OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Et la lumière fut

Et la lumière fut és una pel·lícula francesa-germano-italiana, dirigida pel georgià Otar Iosseliani, estrenada el 1989.

## Argument

La pel·lícula explica la crònica d'un poble africà amenaçat per la desforestació en un estil gairebé documental. De graciós, el to es torna més greu a mesura que les aventures, de vegades vorejant el surrealisme, donen pas a problemes més dramàtics, com una crisi matrimonial o la destrucció definitiva de les barraques. No obstant això, Iosseliani manté com sempre el seu esperit sarcàstic, apareixent al final com un turista observant el poble desert des de la distància.

## Repartiment

* Sigalon Sagna : Badinia
* Saly Badji : Okonoro
* Binta Cissé : Mzezve
* Marie-Christine Dieme : Lazra
* Fatou Seydi : Kotoko
* Alpha Sane : Yere
* Abdou Sane : Bouloude
* Souleimane Sagna : Soutoura
* Marie-Solange Badiane : Djou
* Moussa Sagna : Lade
* Ouissman Vieux Sagna : Gagou
* Salif Kambo Sagna : Noukoume
* Fatou Mounko Sagna : Femme de Yere
* Oswalda Olivera : Sedou
* Bouba Sagna : Chatoutou
* Sadio Sagna
* Fatoumata Sagna
* Philippe Maillet
* Fatou Sane
* Burama Sane
* Gnima Sane
* Fatou Ayeme Sagna
* Yacine Ami Sagna
* Charlotte Badiane
* Awa Sagna
* Mustapha Badiane
* Elie Joseph Dieme
* Talibo Sagna
* Omar Diatabo Sagna
* Malamine Sana
* Ibrahim Badiane
* Aliou Sagna
* Abdu Rahman Sane
* Sana Sagna

## Crítiques

| « | Un poble africà. Immanència d'una cultura mil·lenària, tant en actes d'utilitat, construcció d'un sostre, enviant als treballadors del camp un àpat de migdia en una gran carbassa que baixa el riu, com en pràctiques més imaginàries, entre d'altres per anomenar aigua de pluja. En aquest poble africà, una intersecció, una interdependència de la vida real i la poesia antiga, d'una faula imaginada. Però com si la faula fos més aviat una manera més sensible, més delicada de realitzar els actes necessaris. Com a contrapunt a la vida d'aquest poble, apareix el segon protagonista de la pel·lícula: les empreses fustereres que ara són omnipresents a l'Àfrica. Empreses europees en la majoria dels casos. Aquestes empreses estan deforestant l'Àfrica. El teixit de la pel·lícula no és cru, ni naturalista. A l'Àfrica com a la seva Geòrgia natal, Otar Iosseliani es posa en simbiosi amb l'"esperit" del país. Et la lumière fut és una paràbola, no una observació. La dignitat i la qualitat de la vida humana, animal i vegetal, que s'està deteriorant. Elegància de l'ànima i consternació, riure dels contes i el patiment de la servitud. | » |

## Premis

La pel·lícula va guanyar el Gran Premi Especial del Jurat a la 46a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Referències

* ↑ Antony Fiant. (Et) le cinéma d'Otar Iosseliani (Fut). L'AGE D'HOMME, 2002, 2002. ISBN 2825116955.
* ↑ Et la lumière fut a Le Monde.fr (accès restreint)

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Versailles (Missouri)

Versailles és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.565 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Versailles tenia 2.565 habitants, 1.077 habitatges, i 636 famílies. La densitat de població era de 430,6 habitants per km².
Dels 1.077 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,3% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 25,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 70,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.672 $ i la renda mediana per família de 31.088 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.054 $ mentre que les dones 18.229 $. La renda per capita de la població era de 14.200 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Versailles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Versailles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Vers lliure

Un vers lliure és un vers no sotmès a cap estructura regular, rítmica o mètrica, en la composició literària. És l'absència de qualsevol tipus de regularitat el que determina que el vers sigui lliure. Alguns autors solen denominar-lo versicle.
El vers lliure es caracteritza per ser el vers que no té rima.
# Josep Alberic i Cases

Josep Alberic i Cases (Reus, 1824 – 1878) va ser un escriptor, metge i científic català. (la grafia original del cognom era Alberich). Es va llicenciar en Medicina a Barcelona el 1846, i immediatament va ser promogut a regent de la càtedra de física i química de la mateixa facultat. Va promoure la segona aparició del Diari de Reus el 1859, i després fou un dels directors de La Abeja Médica Española. Va ser membre de la Sociedad Filomática i soci corresponsal de l'Acadèmia Quirúrgica Mallorquina i de l'Instituto Médico Valenciano. També va ser diputat al Congrés dels Diputats pel districte electoral de Reus.
Amb la Revolució de Setembre de 1868, degut al seu tarannà conservador i descontent amb com anaven les coses a Reus on estava fent de metge, es traslladà a Madrid. Publicà: El Instituto Agrícola catalán y la subdelegación de Reus (Barcelona, 1858) i edità a costa seva Instrucción popular acerca del cólera morbo asiático publicada por la nacional Academia de Medicina de París (Reus, 1854), per divulgar normes d'higiene per fer front a la malaltia. Estava interessat en la física i la química, i per això a més a més va traduir un tractat de galvanoplàstia de l'enginyer anglès Charles V. Walker La ciutat de Reus el va nomenar fill il·lustre.
Actualment al carrer de Cèlia Artiga Esplugas de Reus (Catalunya) hi ha una escola pública anomenada CEIP Alberich i Casas en honor seu.

## Referències

* ↑ La Sociedad Filomática va ser una de les societats que acabarien fusionant-se per formar el Ateneo Catalán, després Ateneu Barcelonès.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 40.
* ↑ «Fills il·lustres i adoptius». Ajuntament de Reus. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Escola Alberich i Casas

## Enllaços de referència

* Josep Alberic i Cases | Galeria de Metges Catalans
# Josep Albert Barret i Moner

Josep Albert Barret i Moner (Barcelona, 1865 - 8 gener 1918), va ser un enginyer industrial, empresari del metall, professor de l'Escola Industrial de Barcelona i president de la Societat d'Industrials Mecànics i Metal·laris.
Va finalitzar els estudis d'enginyeria el 1885. Com a enginyer, va dissenyar diverses instal·lacions industrials, com la fàbrica de can Gusi, a Badalona. Com a catedràtic, va representar un paper rellevant en la modernització dels ensenyaments de l'Escola Industrial. Se'l considera el principal ideòleg de la reforma de l'ensenyament tècnic a Barcelona. Fou el redactor principal de l'informe de 1900, participà en els desenvolupaments ulteriors i formà part del primer patronat de l'Escola Industrial de Barcelona, Fou nomenat director de l'Escola del Treball de Barcelona.
La seva primera feina fou als tallers mecànics Nuevo Vulcano de Barcelona, i posteriorment treballà a la societat "Arsenal Civil", de construcció de naval, ponts i maquinària. L'any 1898 va adquirir a Gerard Sabaté les instal·lacions de la fàbrica Industrias Metalúrgicas Consolidadas SA, ubicada al barri de la Marina de Sants, a Barcelona, canviant-li la denominació a Barret i Cía. Durant la primera guerra mundial produí espoletes pel bàndol aliat.
Morí assassinat a trets el 8 de gener de 1918 a la porta de l'Escola del Treball. Si bé en un primer moment les autoritats atribuïren el crim als anarcosindicalistes, seguidament es descobrí que aquest havia estat obra d'un grup d'agents alemanys que, amb la col·laboració del policia espanyol Manuel Bravo Portillo, actuava a Barcelona amb la finalitat de pertorbar les activitats dels industrials catalans que treballaven per als aliats.
L'escriptor espanyol Eduardo Mendoza es va inspirar en la figura de Josep Albert Barret i Moner per a la seva novel·la “La verdad sobre el caso Savolta”.

## Referències

* ↑ Monés i Pujol-Busquets, 2005, p. 125.
* ↑ UPC, 2023.
* ↑ UPC, 2024.
* ↑ Tècnica, 1918, p. 17.
* ↑ Institut de Cultura, 2024.
* ↑ Enciclopèdia Catalana, 2024.
* ↑ Theros, 2017.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Catalana. Josep Albert Barret i Moner (HTML), 2024 [Consulta: 29 abril 2024].
* Institut de Cultura. «Centre Cívic La Cadena» (HTML). Ajuntament de Barcelona, 2024. [Consulta: 29 abril 2024].
* Monés i Pujol-Busquets, Jordi. Formació professional i desenvolupament econòmic i social català, 1714-1939 (HTML). Barcelona: Societat d'Història de l'Educació dels Països de Llengua Catalana, 2005. ISBN 9788472837928 [Consulta: 29 abril 2024].
* Tècnica «Obituario: Don José A. Barret». Tècnica [Barcelona], febrer 1918 [Consulta: 18 maig 2024].
* Theros, Xavier «Política a trets». Ara [Barcelona], 29-01-2017 [Consulta: 30 abril 2024].
* UPC. «Josep A. Barret, enginyer industrial considerat el primer ideòleg de la reforma de l'ensenyament tècnic a Barcelona.» (HTML). Escola Universitària d'Enginyeria Tècnica Industrial de Barcelona, 2023. [Consulta: 30 abril 2024].
* UPC. «Josep Albert Barret i Moner» (HTML). Escola Universitària d'Enginyeria Tècnica Industrial de Barcelona, 2024. [Consulta: 29 abril 2024].
# José Ferrer Adell

José Ferrer Adell (Albocàsser, l'Alt Maestrat, 23 d'abril de 1879 - Vilafamés, la Plana Alta, 30 d'agost de 1936) fou un frare caputxí castellonenc, mort màrtir en començar la Guerra Civil espanyola. Té la consideració de beat.
Era fill únic del matrimoni format per José Ferrer Albert i Antonia Adell Segarra. Va entrar al Seminari Seràfic dels caputxins quan tenia 12 anys. Es va ordenar com a frare dins de l'orde l'1 de gener de 1896, fent-ne la professió simple just l'any següent, i la solemne i definitiva el 6 de gener de 1900. Va ser ordenat com a sacerdot el 19 de desembre de 1903, consagrat pel bisbe de Sogorb, un cop finalitzats els estudis de Filosofia Escolàstica en el convent de Totana. També estudià Teologia al seminari d'Oriola i Moral al de Massamagrell.
Quan va esclatar la Guerra Civil, es va refugiar a Rafelbunyol, concretament al carrer de Santa Teresa número 16, on va viure-hi fins al 30 d'agost de 1936. Aquell mateix dia fou traslladat de nou a Albocàsser, on fou assassinat a la carretera que porta de la Pobla Tornesa a Vilafamés. Fou enterrat al cementiri de la localitat.

## Referències

* ↑ «Beato Joaquín Ferrer Adell, presbítero y mártir» (en castellà). El Testigo Fiel. [Consulta: 6 març 2021].
* 1 2 Montoliu Muñoz, Salvador (introducción y transcripción). Testigos : mártires capuchinos castellonenses (en castellà). Castellón de la Plana: [Nom de l'editorial no identificat], 2000, p. 18.
* 1 2 Montoliu Muñoz, 2000, p. 19
* ↑ Montoliu Muñoz, 2000, p. 22
# Joseph Lebeau

Jean Louis Joseph Lebeau(Huy, 3 de gener de 1794 − Huy, 19 de març de 1865) fou un polític liberal belga i estadista, i el segon primer ministre d'aquest país.

## Biografia

Nascut a Huy, va rebre formació d'un oncle que era rector a Hannut, i es va convertir en un empleat. Va recaptar diners per estudiar Dret a la Universitat de Lieja, i va ser cridat a l'associació bar el 1819. Mentre que en Lieja, va formar una ràpida amistat amb Charles Rogier i Paul Devaux, juntament amb el qual va fundar a Lieja el 1824, elMathieu Laensbergh, després Le politique, una revista que va ajudar a unir al Partit Social Chrétien (Bèlgica), Partit Catòlic amb el liberalista.
Lebeau no s'havia destinat per a la separació del Països Baixos i Bèlgica, però que es va veure obligat per la Revolució belga de 1830. Ell va ser enviat pel seu districte natal del Congrés Nacional (Bèlgica), i es va convertir en ministre d'Afers Exteriors del març de 1831 durant la regència provisional d'Erasme-Luis Surlet de Chokier. En proposar l'elecció de Leopold I de Bèlgica, assegurant una actitud benèvola per part de la Regne Unit, però la restauració dels Països Baixos d'una part dels ducats de com el Ducat de Limburg i Luxemburg va provocar una oposició acalorada el 1839 en signar el Tractat de Londres de 1839, i Lebeau va ser acusat de traïció als interessos belgues.
Va renunciar a la direcció d'Afers Exteriors sobre l'adhesió del rei Leopold, però l'any següent es va convertir en ministre de justícia. Va ser elegit diputat per Brussel·les el 1833, i va retenir el seu escó fins a 1848. Les diferències amb el rei van portar-lo al seu retir el 1834. Posteriorment va ser governador de Namur el 1838, i de la Reichstag el 1839, i el 1840 va formar un breu Liberal ministeri. D'aquesta època no ocupava cap lloc politic dintre l'Estat, encara que va continuar el seu enèrgic suport als liberals i a l'anticlericalisme mesurat. Va morir a Huy.
# José Enrique Cima Prado

José Enrique Cima Prado (Llugones, 16 de juny de 1952) és un ciclista espanyol, ja retirat, que fou professional entre 1976 i 1982. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa a la Volta a Espanya de 1978 i quatre de la Volta a Catalunya.
En retirar-se passà a exercir de director esportiu de l'equip ciclista CLAS, i des de 1984 fa de periodista al diari asturià La Nueva España. El 1999 publicà el llibre Angliru, la nueva cumbre del ciclismo dedicat a aquest port de muntanya asturià.

## Palmarès

* 1975
** 1r a la Volta a l'Empordà
** Vencedor d'una etapa de la Volta da Ascensión
* 1976
** 1r a la Clàssica de Primavera
** 1r al G.P. Nuestra Señora de Oro
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
* 1977
** 1r al GP Biscaia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Llevant
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cantàbria
* 1978
** 1r a la Setmana Catalana i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
* 1981
** 1r al GP Caboalles de Abajo

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1976. 19è de la classificació general
* 1978. 17è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1979. Abandona (15a etapa)
* 1980. 22è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1977. 32è de la classificació general
* 1978. Abandona (3a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1977. Abandona (7a etapa)

## Referències

* ↑ «CIMA PRADO José Enrique». [Consulta: 20 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - José Enrique CIMA PRADO» (en italià). [Consulta: 20 novembre 2022].
* 1 2 «Cima, José Enrique» (en castellà). biografiasasturias.es. [Consulta: 20 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Enrique Cima a sitiodeciclismo.net
# José Enrique Martínez de Genique

José Enrique Martínez de Genique (Àvila, 2 de gener de 1935) és un polític espanyol que va ser ministre d'Agricultura (1977-1978) amb Adolfo Suárez i posteriorment secretari d'Estat de Consum (1981) amb Calvo-Sotelo.

## Biografia

Està llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Granada, en Dret per la de Madrid, i intendent mercantil per l'Escola Superior Central de Comerç. En 1960, ingressa en el Cos d'Inspectors dels tributs del ministeri d'Hisenda en les delegacions d'Hisenda de Huelva i Màlaga fins a 1971.

## Càrrecs polítics

Va començar la seva marxa sent secretari general de la Comissaria General de Proveïments i Transports. D'aquí va passar a ser director general d'Informació i Inspecció Comercial del Ministeri de Comerç, director general de Planificació Sectorial de la Presidència del Govern i president del Fons per a la Regulació i Ordenació de Preus i Productes Agraris FORPPA. Posteriorment, entre juliol de 1977 i febrer de 1978 va ser nomenat per Adolfo Suárez ministre d'Agricultura en el seu segon gabinet de govern en substitució d'Abril-Martorell. En 1981 va ser secretari d'Estat de Consum.

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008
* ↑ BOE. «Real Decreto sobre regulación, clasificación y condicionado de las industrias agrarias.», 05-04-1978. [Consulta: 4 desembre 2010].
* ↑ El País. «Manuel Saavedra y Alvaro Lacalle, nombrados capitanes generales de Sevilla y Valladolid, respectivamente», 21-08-1981. [Consulta: 4 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Biografia en la Fundación para la Promoción de Estudios Financieros
* Notícies sobre José Enrique Martínez de Genique a El País
# Kely Méndez Riestra

Kely Méndez Riestra (Oviedo, 11 d'abril de 1960 - Oviedo, 9 de novembre de 2013) va ser una pintora i gravadora asturiana, amb un estil que es pot definir com a expressionisme abstracte.

## Biografia

Kely va cursos estudis de Filosofia i Lletres a la Universitat d'Oviedo, i després va ampliar la seva formació amb cursos específics de gravats.
La seva primera exposició individual va tenir lloc a Llangréu, al 1985, i al 1986, a Oviedo. Després d'un parèntesis de 10 anys, va tornar a exposar a la galeria Benedet al 1996 amb l'exposició En el camino. A l'any següent va presentar Un hombre desmemoriado a la galeria L.A. de Gijón. A l'any 2000 va exposar a la galeria Vértice, d'Oviedo. Al 2010 va exposar 'Un hueco en el vacío', a la galeria Gema Llamazares, de Gijón.
Kely va realitzar exposicions en moltes galeries espanyoles i d'altres ciutats europees, com París, Brussel·les o Lisboa. També va participar en varies ocasions a la fira ARCO.

## Referències

* ↑ ÁLVAREZ, M. S. MARQUÉS Pablo. «Fallece Kely Méndez Riestra, la artista asturiana que "reinventó" la pintura» (en castellà), 10-12-2013. [Consulta: 15 maig 2021].
* ↑ ««La vida y la pintura no son separables»» (en espanyol europeu), 29-12-2010. [Consulta: 15 maig 2021].

## Enllaços externs

* Kely Méndez Riestra | Páxina Oficial Arxivat 2011-04-24 a Wayback Machine.
# Kimball (Nebraska)

Kimball és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 2.559 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kimball tenia 2.559 habitants, 1.110 habitatges, i 700 famílies. La densitat de població era de 641,6 habitants per km².
Dels 1.110 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 36,9% no eren unitats familiars. En el 33,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.984 $ i la renda mediana per família de 37.273 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.222 $ mentre que les dones 18.198 $. La renda per capita de la població era de 18.762 $. Aproximadament el 7,9% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kimball». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kimball». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kriúkovo (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Kriúkovo».
Kriúkovo (en rus: Крюково) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 187 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ «Чистопольский сельсовет на официальном портале Красноярского края». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 26 març 2020].
# Kyle Murphy

Kyle Murphy (Palo Alto, 5 d'octubre de 1991) és un ciclista estatunidenc, professional des del 2015. Actualment corre a l'equip Human Powered Health. En el seu palmarès destaca el Campionat dels Estats Units en ruta del 2022.

## Palmarès

* 2017
** Vencedor d'una etapa al San Dimas Stage Race
* 2021
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Portugal
* 2022
** Campió dels Estats Units en ruta

## Referències

* ↑ «Rally Cycling». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 6 gener 2021.
* ↑ Benson, Daniel. «US Pro Road National Championships: Kyle Murphy wins men's road race with late attack» (en anglès), 26-06-2022. [Consulta: 25 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Jubees

Les Jubees són un tipus d'hàbitat rural dispers localitzat al municipi de la Vall de Laguar, a la Marina Alta. Es troben assentades a l'extrem Nord-est del riu Girona. El topònim de les Juvees fa referència a antigues casetes de camp que històricament foren utilitzades com a llar en temps de recol·lecta, actualment algunes estan en runes i altres reconstruïdes. Els pobladors de la vall distingiren entre les Jubees d'Enmig i les Jubees de Dalt.
Actualment els cultius que apareixen al seu voltant estan mig abandonats, fruit del difícil accés a les terres, ja que els camins que hi ha es destinaren al transport de productes agrícoles mitjançan animals de càrrega. L'animal que més utilitzaven era el ruc. Aquest camí s'utilitza per fer senderisme i se'l coneix com a PR-CV 147.

## Enllaços externs

* Mapa topogràfic del sender PVR-147
* Desnivell i fotografies del sender
# Kiyotaka Matsui

Kiyotaka Matsui (Takatsuki, Japó, 4 de gener de 1961) és un futbolista japonès que disputà quinze partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database