antic de la Gran Bretanya. Vegeu-ne altres significats a «Albió (Llorac)».
Albió és el nom més antic amb què es coneix la Gran Bretanya, encara que de vegades és usat en referència al Regne Unit o, més concretament, a Anglaterra.

## Etimologia

L'origen del nom és celta, que té un cognat exacte en gal·lès: elfydd, que significa "terra, món" (de fet, el terme Albiorix significa "rei del món") i que té una arrel protoindoeuropea que tant pot denotar "blanc" com "muntanya".
Tanmateix, els romans, que hi devien accedir pel pas de Calais, en veure els penya-segats de Dover, d'un característic color blanc que ve donat pel guix i el sílex de les seves roques, van prendre la connexió amb la paraula albus ("blanc").
Els autors medievals van recuperar aquest nom a partir de textos de Plini el Vell o Claudi Ptolemeu.

## Altres usos del terme

El pejoratiu Pèrfida Albió pren el seu nom d'aquest antic significat.
També podem trobar diferents equips de futbol que inclouen aquest nom, com ara: Brighton & Hove Albion F.C., Burton Albion F.C., Plymouth Albion R.F.C., Stirling Albion F.C., Albion Rovers F.C. o West Bromwich Albion F.C.
# Alfons Barceló Ventaiol

Alfons Barceló Ventaiol (Palma, 1943) és un economista balear.
Va estudiar ciències econòmiques a la Universitat de Barcelona (1968) i es doctorà a la Universitat de València amb la tesi Reproducció econòmica i modes de producció (1978). Des de 1993 és catedràtic de teoria econòmica a la Universitat de Barcelona, Ha impulsat les revistes Economia Política, Mientras Tanto, Recerques i altres. Ha publicat articles a revistes especialitzades i en el Diari de Barcelona, El País i Última Hora. Ha publicat Reproducción econòmica y modos de producción (1981), Teoría económica de los bienes autoreproducibles (1988), Filosofía de la economía. Leyes, teorías y modelos (1982). Ha traduït el Philosophical Dictionary (2003) de Mario Bunge (publicat per l'Institut d'Estudis Catalans el 2017 amb el títol Diccionari filosòfic).

## Referències

* ↑ «Barceló Ventaiol, Alfons». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 322. ISBN 84-8661702-2.
# Alfonso Álvarez Miranda

Alfonso Álvarez Miranda (l'Havana, 2 de juliol de 1915 – Madrid, 30 de novembre de 2003) va ser un polític espanyol, ministre de l'últim govern de Francisco Franco

## Biografia

Nascut en Cuba de pares asturians, de ben patit es traslladà amb la seva família a Oviedo. Va finalitzar la carrera d'enginyer de Mines amb premi extraordinari i començà a treballar a les mines de carbó d'Ablaña (Mieres). Després passà a treballar al sector siderúrgic a la factoria de Corrales de Buelna (Santander) de Nueva Montaña Quijano, de la que en serà gerent el 1956.
El 1959 va iniciar la seva marxa en les mines de fosfats del Sàhara Espanyol, on el 1969 va ser nomenat primer President executiu de la Societat Fosfats de Bucraa (Fos Bucraa), càrrec que desenvolupà fins a 1970.
En 1969 va ser nomenat per Hassan II president de l'Oficina Xerifiana de Fosfats: (OCP), amb seu a París. En 1970, Claudi Boada i Villalonga President de l'INI, encarrega a Álvarez Miranda la Direcció general de Mineria i Siderúrgia de l'institut, des d'on va dirigir la reestructuració dHunosa, l'adquisició de Uninsa i la seva fusió amb Ensidesa que va presidir de 1973 a 1975.
Aquest any va ser nomenat ministre d'Indústria. Després del seu cessament en el ministeri, va presidir el Consell Superior del Ministeri d'Indústria i Energia, i des de 1977, el Fòrum Atòmic Espanyol. En 1978 va ser nomenat vicepresident del Fòrum Atòmic Europeu (FORATOM), del que més tard va ser President en 1980, realitzant una important labor pro-indústria atòmica. També va ensenyar a diverses escoles tècniques d'enginyers.
Ha estat guardonat amb la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil, la Gran Creu de l'Orde de Carles III i la Gran Creu del Mèrit Militar.

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008
* ↑ Alfonso álvarez Miranda a l'Enciclopedia de Oviedo
* ↑ Juan José Azulgaray. Personajes de mi vida. Ediciones Encuentro, 2003, p.32.
* ↑ Alfonso Álvarez Miranda, ex ministro de Industria a El Mundo, 1 de desembre de 2003
* ↑ Notícia a El País, 21 de maig de 1980
* ↑ Alfonso Álvarez Miranda, ex ministro de Industria a El País, 1 de desembre de 2003

## Enllaços externs

* Notícies sobre Alfonso Álvarez Miranda a El País
# Elles i jo

Elles i jo (originalment en francès, Elles et Moi) és una pel·lícula francoespanyola del 2008 dirigida per Bernard Stora i dividida en dues parts. S'ha doblat al català per TV3.

## Sinopsi

Gener de 1939. La caiguda de Barcelona declara la derrota dels republicans espanyols, i 500.000 persones es veuen obligades a exiliar-se. Arribades a França, desarmen i internen els homes en camps, i traslladen les seves famílies a campaments improvisats, molts a Ardecha. Elles i jo segueix el destí de la família Esteva durant aquells mesos terribles i els cinc anys de guerra que seguiran.
Mentre en Lluís es nega a acceptar la derrota i somia amb una victòria futura, la Pilar busca sobretot sobreviure i criar els seus fills, l'Isabel i l'Ignacio. Ella sap que aquest nou país serà seu durant molt de temps i malgrat les dificultats, intenta integrar-se. Seixanta anys després, Isabel Esteva, convertida en una dissenyadora de moda de fama mundial, recorda la seva vida problemàtica.

## Repartiment

* Ariadna Gil: Pilar Esteva
* Àstrid Bergès-Frisbey: Isabel Esteva
* Danielle Darrieux: Isabel Esteva als 80 anys
* Montserrat Carulla: Esperanza, mare de la Pilar
* Julie Depardieu: Alice Brunetti
* Jean-Pierre Marielle: Emile de Montellier
* Nicolas Vaude: Henri de Montellier
* Martine Chevallier: Blanche de Montellier
* Isabelle Sadoyan: Madame Bonel
* Guillaume Gallienne: Robert
* Bernard Blancan: Rafael
* Luis Rego: Jo Morales
* Serge Riaboukine: Warrant Rouquette
* Anouchka Vézian: dona de l'estació de Le Pouzin

## Referències

* ↑ «TV3 estrena "Elles i jo" amb Ariadna Gil i Àlex Brendemühl», 11-10-2008. [Consulta: 1r octubre 2022].

## Enllaços externs

* Elles i jo (1/2) a TV3
* Elles i jo (2/2) a TV3
# Elles

Elles o Elless (àrab: الآس, al-Ās) és un jaciment arqueològic de Tunísia situat al sud d'Es Sers, a uns 18 km d'aquesta ciutat, a la vora de la petita vila d'Elles, a la governació del Kef.
S'hi han fet troballes de restes prehistòriques.
També s'hi ha localitzat algunes tombes tardanes, del segle ii aC, que estan en força bon estat; les més ben conservades fins i tot es poden visitar. La número 16, la més ben conservada, té sis cambres i probablement fou el lloc d'enterrament d'una família notable.
Hi ha també algunes restes de les èpoques númida i romana.
Viccionari
# Enna-Dagan

Enna-Dagan va ser rei (lugal) de Mari, una important ciutat-estat de Mesopotàmia, en una data indeterminada, però segurament cap a l'any 2340 aC.
Va succeir Nizi, que durant el seu regnat ja fa menció d'Enna-Dagan. És conegut especialment per una carta conservada a les Tauletes d'Ebla que va dirigir al rei d'Ebla on l'informava de l'expansió territorial que havia iniciat el regne de Mari pujant pel curs superior de l'Eufrates fins a la regió d'Emar i Hashum. Segons els estudiosos, el document parla d'una sèrie de campanyes de conquesta que van emprendre diversos reis de Mari, que havien limitat (encara que temporalment) els interessos comercials, econòmics i polítics d'Ebla. Sembla clar que Mari va exercir durant un període indeterminat una hegemonia política i econòmica sobre el curs mitjà de l'Eufrates. La carta fa referència a diversos reis de Mari: Saumu, Ishrup-Shar i Iblul-El que també era rei d'Abarsal, i que havien iniciat el període d'expansió del seu país.

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Síria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 40. ISBN 9788446019497.
# Els captius

Captivi o Els captius és una de les obres més celebrades del comediògraf llatí Plaute. Encara que predomina l'humor com en la resta de les seves obres, el mateix Plaute, en el pròleg, n'indica una diferència en el to. Alguns temes estan tractats de manera relativament seriosa, si més no per a Plaute.

## Argument

L'argument d'Els captius és ben senzill. Es tracta del sacrifici d'un esclau per a salvar el seu amo, i dels sofriments i angoixes d'un pare per l'amor dels seus fills.
Un general anomenat Hegió té dos fills. L'un, el roben els pirates quan és molt jove, i l'altre cau presoner dels etolis. Hegió compra dos joves presoners dels etolis, Filòcrates i Tíndar, amo i esclau respectivament, i vol bescanviar el seu fill per Filòcrates. Per això, envia a Etòlia l'esclau Tíndar, perquè arregli el canvi amb el pare de Filòcrates. Anteriorment a això, els dos joves havien intercanviat les identitats, i el que marxa en realitat és Filòcrates. Quan Hegió se n'adona, castiga Tíndar. Però Filòcrates torna amb el fill d'Hegió per a salvar el seu esclau. Es descobreix que Tíndar, l'esclau fidel i sacrificat, és l'altre fill d'Hegió, el qual van robar els pirates quan només era un nen.

## Referències

Aquest article conté material de les Lliçons de literatura clàssica llatina (1882) d'Antonio González Garbín, que es troba en el domini públic.
# Sala Augusta (Maó)

La Sala Augusta de Maó es construeix l'any 1950 com una sala de programacions infantils i juvenils, però anteriorment va ser fàbrica de sabates, garatge, pista de patinatge i de ball, i cinema d'actualitats. L'any 1984 passa a ser municipal i, al mateix temps, és remodelada. Després de ser remodelada va ser utilitzada un parell d'anys com a sala polivalent. Poc després va ser tancat per descobrir que l'edifici era malalt d'aluminosi. Actualment part del equip de govern del ajuntament de Maó vol convertir l'edifici en el futur conservatori de música, cosa que no tots els partits hi són d'acord.

## Bibliografia

* 2003. Diccionari del Teatre de les Illes Balears. Lleonard Muntaner, edicions i Publicacions de l'Abadia de Montserrat. Vol 1
# Cabana d'era de l'Arimany

La Cabana d'era de l'Arimany és una cabana de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cabana de planta rectangular (9 x 7 m), coberta a tres vessants i amb el carener perpendicular a la façana situada a ponent. La tercera vessant desguassa a Est. Per aquesta façana està adossada a un gran cos de corts de totxo. El pilar central està desplaçat cap a l'interior de la cabana i sosté el carener a través d'una biga de fusta. Sobre ell s'aguanten dos cavalls que sostenen la tercera vessant. La façana Nord i Est presenten dos portals. El pilar central està datat (1728).

## Història

Cabana relacionada amb l'Arimany.
La trobem registrada als fogatges de les "Parròquies del terme de Corcó, St. Jolia de Cabrera, St. Llorens Dosmunts, St. Bartomeu Sagorga, St. Vicens de Casserres y St. Martí Çescorts, fogajat a 11 d'octubre 1553 per Bartomeu Bertrana balle com apar en cartes 241", on consta un tal "Pere Arimany".

## Referències

* 1 2 3 «Cabana d'era de l'Arimany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Allotoca zacapuensis

Allotoca zacapuensis és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 30-32.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (17 °C-20 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Zacapu (Michoacán, Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 «Allotoca zacapuensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Royle (cràter)

Royle és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 6,1 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim baixkir, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Royle». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# (6239) Minos

(6239) Minos (designació provisional 1989 QF) és un objecte proper a la Terra de dimensions inferior al quilòmetre, classificat com a asteroide potencialment perillós del grup Apol·lo. Va ser descobert el 31 d'agost de 1989 per la parella d'astrònoms estatunidencs Carolyn i Eugene Shoemaker a l'Observatori Palomar de Califòrnia.
L'asteroide té un període de rotació de 3,6 hores i mesura aproximadament 0,5 km de diàmetre. Fa freqüents aproximacions properes a Mart, la Terra i Venus.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 11 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=6239.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «(6239) Minos». NEODyS. University of Pisa.
* ↑ Plantilla:Cite SBDB

## Enllaços externs

* (6239) Minos a la JPL Small-Body Database
** Aproximació · Descobriment · Efemèrides · Diagrama orbital · Elements orbitals · Paràmetres físics
# A Yellow Bird

A Yellow Bird és una pel·lícula dramàtica del Singapur del 2016 escrita i dirigida per K. Rajagopal. És una coproducció entre França i Singapur. Tracta de com un indi de Singapur que ha eixit de la presó i intenta refer la seua vida. Mostra de manera molt obscura i realista la vida dels exconvictes i la prostitució i mostra diàleg en tàmil, mandarí, anglès i hokkien.
El repartiment és el següent: Sivakumar Palakrishnan com a Siva, Huang Lu com a Chen Chen i Seema Biswas com la mare de Siva.
Ha rebut crítiques negatives.

## Referències

* ↑ «A Yellow Bird». FilmAffinity. [Consulta: 29 març 2018].
* 1 2 3 «'A Yellow Bird': Cannes Review». Hollywood Reporter, 2016 [Consulta: 29 març 2018].
* 1 2 «Cannes Film Review: ‘A Yellow Bird'». Variety, 2016 [Consulta: 29 març 2018].
# Adriatica Ionica Race

L'Adriatica Ionica Race és una competició ciclista per etapes que es disputa a Itàlia des del 2018. La cursa te com a objectiu promoure les regions de nord-est entre la mar Adriàtica i la mar Jònica. Forma part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 2.1.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2018 | Iván Ramiro Sosa Cuervo | Giulio Ciccone | Ildar Arslànov |
| 2019 | Mark Padun | Ben Hermans | James Knox |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Lorenzo Fortunato | Merhawi Kudus | Vadim Pronskiy |
| 2022 | Filippo Zana | Natnael Tesfatsion | Vadim Pronskiy |
| 2023 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2024 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Referències

* ↑ «Adriatica Ionica Race - L'idée». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 6 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2018-07-14 a Wayback Machine. (italià)
# Abu-Ishaq al-Ilbirí

Abu-Ishaq Ibrahim ibn Massud ibn Saïd at-Tujibí al-Ilbirí, conegut simplement com a Abu-Ishaq al-Ilbirí (finals del segle x - 1067) fou un poeta andalusí originari de Medina Elvira (Ilbira). En els seus poemes va prendre posició contra la influència dels jueus al regne de Granada i contra les atribucions excessives al visir jueu Samuel ibn Nagrella i després al seu fill Yosef que el va succeir en el càrrec el 1056/1057. L'emir Badis ibn Habús li va assignar residència forçosa a la ràbita d'Al-Ukab a la serra d'Elvira; llavors va escriure un famós poema que fou una de les causes de la revolta de Granada que va derivar en pogrom el 30 de desembre de 1066, en el que va morir Josep ben Samuel i tres mil jueus.

## Bibliografia

* E. Garcia Gómez, Un alfaquí español: Abu Ishaq de Elvira, Madrid i Granada, 1944