OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Meerschautita

La meerschautita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor d'Alain Meerschaut (n. 1945), antic director de recerca del CNRS, per la seva destacada contribució a la definició i estudi de l'estructura cristal·lina de noves sulfosals de plom i antimoni d'origen hidrotermal als Alps Apuans.

## Característiques

La meerschautita és una sulfosal de fórmula química (Ag,Cu)₆Pb$_{43-2x}$Sb$_{44+2x}$S$_{112}$O$_x$ (x ~0.5). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, sent publicada per primera vegada el 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la meerschautita hauria de pertànyer a "02.H - Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Cu, Ag, Fe, Sn i Pb» juntament amb els següents minerals: aikinita, friedrichita, gladita, hammarita, jaskolskiïta, krupkaïta, lindströmita, meneghinita, pekoïta, emilita, salzburgita, paarita, eclarita, giessenita, izoklakeïta, kobellita, tintinaïta, benavidesita, jamesonita, berryita, buckhornita, nagyagita, watkinsonita, museumita i litochlebita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 19649.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Pollone, situada a Valdicastello Carducci, a la província de Lucca (Toscana, Itàlia), on es troba en forma de cristalls prismàtics associada a altres minerals com l'esfalerita, el quars, ala pirita, la boulangerita o la barita. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Meerschautite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 desembre 2021].
# Selecció femenina de futbol de Portugal

La selecció femenina de futbol de Portugal representa a Portugal a les competicions futbolístiques femenines de seleccions nacionals. Ocupa la posició 40 al Ranking FIFA, i l'Eurocopa 2017 és la primera fase final per a la que es ha classificat. Per altra banda és l'anfitriona de la Copa d'Algarve, la principal competició de seleccions no oficial de la modalitat.

## Actual plantilla

Convocatòria per al repechage contra Romania de la classificació per a l'Eurocopa 2017, a octob re de 2016. Les banderes representen la lliga on juga la jugadora.
| Porteres | Porteres | Defenses | Defenses | Centrecampistes | Centrecampistes | Davanteres | Davanteres |
| 01 | Jamila Martins | 02 | Filipa Rodrigues | 06 | Patrícia Gouveia | 10 | Ana Leite |
| 12 | Patrícia Morais | 03 | Raquel Infante | 07 | Cláudia Neto | 16 | Diana Silva |
| | | 04 | Sílvia Rebelo | 08 | Andreia Norton | 18 | Carolina Mendes |
| | | 05 | Matilde Fidalgo | 09 | Ana Borges |
| | | 15 | Carole Costa | 11 | Tatiana Pinto | | |
| | | | | 14 | Dolores Silva | | |
| | | | | 17 | Vanessa Marques | | |
| | | | | 19 | Amanda DaCosta | | |
| | | | | 20 | Suzane Pires | | |

## Històric

| Primer partit | França 0-0 Portugal (24/10/1981) |
| Majors victòries | Armènia 0-8 Portugal (17/09/2011) |
| Majors derrotes | Alemanya 13-0 Portugal (15/11/2003) |
| Millor resultat al Mundial |
| Millor resultat als Jocs Olímpics |
| Millor resultat a l'Eurocopa |
| Millor posició al Ranking FIFA | 32ª (2003) |
| Pitjor posició al Ranking FIFA | 47ª (2007) |
| Jugadora amb més internacionalitats | Carla Couto (145) |
| Jugadora amb més gols | Edite Fernandes (39) |
JOCS OLÍMPICS :
| Edició | Classificació | Classificació | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final |
| Edició | | | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final / Bronze |
| 1996 | Mundial 1995 |
| 2000 | Mundial 1999 |
| 2004 | Mundial 2003 |
| 2008 | Mundial 2007 |
| 2012 | Mundial 2011 |
| 2016 | Mundial 2015 |
| MUNDIAL ||||||||||
| Edició | Classificació | Classificació | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final |
| Edició | Fase regular | Play-offs | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final / Bronze |
| 1991 | Eurocopa 1991 |
| 1995 | Eurocopa 1995 |
| 1999 | Rússia ¹ |
| 2003 | Anglaterra ¹ |
| 2007 | Suècia ¹ |
| 2011 | Itàlia ¹ |
| 2015 | Països Baixos ¹ |
| EUROCOPA ||||||||||
| Edició | Classificació | Classificació | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final | Fase final |
| Edició | Fase regular | Play-offs | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final / Bronze |
| 1984 | Itàlia ¹ |
| 1987 |
| 1989 |
| 1991 |
| 1993 |
| 1995 | Itàlia ¹ |
| 1997 | Croàcia ¹ | Dinamarca |
| 2001 | Suïssa ¹ | Itàlia |
| 2005 | Txèquia ¹ |
| 2009 | Escòcia ¹ |
| 2013 | Àustria ¹ |
| 2017 | Finlàndia ¹ | Romania |
¹ Fase de grups. Selecció eliminada mitjor possicionada en cas de classificació, o selecció classifica pitjor possicionada en cas d'eliminació.

## Referències

* ↑ UEFA
* ↑ The Stoppage Time
# Guðni Thorlacius Jóhannesson

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Guðni Thorlacius Jóhannesson (Reykjavík, Islàndia, 26 de juny de 1968) és un polític, politòleg, historiador i professor islandès. Actualment després d'haver guanyat les Eleccions Presidencials, s'ha convertit en el President d'Islàndia.

## Biografia

Guðni és el fill del mestre i periodista Margrét Thorlacius i de la monitora esportiva Jóhannes Sæmundsson. El seu germà Patrekur Jóhannesson és un ex jugador de la selecció d'handbol d'Islàndia. Guðni ha jugat a handbol durant la seva joventut (tant a Islàndia com al Regne Unit).
Guðni es va graduar a Reykjavík, el 1987, i va obtenir una llicenciatura en Història i Ciències Polítiques a la Universitat de Warwick a Anglaterra, el 1991, i un mestratge en Història a la Universitat d'Islàndia, el 1997. També ha estudiat alemany i rus a nivell universitari. el 1999, va completar un grau MST en Història a la Universitat d'Oxford. En 2003 va rebre el doctorat Història a la Universitat Queen Mary de Londres.
Jóhannesson, després de guanyar les Eleccions Presidencials de 2016, amb un 37,9% dels vots, quedant per davant de Halla Tómasdóttir que va rebre el 27,9%, i es va convertir en President d'Islàndia l'1 d'agost, succeint en el càrrec al fins ara cap d'Estat, Ólafur Ragnar Grímsson.

## Referències

* 1 2 Guðmundsson, Hjörtur J. «Hver er þessi Guðni Th.?». Morgunblaðið, 03-05-2016 [Consulta: 12 juliol 2016].
* 1 2 «El historiador Johannesson, elegido presidente de Islandia» (en islandès). El Mundo, 26-06-2016 [Consulta: 12 juliol 2016].
* 1 2 3 4 «Breaking: Iceland elects new President» (en islandès). Morgunblaðið, 26-06-2016 [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ «Lamdi bróður sinn og nennir ekki að djamma: Öll litlu atriðin sem þú þarft að vita um Guðna en skipta kannski mestu máli» (en islandès). DV, 26-06-2016 [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ «Guðni Th. Jóhannesson» (en islandès). Ugla (University of Iceland). [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ Agence France-Presse «Guðni Jóhannesson wins Iceland's presidential election». The Guardian. Agence France-Presse, 26-06-2016 [Consulta: 28 juny 2017].
* ↑ Jóhannsson, By K. «Iceland's new president officially takes office today». IceNews - Daily News, 01-08-2016 [Consulta: 1r agost 2016].
* ↑ Jóhannesson, Benedikt «Inauguration of New President». Iceland Review Online, 01-08-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-01 [Consulta: 6 novembre 2022].
# La Bellière (Sena Marítim)

La Bellière és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 59 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Bellière era de 59 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 27 habitatges eren cases. Dels 19 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Bellière el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 43 persones, 29 eren actives i 14 eren inactives. De les 29 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 3 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una entitat de l'administració pública i 2 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a La Bellière hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 156 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Bellière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Bellière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# ValNet

ValNet va ser l'empresa que agrupava tots els jugadors professionals de pilota valenciana.
Creada el 2005 pels ex-pilotaires Alfred Hernando (Fredi), Daniel Ribera (Ribera II) i per Emili Peris, trinqueter del trinquet El Zurdo de Gandia, n'és gerent l'advocat i jugador professional de raspall Javier Nadal Corral (Dorín). ValNet va revolucionar el món de la pilota garantint uns sous mínims, una preparació física i unes partides setmanals prefixades, tot i que també var generat crítiques pel suposat dirigisme o favoritisme de certs trinquets.
En l'àmbit corporatiu, Val Net formà part de la LPMP (Liga de Pelota a Mano Profesional), entitat que congria empreses de pilota basca espanyoles (Botivolea, Garfe, i Ordago) i franceses (EPB i Pelote Passion), amb l'ànim d'igualar el prestigi de la LEP.M (Liga de Empresas de Pelota a Mano) que formen les dos grans de la pilota basca, Asegarce i Aspe.

## Nòmina de pilotaires de ValNet

| Professionals Adrián I Adrián II Alberto Álvaro Àngel Aucejo Canari Cervera Colau Dani de Benavites Espínola Fageca Fèlix Fran Genovés II | Grau Héctor Herrera Javi Jesús León Melchor Mezquita (retirat el 2007) Miguel Nacho Núñez Oñate Pasqual II Pedro Pere | Pigat III (retirat el 2007) Primi Raül II Salva Santi Sarasol II Solaz Soro III Tato Tino Víctor Voro (retirat el 2007) Pilotaires feridors Miguelín Oltra Pedrito |

## Competicions de relleu

* Escala i corda
** Circuit Bancaixa
** Trofeu Individual Bancaixa
** Copa Diputació
** Màsters Ciutat de València
** Trofeu Vidal
* Frontó
** Open Ciutat de València
** Trofeu Platges de Moncofa

## Referències

* 1 2 3 Arroyo, Paco Cerdà; Mascarell, Purificació Garcia. La revolució va de bo!: La modernització de la pilota valenciana. Universitat de València, 2011-11-28. ISBN 978-84-370-8759-7.
* ↑ «Asociación Valnet» (en castellà). Rasán. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'empresa ValNet Arxivat 2007-03-29 a Wayback Machine.
# Trofeu Oro in Euro

El Trofeu Oro in Euro és una competició ciclista italiana femenina que es disputa pels voltants de Montignoso. La primera edició es disputà el 2008 i fou cursa de categoria 1.2 el 2022 i posteriorment 1.1.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2017 | Arlenis Sierra Cañadilla | Marta Bastianelli | Giorgia Bronzini |
| 2018 | Marta Bastianelli | Ilaria Sanguineti | Chiara Consonni |
| 2019 | Laura Tomasi | Ilaria Sanguineti | Silvia Magri |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Rachele Barbieri | Vittoria Guazzini | Laura Tomasi |
| 2022 | Sofia Bertizzolo | Marta Lach | Silvia Zanardi |
| 2023 | Gaia Realini | Amanda Spratt | Martina Alzini |
| 2024 | Elisa Longo Borghini | Karlijn Swinkels | Ruth Winder |

## Referències

* ↑ «CTROFEO ORO IN EURO - WOMEN'S BIKE RACE» (en italià). federciclismo. [Consulta: 4 març 2024].
* ↑ «Trofeo Oro in Euro – Women’s Bike Race: A Golden Pursuit of Excellence» (en anglès). elite-wheels, 03-03-2024. [Consulta: 4 març 2024].
# José Justiniani Echániz

José Justiniani Echániz (Guanabacoa, Cuba, 4 de juny de 1905 - Rochester (Nova York), Estats Units), 30 de desembre de 1970) fou un pianista cubà instal·lat als Estats Units.
Inicià els seus estudis musicals als set anys sota la direcció del seu pare. El 1915 als continuà amb el professor espanyol Ignacio Telleria, i finalment, ingressà en el Conservatori Falcón, on es començà a rebel·lar la seva vigorosa personalitat artística.
Després d'haver realitzat tots els cursos del professorat de piano com alumne eminent, es dedicà a concertista, conquistant el seu primer clamorós triomf en la Societat de Joves Cristians amb un recital que donà el 3 de juny de 1919 i en el qual executà meravellosament El Carnaval de Robert Schumann.
Als catorze anys inicià les seves excursions per la República, essent digne de recordar el concert que donà en el Teatre Nacional de l'Havana el setembre de 1920, precursor del que oferí el novembre d'aquell mateix any en l'"Arolian Hall" de Nova York.
Com a solista virtuós de piano i acompanyant d'artistes lírics de la talla de Lucrecia Bori i Tito Schipa, de jove va esser aclamat en les principals ciutats dels Estats Units, ja que era un pianista fogós, potent i de gran brillantor, el qual dinamisme i encertada tècnica corresponien fidelment a les obres pianístiques del més gran alè i més complexa estructura, tals com Franz Liszt, Txaikovski, Edvard Grieg, Cèsar Franck i d'altres.
El 1929 donà en la Cultural de Música de Madrid un concert que l'obrí les portes d'Europa com un pianista excel·lent. El 1938 fou professor de l'Escola de Música d'Illinois i el 1945 de l'Acadèmia Eastman de Rochester (Nova York), ciutat en què pràcticament va romandre fins a la seva mort el 1970.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix IV, pàg. 683 ISBN 84-239-4574-X
# Rosa Sansaloni Vercher

Rosa Sansaloni Vercher (Tavernes de la Valldigna, 16 d'abril de 1963) és una esportista valenciana que des de molt jove va destacar en ciclisme i duatló.
Va començar com a ciclista el 1984 i ha aconseguit moltes marques, tant en ciclisme com en duatló. Pel que fa al primer esport, cal destacar: campiona autonòmica en categoria elit femenina en els anys 1989, 1990, 1992, 1993, 1994, 1997, 1999, 2000, 2003 i 2004, i campiona autonòmica en categoria màster 50 femenina en 2018. I pel que fa al segon: subcampiona d'Espanya en categoria veteranes 2005; campiona d'Espanya en totes les categories 2006, i medalla de bronze en el Nacional de 2007.
En el seu palmarés destaca una efemèride: el 4 de març de 1995 va establir per primera vegada el rècord espanyol de l'hora en ciclisme en pista al velòdrom Lluís Puig de València, rodant a una velocitat de 37,885 quilòmetres per hora.
Fins a la seua jubilació forçada, va compaginar l'afició per l'esport amb el seu treball com a administrativa a la localitat que la va veure nàixer, i el 2005 va ser nominada Millor esportista de l'any, a Gandia, per la seua llarga i fructífera trajectòria esportiva (RAA).
Actualment participa en competicions de ciclisme adaptat.

## Referències

* 1 2 Magí, Pau «Rosa Sansaloni, 10 anys afrontant el repte de ser dona ciclista a València». El Periòdic, 01-01-1996.
* ↑ Gimeno, Carlos «La vallera Rosa Sansaloni, subcampeona de España». Las Provincias, 27-04-2005.
* ↑ Redacció «Sansaloni gana el campeonato de España de duatlón». Las Provincias, 26-04-2006.
* ↑ S.T. «La vallera Rosa Sansaloni, medalla de bronce en el Nacional». Levante EMV, 25-04-2007.
* 1 2 Cerdà, Manuel. «tomo 14». A: Gran enciclopedia de la Comunidad Valenciana. Prensa Valenciana, 2005. ISBN 84-87502-47-4. OCLC 803800880.
* ↑ Roca, Santi «Gandia premia a Rosa Sansaloni y Pascual Orengo como mejores deportistas del año». Las Provincias, 24-01-2006.
# Miguel León-Portilla

Miguel León-Portilla (castellà: Miguel León Portilla) (Ciutat de Mèxic, 22 de febrer de 1926 - Ciutat de Mèxic, 1 d'octubre de 2019) va ser un antropòleg i historiador mexicà i autoritat principal en matèria del pensament i la literatura nàhuatl. Des de 1988 és investigador emèrit de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic.
La seva tesi doctoral «La filosofia nàhuatl estudiada en les seves fonts» va ser escrita el 1956 sota l'orientació d'un notable nahuatlato (parlant de nàhuatl), el pare Ángel María Garibay. També va aconseguir reconeixement a través de la traducció, interpretació i publicació de diverses recopilacions d'obres en nàhuatl. León-Portilla ha encapçalat un moviment per entendre i revaluar la literatura nàhuatl, no només de l'era precolombina, sinó també l'actual, ja que el nàhuatl segueix sent la llengua materna d'1,5 milions de persones. Ha contribuït a establir l'educació bilingüe rural a Mèxic.
León-Portilla també ha contribuït a descobrir les obres de fra Bernardino de Sahagún, font primària sobre la civilització asteca. Sahagún va enregistrar el coneixement dels savis nahues (tlamatinimê) en llengua vernacla. A sol·licitud de les autoritats espanyoles, va escriure en castellà una versió d'aquest coneixement en la seva Història de les coses de la Nova Espanya, però la seva obra original, el Còdex Florentí, mai es va publicar. Abans de León-Portilla, el còdex havia estat traduït només un cop (a l'alemany), i encara aquesta versió era incompleta. El novembre de 1998, l'associació Juchimanes de Plata, AC li va atorgar el Premi Juchimán de Plata a través de la Universitat Juárez Autònoma de Tabasco.

## Obres

* La filosofía náhuatl estudiada en sus fuentes (1956).
* Siete ensayos sobre cultura náhuatl (1958)
* Visión de los vencidos (1959).
* Los antiguos mexicanos a través de sus crónicas y cantares (1961)
* El reverso de la conquista. Relaciones aztecas, mayas e incas (1964)
* Tiempo y realidad en el pensamiento maya (1968)
* México-Tenochtitlan, su espacio y tiempos sagrados (1979)
* La multilingüe toponimia de México: sus estratos milenarios (1979)
* Hernán Cortés y la Mar del Sur (1985)
* Cartografía y crónicas de la Antigua California (1989)
* Quince poetas del mundo náhuatl (1993)
* La filosofía náhuatl estudiada en sus fuentes (1993)
* Francisco Tenamaztle (1995)
* La flecha en el blanco (1996)
* Bernardino de Sahagún, pionero de la antropología (1999)

## Referències

* ↑ «Miguel León Portilla murió a los 93 años».
* ↑ Olvera Mijares, Raúl. «Conversación sobre lenguas. Entrevista a Miguel León-Portilla y Ascensión Hernández Trivino». Replicante. Identidades, 2011. [Consulta: 28 agost].
* ↑ «Miembros». Academia Mexicana de la Historia. Arxivat de l'original el 24 de novembre de 2015. [Consulta: 14 octubre 2009].
* ↑ «Miembros honorarios». Seminario de Cultura Mexicana. Arxivat de l'original el 2012-01-12. [Consulta: 17 febrer].
# Scartelaos

Scartelaos és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Scartelaos cantoris (Day, 1871)
* Scartelaos gigas (Chu & Wu, 1963)
* Scartelaos histophorus (Valenciennes, 1837)
* Scartelaos tenuis (Day, 1876)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Day, F., 1871. On the fishes of the Andaman Islands. Proceedings of the Zoological Society of London. 1870 (pt 3): 677-705 (1-29).
* ↑ Chu, Y.-T., C.-L. Chan & C.-T. Chen. 1963. Ichthyofauna of East China Sea. Ichthyofauna East China Sea: i-xxviii + 1-642.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* ↑ Day, F., 1876. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. Fishes India Part 2: 169-368, Pls. 41-78.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Gvardiske (Pervomàiske)

* Per a altres significats, vegeu «Gvardiske».
Gvardiske (en ucraïnès: Гвардійське, en rus: Гвардейское, Gvardéiskoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 772 habitants. Pertany al districte rural de Pervomàiske.

## Referències

* ↑ «Телефонные коды городов Крыма после присоединения». Предложения по отдыху в Крыму. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Приказ Россвязи от 31.03.2014 № 61 «О присвоении почтовых индексов объектам почтовой связи»
# Valeri Pustovóitenko

Valerii o Valeri Pustovóitenko (Валерій Павлович Пустовойтенко, Valerii Pàvlovytx Pustovóitenko) fou confirmat com a primer ministre d'Ucraïna el 16 de juliol de 1997. Va dimitir el 30 de novembre de 1999, en connexió amb la reelecció de Leonid Kutxma per a una nou període. Actualment és cap del Partit Democràtic Popular d'Ucraïna.

## Enllaços externs

* Pàgina de Pustovoytenko Arxivat 2005-10-25 a Wayback Machine. (ucraïnès)
# Trofeu Portus Amanus

El Trofeu Portus Amanus és una regata de rem en banc fix que es va celebrar anualment a Castro Urdiales, Cantàbria des del 1971 fins al 1984.

## Palmarès

| Edició | Any | Guanyador | Segon | Tercer |
| I | 1971 | -- | -- | -- |
| II | 1972 | -- | -- | -- |
| III | 1973 | -- | -- | -- |
| IV | 1974 | Kaiku 2 | Castro | San Sebastián |
| V | 1975 | Castro | Santander | Hernani |
| VI | 1976 | Castro | Hernani | Kaiku |
| VII | 1977 | Hernani | Santurce B | Castro |
| VIII | 1978 | Kaiku | Santurce | Castro |
| IX | 1979 | Santurce | Kaiku | Pedreña |
| X | 1980 | Algorta | Santurce | Kaiku |
| XI | 1981 | Kaiku | Santurce | Castro |
| XII | 1982 | Zumaya | Orio | Santurce |
| XIII | 1983 | Kaiku | Zumaya | Orio |
| XIV | 1984 | Zumaya | Orio | Ciérvana |
# Jucinara Thaís Soares Paz

Jucinara Thaís Soares Paz (Porto Alegre, 3 d'agost de 1993), simplement conegut com Jucinara, és una futbolista brasilera que juga de lateral esquerre al Flamengo de la Série A1.
Jucinara jugava al Corinthians fins que el 2017 fitxa per l'Atlètic de Madrid. Un any després fitxa pel València CF, equip que abandona pel Llevant Unió Esportiva el 2019.
El juny de 2022, signa pel Flamengo.

## Referències

* ↑ «Jucinara Soares, nuevo refuerzo en el lateral». Levante-EMV, 09-07-2019. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «El Levante UD Femenino renueva a la brasileña Jucinara». Levante-EMV, 16-04-2021. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ «Futebol feminino: Flamengo reforça a defesa e anuncia as contratações de Jucinara e Daiane» (en brazilian portuguese). Universo Online, 14-06-2022 [Consulta: 1r gener 2023].