OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Del Sol-Loma Linda

Del Sol-Loma Linda és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 726 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Del Sol-Loma Linda tenia 726 habitants, 209 habitatges, i 175 famílies. La densitat de població era de 101,2 habitants per km².
Dels 209 habitatges en un 48,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 16,7% dones solteres, i en un 15,8% no eren unitats familiars. En el 10,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,3% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.156 $ i la renda mediana per família de 31.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 15.735 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 29.518 $. Aproximadament el 28,6% de les famílies i el 28,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Del Sol-Loma Linda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Del Sol-Loma Linda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Picabaies becut capgrís

El picabaies becut capgrís (Toxorhamphus poliopterus) és una espècie d'ocell de la família dels melanocarítids (Melanocharitidae).
Habita els boscos i vegetació secundària de les muntanyes del centre i est de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Picabaies becut capgrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Srijem

Srijem és una localitat de Croàcia al municipi de Sokolovac, comtat de Koprivnica-Križevci.

## Geografia

Es troba a una altitud de 177 msnm i a 90 km de la capital nacional, Zagreb.

## Demografia

Al cens de 2011, el total de població de la localitat va ser de 213 habitants.
* Gràfica de població de Srijem 1857-2011
# Vladímir Gússev

Vladimir Gússev (nascut el 4 de juliol del 1982 a Nijni Nóvgorod, Rússia) és un ciclista professional rus, professional des del 2004.
Després de guanyar el campionat de Rússia contrarellotge el 2003, el 2004 va passar a professional amb el Team CSC. En la seva primera temporada amb l'equip danès, el seu millor resultat va ser un vuitè lloc a la clàssica Gant-Wevelgem. Això era un presagi del seu futur, ja que Gússev és un corredor que rendeix millor en curses d'un dia, tot i que també és molt competent en curses per etapes.
El 2005 va continuar millorant en les clàssiques, aconseguint una desena posició al Tour de Flandes i una dotzena a la París-Roubaix, dues curses que va guanyar el belga Tom Boonen.
Però el 2006 no va ser tan afortunat. Després d'acabar quart de la París-Roubaix darrere el suís Fabian Cancellara, el seu company d'equip Leif Hoste i el veterà Peter Van Petegem, el jurat el va desqualificar a ell, a Hoste i a Van Petegem per haver creuat un pas a nivell tancat.
Però el 2007 ha estat la seva millor temporada fins ara. A més de revalidar el seu títol de campió de Rússia en contrarellotge, Gússev ha aconseguit la general i una etapa de la Volta a Bèlgica, una victòria a l'etapa reina de la Volta a Suïssa i va portar el mallot blanc de millor jove del Tour de França.
El juliol de 2008 va ser acomiadat per l'Astana Qazaqstan Team després d'un control intern en què donà uns paràmetres sanguinis anormals. Al setembre va participar, formant part d'una selecció de ciclistes russos al Tour of Sotxi, imposant-se en una etapa i la classificació final.
El 2010 va tornar al professionalisme de la mà de l'equip Team Katusha.

## Palmarès

* 2003
** Campió de Rússia en contrarellotge
** 1r al Gran Premi Guillem Tell
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
* 2005
** Campió de Rússia en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Alemanya
** 1r de la Volta a Saxònia
* 2007
** Campió de Rússia en contrarellotge
** 1r de la Volta a Bèlgica i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa i 1r del Gran Premi de la muntanya
* 2008
** Campió de Rússia en contrarellotge
** 1r al Tour of Sotxi i vencedor d'una etapa
* 2010
** Campió de Rússia en contrarellotge
* 2015
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc

### Resultats al Tour de França

* 2007. 38è de la classificació general
* 2011. 23è de la classificació general
* 2012. Abandona (16a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. 93è de la classificació general
* 2006. 23è de la classificació general
* 2010. 17è de la classificació general
* 2013. 62è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 45è de la classificació general
* 2013. 65è de la classificació general
* 2014. 60è de la classificació general

## Referències

* ↑ Astana despide a Gusev por sospehas de dopaje a marca.com (25 de juliol de 2008) (castellà)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net'
# Rosa Conde Gutiérrez del Álamo

Rosa Conde Gutiérrez del Álamo (Ronda, Andalusia 1947) és una sociòloga i política andalusa, que fou Ministra Portaveu del Govern sota la presidència de Felipe González.

## Biografia

Va néixer el 7 de setembre de 1947 a la ciutat de Ronda, població situada a la província de Màlaga. Va estudiar ciències polítiques a la Universitat Complutense de Madrid, i entre 1971 i 1983 fou professora d'Estructura Social i Sociologia Familiar en aquesta universitat al mateix temps que va treballar com a analista del Gabinet d'Estudis del Ministeri de Treball. El 1983 va començar a treballar al Centre d'Investigacions Sociològiques (CIS), arribant a ser-ne la directora l'any 1987.

## Activitat política

El 12 de juliol de 1988 va ser nomenada Ministra Portaveu del Govern per part del president Felipe González en la remodelació del govern, càrrec que va mantenir fins al 1993. En les eleccions generals de 1989 fou escollida diputada al Congrés per la província de Jaén, càrrec que va repetir en les eleccions de 1993. En les eleccions de 1996 fou novament escollida diputada, aquest cop per la circumscripció de Madrid; fou novament escollida en les eleccions de 2000.
En deixar el càrrec de Portaveu del Govern va ocupar entre 1993 i 1996 la Secretaria General de la Presidència del Govern.
Actualment és directora de la Fundació Carolina.

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Rosa Conde al Congrés dels Diputats
* (castellà) Informació de Rosa Conde a elpais.com
# Marquesat de Miribel

La senyoria de Miribel fou una jurisdicció feudal de la regió de Bugei.
Va pertànyer al comtes de Chalon. Guillem de Chalon va donar la senyoria a la seva filla Beatriu amb motiu del seu enllaç (1185) amb Ulric senyor de Baugé i Bresse. El fill del matrimoni, Guiu, nascut vers 1186, se'n va anar poc després de 1200 a Terra Santa, i se li va donar el títol de Senyor de Miribel. Es va casar probablement abans de marxar i va morir a Palestina vers el 1210. Va deixar una filla Margarida i com que havia pres el títol fou declarada hereva tot i els drets feudals que van romandre a la casa de Baugé i Bresse (l'hereu fou Reinald, germà de Guiu). Margarida fou casada amb pocs anys amb Hubert V senyor de Beajeau (15 de juliol de 1219) incorporant-se així als dominis del Beaujeu. El 1348 fou conquerida pel delfí del Vienès i annexionada als seus dominis. El 1354 en fou reconeguda la possessió a Savoia. El segle xvi Miribel fou donat en feu a Joan Lluís Coste, comte de Châtillon, i després a Enriqueta de Savoia, marquesa de Villars; les baronies de Miribel, Loyette, Montellier i Sathonay foren erigides en marquesat pel tractat de Montluel, el 21 d'octubre de 1579. En la guerra entre Savoia i França els francesos la van ocupar el 9 de març de 1594 i va restar francesa pel tractat de pau de Lió de 1601. Enriqueta de Savoia, viuda, es va casar en segones noces amb Carles de Lorena duc de Mayenne, i va poder conservat el marquesat però com a feu francès. Va cedir el marquesat a la seva filla Gabriela (28 d'agost de 1611) casada amb Joan de Saulx vescomte de Tavanes; el seu fill Enric Saulx serà el següent marqués; va morir l'11 d'octubre de 1653 sense fills i el marquesat va passar a una altra branca de la família Saulx representada per Noel comte de Beaumont, que va morir el 1679 i va deixar com a successor al seu fill Lluís Armand Maria Saulx de Tavanes, baró de La Marca i senyor de Chambole. El seu fill Lluís Enric Saulx Tavanes fou l'hereu i va morir solter a París el 13 de gener de 1747. Els seus hereus van vendre el marquesat a Lluís Chapuis, senyor de Margnola que el 1763 va cedir el títol al senyor de Juis que el va vendre el 1767 al senyor de Pure, que no el va arribar a pagar, i era marquès encara quan va esclatar la revolució i les prerrogatives nobiliàries foren suprimides la nit del 4 al 5 d'agost de 1789.

## Llista de marquesos de Miribel

* Enriqueta de Savoia 1579-1611
* Gabriela Després 1611-1630
* Enric Saulx 1630-1653
* Noel de Saulx comte de Beaumont 1653-1679
* Lluís Armand Maria Saulx Tavanes 1679-1715
* Lluís Enric de Saulx Tavanes 1715-1747
* Lluís Chapuis 1747-1763
* Senyor de Juis 1763-1767
* Senyor de Pure 1767-1789
* Abolició 1789.
# Saint-Flour

«Saint-Flour» té aquests significats:
* Saint-Flour (Puèi Domat), municipi francès al departament del Puèi Domat
* Saint-Flour (francès) Sant Flor (occità), municipi francès al departament de Cantal (regió d'Alvèrnia)
* Saint-Flour-de-Mercoire, municipi francès al departament del Losera
* Anglards-de-Saint-Flour, municipi francès al departament del Cantal
* Bisbat de Saint-Flour.
* Cantó de Saint-Flour-Sud
* Districte de Saint-Flour
* Planèze de Saint-Flour, altiplà volcànic que forma part dels Monts del Cantal
# Ventrifossa fusca

Ventrifossa fusca és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 61 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 700 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar de les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert C. H. & Hubbs C. L. 1920. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The macrouroid fishes of the Philippine Islands and the East Indies. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 1 (pt 7). 369-588.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Sazonov, Y.I. i T. Iwamoto, 1992. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) of the Nazca and Sala y Gómez ridges, southeastern Pacific. Proc. Calif. Acad. Sci. 48(2):27-95.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Picabaies galtagroc

El picabaies galtagroc (Oreocharis arfaki ) és una espècie d'ocell de la família dels paramítids (Paramythiidae) i única espècie del gènere Oreocharis (Salvadori, 1876).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes 1500-2750 m, de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Picabaies galtagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Sridhara

Sridhara (bengalí: শ্রীধর আচার্য) (Bengala, c. 870 - c. 930), també anomenat Śrīdharācārya, fou un matemàtic indi, probablement del segle x. Res es coneix de la seva vida, fins al punt que la seva datació ha estat controvertida.

## Obra

Es conserven, parcialment, dues obres seves d'aritmètica: el Patiganita i el Patiganitasara o Trisatika (un resum de l'anterior). Els dos llibres estan escrits en vers (com era habitual a l'Índia en aquella època) i no donen demostracions de les fórmules que proporcionen.
La fórmula més original que s'hi troba és la de l'equació de segon grau que, explicada en vers, és com segueix:
    Multiplica les dues bandes de l'equació per quatre vegades el coeficient de la incògnita al quadrat. Afegeix a les dues bandes el quadrat del coeficient de la incògnita. Aleshores, treu l'arrel quadrada.
En notació moderna seria: Equació original
    $ax^{2}+bx=c$
En multiplicar per $4a$
    $4a^{2}x^{2}+4abx=4ac$
En afegir $b^{2}$
    $4a^{2}x^{2}+4abx+b^{2}=4ac+b^{2}$
En treure l'arrel quadrada
    $2ax+b={\sqrt {4ac+b^{2}}}$
No dona cap indicació sobre si cal prendre els dos valors en treure l'arrel quadrada.
Alguns autors li atribueixen altres tractats matemàtics, com el Ganitapancavismi, però la seva autoria és més que dubtosa.

## Referències

* ↑ Sen i Agarwal, pàgina 35, el situen al segle v; Gupta, pàgina 2017, i Puttaswami, pàgina 209, el situen al segle viii, mentre O'Connor i Robertson el situen al segle x
* ↑ Gupta, 2008, p. 2017.
* ↑ Puttaswami, 2012, p. 209-210.
* ↑ Hayashi, 1995, p. 233 i ss.

## Bibliografia

* Gupta, R.C.. «Sridhara». A: Selin, Helaine (ed). Encyclopaedia of the History of Science, Technology, and Medicine in Non Western Cultures (en anglès). Nova York: Springer, 2008, p. 2017-2018. ISBN 9781402045592.
* Hayashi, T. «Sridhara's authorship of the mathematical treatise Ganitapancavimsi» (en anglès). Historia Scientiarum, Vol. 4, Num. 3, 1995, pàg. 233-250. ISSN: 0285-4821.
* Puttaswami, T.K.. «Capítol 8». A: The Mathematical Achievements of Pre-Modern Indian Mathematicians (en anglès). Londres: Elsevier, 2012, p. 209 i ss.. ISBN 9780123979131.
* Sen, Syamal K.; Agarwal, Ravi P. Zero: A Landmark Discovery, the Dreadful Void, and the Ultimate Mind (en anglès). Elsevier, 2016. ISBN 978-0-08-100774-7.
La seva obra ha estat editada a:
* Shukla, Kripa Shankar. The Patiganita of Sridharacarya with an ancient Sanskrit commentary (en anglès). Lucknow: Lucknow University, 1959.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Sridhara» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Pingree, David. «Sridhara» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 21 agost 2013].
# Víctor Espárrago Videla

Víctor Rodolfo Espárrago Videla (Montevideo, 6 d'octubre de 1944), és un exfutbolista i entrenador de futbol uruguaià.

## Com a futbolista

Espárrago jugava de migcampista i va destacar a les files del Nacional, equip en el qual hi va militar en una primera etapa entre 1966 i 1973. En eixe període guanya cinc cops el campionat local i la Copa Libertadores de 1971. La resta de la dècada la juga a la lliga espanyola, primer al Sevilla FC (en Segona Divisió) i després al Recreativo de Huelva, on ascendeix a la màxima categoria el 1978. Retorna a Nacional, on penja les botes el 1981.

## Carrera internacional

Va formar part de la selecció de futbol de l'Uruguai en 67 ocasions entre 1970 i 1974. Va ser part del conjunt charrúa que va aconseguir la quarta plaça al Mundial de futbol 1970. En aquest torneig, va marcar un controvertit i decisiu gol al temps afegit de l'eliminatòria dels quarts de final, davant la Unió Soviètica.

## Com a entrenador

Després de retirar-se, el 1985, va iniciar la seua etapa a les banquetes, que s'ha desenvolupament a la lliga espanyola. Després de dos anys a Segona amb el Recreativo de Huelva, el 1987 debuta a la primera divisió al prendre les regnes del Cadis CF. Durant la dècada següent entrena diverses formacions a la màxima categoria, assolint la classificació per a la Copa de la UEFA amb el València CF.
El 2004, després de set anys retirat de les banquetes, retorna a Cadis CF, equip amb el qual assoleix l'ascens a la màxima categoria. Però, només hi dura un any i el 2006 baixen a Segona. Espárrago tindrà una tercera etapa amb l'equip cadista el 2010, però no pot evitar un nou descens, ara a Segona Divisió B.

## Enllaços externs

* Fitxa a BDFutbol.com
Víctor Espárrago amb l'Uruguai - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de l'Uruguai – Copa del Món de futbol 1966
1 Mazurkiewicz •
2 Troche •
3 Manicera •
4 Forlán •
5 Gonçalves •
6 Caetano •
7 Cortés •
8 Urruzmendi •
9 Sasía •
10 Rocha •
11 Pérez •
12 Sosa •
13 Díaz •
14 Emilio Álvarez •
15 Ubiña •
16 Eliseo Álvarez •
17 Salva •
18 M. Viera •
19 Silva •
20 Ramos •
21 Espárrago •
22 Taibo •
Seleccionador: O. Viera
Selecció de futbol de l'Uruguai – Copa del Món de futbol 1970
1 Mazurkiewicz •
2 Ancheta •
3 Matosas •
4 Ubiña •
5 Montero Castillo •
6 Mujica •
7 Cubilla •
8 Rocha •
9 Espárrago •
10 Maneiro •
11 Morales •
12 Santos •
13 Sandoval •
14 Cámera •
15 Fontes •
16 Caetano •
17 Bareño •
18 Gómez •
19 Zubía •
20 Cortés •
21 Losada •
22 Corbo •
Seleccionador: Hohberg
Selecció de futbol de l'Uruguai – Copa del Món de Futbol 1974
1 Mazurkiewicz •
2 Jáuregui •
3 Masnik •
4 Forlán •
5 Montero Castillo •
6 Pavoni •
7 Cubilla •
8 Espárrago •
9 Morena •
10 Rocha •
11 Corbo •
12 Santos •
13 de Simone •
14 Garisto •
15 González •
16 Cardaccio •
17 Jiménez •
18 Mantegazza •
19 Milar •
20 Silva •
21 Gómez •
22 Fernández •
Entrenador: Porta :
# Vidal Benvenist Saporta

Vidal Benvenist Saporta (segle XIII - segle XIV) va ser un traductor de l'àrab al català.
Va sre un dels dos metges jueus de Saragossa que durant quinze mesos dels anys 1296-1297 van traduir un text mèdic de l'àrab al català. Havien rebut l'encàrrec de Jaume II que assegurava "necessitar" els textos. El seu company de traducció va ser Benvenist ben Benvenist també anomenat Avenbenvenist i resident a Vilafranca del Penedès. Per la feina els traductors van rebre un salari de dos sous barcelonesos diaris de la batllia de Barcelona mentre durés la seva tasca més el paper i els vestits que necessitessin. Cada mes els traductors havien de lliurar la feina feta.
Deu anys després de l'encàrrec, el 1306, el batlle va comunicar a la reina que encara no havia pogut pagar la traducció, que ascendia a 1126 sous. La traducció de Benvenist és la primera d'un text mèdic que es coneix en català i un dels primers textos científics. El document traduït podria ser un regiment de sanitat o un compendi de medicina pràctica, potser l'enciclopèdia mèdica Tasnif, però en qualesvol cas la traducció no s'ha conservat.

## Referències

* ↑ Juan Vernet Ginés; Ramon Parés i Farràs La ciència en la història dels Països Catalans: Dels àrabs al Renaixement. Universitat de València, 2004, p. 347.
* ↑ Llengua & literatura: revista anual de la Societat Catalana de Llengua i Literatura. Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 484.
* 1 2 Lluís Cifuentes i Comamala. La ciència en català a l'Edat Mitjana i el Renaixement. Edicions Universitat Barcelona, 2006, p. 62–. ISBN 978-84-475-3120-2.
# Vô Tranh

Vô Tranh és una comuna rural (xã) i poble del districte Lục Nam, província de Bắc Giang, al nord-est del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Ministry of Public Information in Vietnam». Arxivat de l'original el 2012-08-20. [Consulta: 1r gener 2019].
# Võ Văn Thưởng

Võ Văn Thưởng (Hải Dương, 13 de desembre de 1970) és un polític vietnamita, actual president de la República Socialista del Vietnam des de març de 2023, membre del Politburó del Partit Comunista del Vietnam des de 2016, així com membre d'Assemblea Nacional del Vietnam. És el president més jove a assumir el càrrec, així com membre permanent més jove del Secretariat del Comitè Central del Partit en la història del Partit Comunista del Vietnam.
Té un mestratge en filosofia i un títol avançat en teoria política.

## Antecedents i educació

Võ Văn Thưởng va nàixer el 13 de desembre de 1970 en Hai Duong, República Democràtica del Vietnam. La seua família va abandonar el sud durant la Guerra del Vietnam, així que ell va nàixer i va créixer al nord. En 1988, es va especialitzar en filosofia marxista-leninista en la Facultat de Filosofia de la Universitat General de Ciutat Ho Chi Minh. En 1992, es va graduar com a Llicenciat en Filosofia. Després d'això, va obtenir un mestratge en filosofia en la Universitat de Ciències Socials i Humanitats, Universitat nacional de la Ciutat Ho Chi Minh, i va rebre un Mestratge en Filosofia en 1999. El 18 de novembre de 1993, va ser admès en el Partit Comunista del Vietnam i es va convertir en membre oficial el 18 de novembre de 1994. També va assistir a cursos en l'Acadèmia Nacional de Política d'Ho Chi Minh, on va rebre un títol avançat en teoria política.

## Referències

* ↑ «Tiểu sử Đồng chí Võ Văn Thưởng». Tư liệu Văn kiện Đảng Cộng sản Việt Nam. Arxivat de l'original el 12 de gener de 2021. [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ «Hồ sơ ấn tượng của tân Trưởng ban Tuyên giáo Trung ương Võ Văn Thưởng». Báo Dân sinh, 18-02-2016. Arxivat de l'original el 12 de gener de 2021. [Consulta: 12 gener 2021].
* ↑ «Anh Võ Văn Thưởng được bầu làm bí thư thứ nhất Trung ương Đoàn». Tuổi Trẻ, 14-01-2007. Arxivat de l'original el 12 gener 2021. [Consulta: 9 octubre 2020].
* ↑ «Tiểu sử Ủy viên Bộ Chính trị khóa XII Võ Văn Thưởng». Báo Tiền phong, 05-02-2016. Arxivat de l'original el 12 gener 2021. [Consulta: 12 gener 2021].
# Vótkinsk

Vótkinsk (en rus Воткинск) és una ciutat industrial de la República d'Udmúrtia, a Rússia. És coneguda per ser la ciutat on va néixer Txaikovski el 1840. Es troba a dos kilòmetres de la frontera amb Sibèria.
# Vólovo

Vólovo (en rus: Волово) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 273 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.