OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Davyna

La davyna és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la cancrinita. Rep el nom en honor de Sir Humphry Davy (17 de desembre de 1778 - 29 de maig de 1829), químic anglès, el primer que va aïllar els elements: potassi, sodi, calci, estronci, bari, magnesi i bor.

## Característiques

La davyna és un silicat de fórmula química (Na,K)₆Ca₂(Al₆Si₆O₂₄)(Cl₂,SO₄)₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la davyna pertany a «09.FB - Tectosilicats sense H₂O zeolítica amb anions addicionals» juntament amb els següents minerals: afghanita, bystrita, cancrinita, cancrisilita, franzinita, giuseppettita, hidroxicancrinita, liottita, microsommita, pitiglianoïta, quadridavyna, sacrofanita, tounkita, vishnevita, marinellita, farneseïta, alloriïta, fantappieïta, cianoxalita, balliranoïta, carbobystrita, depmeierita, kircherita, bicchulita, danalita, genthelvita, haüyna, helvina, kamaishilita, lazurita, noseana, sodalita, tsaregorodtsevita, tugtupita, marialita, meionita i silvialita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Somma, situat al complex volcànic Somma-Vesuvi, a la província de Nàpols (Campània, Itàlia). Ha estat descrita en altres indrets tant de la regió de Campània, com de les de Laci i Toscana. Fora d'Itàlia també ha estat descrita en diverses localitats alemanyes i a l'Egipte.

## Referències

* ↑ «Davyne» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 juliol 2019].
# Dirico

Dirico és un municipi de la província de Cuando Cubango. Té una extensió de 18.590 km² i 14.601 habitants. Comprèn les comunes de Dirico, Xamavera i Mucusso. Limita al nord amb el municipi de Mavinga, a l'est amb el municipi de Rivungo, al sud amb la República de Namíbia, i a l'oest amb el municipi de Calai. Està servida per l'aeroport de Dirico.

## Referències

* ↑ Dirico al web del cens d'Angola
# Terres Esparses

Terres Esparses (en basc Lur Jareak) va ser la denominació que se li va donar al segle xvi als territoris de la província d'Àlaba, en la Corona de Castella, que no pertanyien ni a Vitòria ni a les vint viles medievals alabeses. A partir del segle xviii, es va referir a tot el territori de la província excloent la Germanor i Quadrilla de Vitòria.
Des de 1987 es denomina «Terres Esparses» a una de les tres circumscripcions electorals en les quals es divideix Àlaba per a les eleccions a les Juntes Generals. L'elecció dels procuradors es realitza sobre la base de tres circumscripcions electorals basades en les quadrilles o comarques alabeses: quadrilla de Vitòria, quadrilla d'Aiara i Terres Esparsas, que agrupa les cinc quadrilles alabeses restants: Zuia, Salvatierra, Añana, Kanpezu i Laguardia. Fins a 2003 va escollir 6 procuradors. Des de les eleccions de 2007, Terres Esparses escull 7 dels 51 procuradors.

## Circumscripció electoral

L'elecció dels junteros es realitza sobre la base de 3 circumscripcions electorals basats en les quadrilles o comarques alabeses: Quadrilla de Vitòria (38 apoderats); Quadrilla d'Aiara (6 apoderats) i Terres Esparses, que agrupa les 5 quadrilles restants (7 apoderats).

### Quadrilla de Terres Esparses

* Distribució després de les Eleccions Forals de 2011:
** Partit Nacionalista Basc (PNB): 2
** Bildu (EA-Alternatiba): 2
** Partit Popular (PP): 2
** Partit Socialista d'Euskadi-Euskadiko Ezkerra (PSE-PSOE): 1
* Distribució després de les Eleccions Forals de 2007:
** Partit Nacionalista Basc (PNB): 3
** Partit Popular (PP): 2
** Acció Nacionalista Basca (ANV): 1
** Partit Socialista d'Euskadi-Euskadiko Ezkerra (PSE-PSOE): 1

## Referències

* ↑ Pastor Díaz de Garayo, Enrique. «Glosario de las Juntas Generales de Álava».
* ↑ «Elecciones a las Juntas Generales de las Diputaciones Forales 1979 - 2011». història electoral.com.
* ↑ Cancho, R. «Las Juntas tendrán un procurador más por Tierras Esparsas y uno menos por Vitoria». El Correo, 04-04-2007. Arxivat de l'original el 2014-12-30 [Consulta: 29 desembre 2014].
# Tauler de joc

Un tauler de joc és la superfície, generalment de cartró o de fusta quadrada o rectangular, que s'utilitza en diversos jocs de taula marcant posicions per a les peces o fitxes del joc. El tauler indica els moviments possibles dins del seu reglament o interacciona de qualsevol altra manera amb el seu sistema de joc.
Existeixen diversos tipus de jocs de tauler: amb fitxes, com les dames o el backgammon, amb peces, com els escacs, i mixtes, com el Monopoly. Un tauler de joc específic és l'escaquer, usat per a jocs com les dames o els escacs. En mida natural poden ser l'escenari de representacions teatrals, com en els Escacs Vivents de Xàbia.

## Referències

* ↑ Pons, Carla «Mítica partida la d'este any en el tauler de joc dels Escacs Vivents de Xàbia». La Marina Plaza., 19-07-2016.
# Terras de Bouro

Terras de Bouro és un municipi portuguès, situat al districte de Braga, a la regió del Nord i a la Subregió del Cávado. L'any 2001 tenia 8.350 habitants. Es dividia en 17 freguesies. Limita al nord amb Ponte da Barca i Galícia, a l'est amb Montalegre, al sud amb Vieira do Minho, al sud-oest amb Amares i a l'oest amb Vila Verde.
Població del concelho de Terras de Bouro (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 4091 | 5615 | 8436 | 10206 | 11762 | 10131 | 9406 | 8350 | 7955 |

## Freguesies

* Balança
* Brufe
* Campo do Gerês
* Carvalheira
* Chamoim
* Chorense
* Cibões
* Covide
* Gondoriz
* Moimenta (Terras de Bouro)
* Monte
* Ribeira
* Rio Caldo
* Souto
* Valdosende
* Vilar
* Vilar da Veiga

## Enllaços externs

* Web Municipal
# Terrassa (jardí)

Una terrassa, és una forma del relleu (natural o artificial) que dona als jardins un aspecte específic i esglaonat. És un element on una secció plana elevada, pavimentada o gravada, que dona un relleu o perspectiva. Una terrassa elevada manté una casa seca i proporciona una transició entre el paisatge dur i el paisatge suau.

## Tipus

Hi ha jardins d'una sola terrassa (plans) o un conjunt de terrasses (jardins terrassa). La terrassa principal esta sempre al costat de la casa. Els plans horitzontals sovint estan envoltats per una balustrada i reforçats amb un mur de contenció aixecat al costat del talús. El reforç serveix per a protegir la superfície de la terrassa d'una esllavissada. Es van incorporar escales que connecten nivells individuals als murs de contenció .

## Història

Els jardins adossats eren coneguts a l'antiguitat (Babilònia, països musulmans, Amèrica del Sud), en temps moderns, més populars durant els períodes renaixentistes i barrocs a Itàlia.
Atès que un lloc pla es considera generalment un requisit per a la comoditat i el repòs, la terrassa com a plataforma d'observació elevada va aparèixer primitivament en l'antiga tradició de jardineria persa, on l'hort tancat, o paradís, s'havia de veure des d'una tenda cerimonial. Una terrassa d'aquest tipus va tenir els seus orígens en la pràctica agrícola molt més antiga de terrassa en un lloc inclinat: vegeu Terrassa (agricultura). Els jardins penjants de Babilònia devien ser construïts sobre una muntanya artificial amb terrasses esglaonades, com les d'un zigurat.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». Llengua catalana. [Consulta: 10 febrer 2023].
* 1 2 3 Majdecki, 2007.
* 1 2 Szolginia, 1982.

## Bibliografia

* Szolginia, Witold. Architektura i budownictwo. Warszawa: Wydawnictwa Naukowo-Techniczne, 1982. ISBN 83-204-0291-3.
* Majdecki, Longin. Historia ogrodów tom 1. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN, 2007. ISBN 978-83-01-15087-7.
# Districte de Klatovy

El districte de Klatovy - (txec) Okres Klatovy - és un districte de la regió de Plzeň, a la República Txeca. La capital és Klatovy.

## Llista de municipis

Běhařov - Běšiny - Bezděkov - Biřkov - Bolešiny - Břežany - Budětice - Bukovník - Čachrov - Černíkov - Červené Poříčí - Chanovice - Chlistov - Chudenice - Chudenín - Číhaň - Čímice - Dešenice - Dlažov - Dlouhá Ves - Dobršín - Dolany - Domoraz - Dražovice - Frymburk - Hamry - Hartmanice - Hejná - Hlavňovice - Hnačov - Horažďovice - Horská Kvilda - Hrádek - Hradešice - Janovice nad Úhlavou - Javor - Ježovy - Kašperské Hory - Kejnice - Klatovy - Klenová - Kolinec - Kovčín - Křenice - Kvášňovice - Lomec - Malý Bor - Maňovice - Měčín - Mezihoří - Mlýnské Struhadlo - Modrava - Mochtín - Mokrosuky - Myslív - Myslovice - Nalžovské Hory - Nehodiv - Nezamyslice - Nezdice na Šumavě - Nýrsko - Obytce - Olšany - Ostřetice - Pačejov - Petrovice u Sušice - Plánice - Podmokly - Poleň - Prášily - Předslav - Rabí - Rejštejn - Slatina - Soběšice - Srní - Strašín - Strážov - Sušice - Svéradice - Švihov - Tužice - Týnec - Újezd u Plánice - Velhartice - Velké Hydčice - Velký Bor - Vrhaveč - Vřeskovice - Zavlekov - Zborovy - Železná Ruda - Žihobce - Žichovice
# Districte de Kicukiro

El districte de Kicukiro és un akarere (districte) de Kigali, a Ruanda. La seva capital és al suburbi de Kicukiro. Kicukiro acull un mercat pròsper, diverses ONG i la cerveseria Bralirwa. A més, és la seu de l'Església dels Amics a Ruanda. El districte de Kicukiro també alberga dos importants llocs memorials associats al genocidi ruandès. Aquests són el Centre Memorial del Genocidi de Rebero on hi ha 14.400 víctimes enterrades, i el Centre memorial de Genocidi Nyanza-Kicukiro on van morir 5.000 víctimes després que els soldats belgues que servien a les forces de manteniment de la pau de les Nacions Unides els van abandonar, un acte de covardia sense precedents.

## Sectors

El districte de Kicukiro està dividit en 15 sectors (imirenge): Gahanga, Gatenga, Gikondo, Kagarama, Kanombe, Kicukiro, Kigarama, Masaka, Niboye i Nyarugunga.

## Referències

* Districtes de Ruanda a statoids
* Inzego.doc Arxivat 2018-05-17 a Wayback Machine. — Province, District and Sector information from MINALOC, the Rwanda ministry of local government.
* web del districte de Kicukiro
# Teras

Teras (en grec antic Θήρας), va ser, segons la mitologia grega, l'heroi epònim de l'illa de Tera (actualment Santorí). Fill d'Autesió, pertany al llinatge de Cadme i és descendent d'Èdip.
El seu pare, Autesió, s'havia instal·lat a Esparta, on Argia, germana bessona de Teras, s'havia casat amb l'heràclida Aristodem, amb el que havia tingut dos fills, els bessons Procles i Eurístenes. Al morir Aristodem, va deixar els fills encara petits, i Teras va ser el seu tutor i rei d'Esparta com a regent. Quan els nois van ser majors d'edat, Teras va abandonar el país per no estar sota les seves ordres, i s'establí a l'illa que llavors s'anomenava Cal·liste (la Bellíssima) i que després es va anomenar Tera, l'actual Santorí. Va anar a aquesta illa perquè havia estat colonitzada pels fenicis anteriorment, que eren companys de Cadme, el seu avantpassat. Hi va anar amb un contingent de minies, descendents dels argonautes, desterrats de Lemnos temps enrere i establerts a Lacedemònia. Teras va equipar tres naus i s'instal·la a l'illa, i quan va morir, els illencs canviaren el nom del territori per Tera.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 513. ISBN 9788496061972.
# Quint Antisti Advent

Quint Antisti Advent va ser un polític i militar romà, governador de Britànnia durant la segona meitat del segle ii. Pertanyia a la gens Antístia, una família romana plebea. El seu nom complet era Quintus Antistius Adventus Postumius Aquilinus.
Va servir en les Guerres Pàrtiques sota el comandament de Luci Ver. Comandava una legió, la II Adiutrix. Va ser cònsol els anys 166/167. El seu primer càrrec com a governador va ser a la Germània Inferior i més tard fou enviat a Britànnia al voltant del 175. Si bé la província havia estat pacificada pel seu antecessor, Sext Calpurni Agrícola, als inicis del seu mandat l'emperador Marc Aureli va enviar un contingent de 5.500 homes de cavalleria sàrmata, que donarien origen a la famosa guarnició de Bremetenacum Veteranorum, actualment Ribchester, Lancashire. El seu successor fou Caerellius Priscus, al voltant del 178.

## Referències

* ↑ Salway, Peter. A History of Roman Britain. Oxford: Oxford University Press, 2001, p. 324-326. ISBN 9780192801388.

## Bibliografia

* Anthony Richard Birley, The Roman government of Britain, Oxford University Press, 2005, ISBN 0-19-925237-8. Vegeu-lo a Google Llibres
* Cassi Dió (2004), Historia Romana, Obra completa. Madrid: Gredos. ISBN 978-84-249-2727-1
# Província de Nazca

La província de Nazca o Província de Nasca és una de les cinc províncies dins la regió o departament d'Ica al Perú. La capital d'aquesta província és la ciutat de Nazca. Té una superfície de 5.234,24 km² amb una població (2007) de 57.531. La província de Nazca està dividida en cinc districtes (Changuillo, El Ingenio, Marcona, Nazca i Vista Alegre)cadascun d'ella compta amb un alcalde. Aquesta província es va crear el 23 de gener de 1941. És la segona província del seu departament en superfície. Compta amb l'atractiu turístic de les Línies de Nazca, les quals només es veuen bé des de l'aire.

## Geografia

Presenta valls i rius (rius Ingenio - Changuillo, Aja, Socos, Tierras Blancas, Taruga, Trancas i Poroma) tots ells afluents del Río Grande del Perú. Hi ha grans pampes i turons propis del desert costaner, a la Pampa de San José es troben les famoses línies de Nazca. A l'est de la província ja comença la zona dels Andes.

## Ecologia

Al districte de Marcona hi ha la Reserva de Punta San Juan i l'Ensenada de San Fernando; el primer lloc és el refugi natural de la colònia més nombrosa de Pingüí de Humboldt del Perú i llops marins. A San Fernando hi ha moltes aus productores del guano, pingüins, llops de mar i llúdrigues. Destaca la presència del còndor dels Andes andí i el guanac, essent l'únic lloc de la costa peruana on viuen aquestes espècies.
* Línies de Nazca: figura de l'aranya
* Roca elefant a la costa de la província de Nazca

## Vegeu també

* Línies de Nazca

## Enllaços externs

* Municipalidad Distrital de Marcona (castellà)
* Municipalidad Distrital de Vista Alegre Arxivat 2008-02-01 a Wayback Machine. (castellà)
* Historia de Nazca Arxivat 2016-09-17 a Wayback Machine. (castellà)
* Noticias de Nasca www.nasca.tk Arxivat 2010-11-20 a Wayback Machine. (castellà)
# Pterioides

Els pterioides (Pterioida) són un ordre de mol·luscs bivalves, repartits entre diverses famílies vivents i extintes:

## Referències

* ↑ «ptèrids». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Bieler, R., Carter, J.G.; Coan, E.V. (2010) «Classification of Bivalve families». Pàg. 113-133. A: Bouchet, P.; Rocroi, J.P. (2010), Nomenclator of Bivalve Families. Malacologia 52 (2): 1-184-
# Rafael Bori Llobet

Rafael Bori Llobet (Poblenou, Barcelona, 4 d'abril de 1894 - Barcelona, 15 de desembre de 1938) va ser un publicista i expert en administració d'empreses català.
Fill del professor Antoni Bori i Fontestà, de Badalona, i de Concepció Llobet Funosas. Va ser un dels pioners en les tècniques d'organització comercial i un dels noms més rellevants dels inicis de la publicitat tècnica a Catalunya i Espanya. Va proposar noves formes de modernització de l'administració empresarial i mètodes per arribar al consumidor, sovint important dels EUA noves formes d'organitzar el negoci.
A les dècades de 1920 i 1930 va fer nombroses conferències sobre organització comercial, mètodes d'organització i nous sistemes de publicitat. Va dirigir les edicions de la "Setmana de l'Organització Comercial" i va partipar a l'estranger en congressos com a representant de la publicitat espanyola.
També va escriure nombroses publicacions i llibres sobre la publicitat. Juntament amb Josep Gardó va publicar "La biblioteca de l'home de negocis", una sèrie de volums en els quals es recollien un bon nombre de les seves obres, i que els anys 1932-1933 va ser tot un èxit en el món empresarial.
Va viure al Masnou, on fou publicitari i dependent. El 1916 es casà amb Carmen Giacosa de Settimo Perelló i tingueren dues filles: Rafaela i Carmen. Va ser tècnic de distribució als Laboratoris Cusí i professor i president del patronat de l'Escola de Treball i d'Estudis Secundaris del Masnou durant la Segona República.
Va ser mort durant la Guerra Civil espanyola per la seva ideologia de dretes a la txeca de Sant Elies de Barcelona, on havia estat portat per una comissió del Servei d'Informació Militar (SIM) en el marc de la repressió en la zona republicana.

## Referències

* ↑ Marugán Hernández, Álvaro. «Rafael Bori Llobet». Centro de Documentación Publicitaria. [Consulta: 4 febrer 2017].
* ↑ Revista digital d'història i patrimoni de Badalona, número 1. Museu de Badalona
* 1 2 Toran, Rosa. Historia contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou. Arxiu Municipal, 2017. ISBN 978-84-697-2290-9.
# Què?

Què? (títol original en italià: Che?) és una pel·lícula franco-germano-italiana, dirigida per Roman Polanski. El film, rodat a la Riviera i principalment en italià, es va estrenar el 1972.
Interpretat entre altres per Sydne Rome, Marcello Mastroianni, Romolo Valli i Richard Griffith, la pel·lícula és una comèdia desenfrenada i burlesca, l'única de Polanski. És igualment l'única pel·lícula italiana de Polanski, que no l'estima massa. Per contra Gérard Brach, coguionista, adora aquesta pel·lícula. Ha estat doblada al català.

## Argument

Nancy, una jove estatunidenca, es refugia a la vil·la d'un vell anglès, Noblart, per escapar a una violació. Allà, trobarà una galeria de personatges extravagants i histèrics…

## Repartiment

* Marcello Mastroianni: Alex
* Sydne Rome: Nancy
* Hugh Griffith: Joseph Noblart
* Guido Alberti: el Capellà
* Romolo Valli: Giovanni
* Gianfranco Piancentini: Tony
* Roger Middleton: Jimmy
* Roman Polanski: Moustique

## Producció
### Gènesi del projecte

Després dels problemes de rodatge de la pel·lícula Macbeth, Roman Polanski volia crear una pel·lícula més lleugera de tendència eròtica. En principi, s'havia de dir El dit màgic i contava la història d'una actriu principiant que cau en les mans d'un productor obsés sexual. El paper del productor havia estat proposat a Jack Nicholson que no es va embalar per al projecte. Polanski va decidir llavors fer un guió nou. El productor és un multimilionari excèntric i l'actriu principiant una hippy que viatja amb el mínim d'equipatge.

### Rodatge

El rodatge va tenir lloc l'estiu de 1972 en una vil·la prestada pel productor Carlo Ponti a Amalfi a la província de Salern a la regió Campània. Algunes escenes han estat rodades als estudis Cinecittà de Roma.

### Rebuda

La pel·lícula no tindrà molt d'èxit, i Polanski, després, rodarà la més famosa Chinatown als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Què?». esadir.cat.
* ↑ «Che?». The New York Times.
* ↑ «¿Qué? (1972). Filming Locations». IMDB. [Consulta: 28 desembre 2015].
# Railowsky

Railowsky és el nom d'una llibreria i sala d'exposicions de fotografia, de la ciutat de València (Espanya), que es va fundar l'any 1985. En complir 25 anys, la Universitat Politècnica de València va publicar un llibre monogràfic ressenyant la important labor realitzada, que inclou més de 200 exposicions, que la fa un referent cultural al País Valencià.

## Nom

El nom "Railowsky" es va prendre del cartell que apareix en una fotografia d'entreguerres de Henri Cartier-Bresson, en la qual un home està saltant sobre un toll. En realitat la paraula Railowsky està incompleta a la foto de Cartier-Bresson, perquè li falta una lletra "B" inicial. El cartell anunciava al pianista Brailowsky, especialitzat a interpretar composicions musicals de Chopin.

## Activitats

Entre les exposicions realitzades, a la sala valenciana, destaquen les d'autors com: Alberto Schommer, Ramon Masats, Xavier Miserachs, Bernard Plossu, Juan Manuel Díaz Burgos, Xurxo Lobato, Koldo Chamorro, Juan Manuel Castro Prieto, Franco Fontana, Tina Modotti, Juan Rulfo,...
Com a llibreria, l'any 2005 va rebre el premi de la Generalitat Valenciana a la Difusió del llibre i la promoció de la lectura. La seva principal especialització és en llibres d'imatge i comunicació: fotografia, cinema, periodisme, televisió i vídeo, il·lustració i disseny, art i poesia. Com a espai multiusos, realitza presentacions de llibres, vetllades poètiques, projeccions cinematogràfiques, concerts de música, i cursos de fotografia digital.
L'any 2009 es va crear l'associació cultural -sense ànim de lucre- “Amics de Railowsky”, amb la finalitat de potenciar les activitats culturals que realitza Railowsky.

## Documental Universo Railowsky

Es tracta d'un llargmetratge documental realitzat en clau d'humor sobre les aventures i desventures d'un llibreter a València. A través de la història d'un dia en Railowsky es van desgranant els eterns dubtes del llibreter (Juan Pedro Font de Mora) sobre la conveniència de seguir en aquest negoci complicat de mantenir. Al llarg del documental diferents personatges del món de la fotografia i el llibre animen a Juan Pedro a seguir endavant. Participen en aquest, els fotògrafs Alberto García-Alix, Chema Madoz, Alberto Schommer i Bernard Plossu. També participa la directora de la Fundació Cartier–Bresson.

## Referències

* ↑ VVAA, La mirada amable. 25 Aniversario de la Librería/Fotogalería Railowsky. Valencia, Editorial Universitat Politècnica de València, 2011. ISBN 978-84-8363-659-6
* ↑ Documental dirigit per Rafa Casañ i David Molina. Produït en 2012 per Endora, productora valenciana independent, amb subvenció del IVAC (Filmoteca Valenciana). Durada 61 minuts.
* ↑ El Mundo, C. Valenciana, 3 de desembre de 2012. Historia del librero pertinaz.
* ↑ Universo Railowsky al web dels Goya

## Enllaços externs

* Las Provincias. 37 notícies sobre Railowsky.
* Railowsky. Arxivat 2014-01-10 a Wayback Machine. Llibres de fotografia històrica.
# Ramon Tomàs i Riba

Ramon Tomàs i Riba (Igualada, 24 de setembre de 1957) és un empresari i polític català, alcalde d'Igualdada i diputat al Parlament de Catalunya en la IV legislatura

## Biografia

Llicenciat en ciències empresarials a l'Escola Superior d'Administració i Direcció d'Empreses (ESADE), ha treballat com a administrador i cap comercial en diverses empreses privades. El 1981-1982 fou president de la Jove Cambra d'Igualada. Fou nomenat tinent d'alcalde de Serveis Socials i Relacions Públiques de l'ajuntament d'Igualada per Convergència i Unió de 1984 a 1987, en el període en què Manuel Miserachs i Codina era alcalde de la ciutat.
Ramon Tomàs fou alcalde d'Igualada de juny de 1991 a gener de 1992, moment en què fou destituït arran d'una moció de censura encapçalada per Jordi Aymamí i Roca, del PSC. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1992. Ha estat vicepresident de la Comissió de Control Parlamentari de l'Actuació de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió i de les Empreses Filials.

## Referències

* ↑ Ajuntament d'Igualada, Llistat dels alcaldes d'Igualada Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine.
* ↑ Diputados al parlament de Catalunya a La Vanguardia, 17 de març de 1992.
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la IV Legislatura p. 184