OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ogcocephalus darwini

Ogcocephalus darwini és una mena de peix ratpenat que es troba a les Illes Galàpagos, a profunditats de 30 metres o més. Aquesta espècie és molt pròxima a l'Ogcocephalus porrectus que es troba prop de les Illes Cocos, a la forària de les costes de Costa Rica. Aquest peix és particularment conegut pels seus llavis vermells prominents.
Nedadors dolents, els peixos ratpenat utilitzen llurs aletes pectorals per a « caminar » pel fons marí. Tot com els altres Lophiiformes, aquesta espècie posseeix un illicium al cap que li permet d'atreure les preses. L'espècie és piscívora / invertívora, s'alimenta principalment de peixos petits i crustacis tals gambes i mol·luscs.

## Notes i referències

* ↑ http://www.strangeanimals.info/2011/10/red-lipped-batfish.html

## Vegeu també

* Illes Galápagos

## Enllaços externs

* Peix ratpenat vermell amb llavi Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a one360.eu
* (anglès) [vídeo] Cocos Batfish a Vimeo
# Asinum

Asinum va ser rei d'Assíria cap a l'any 1730 aC. No se sap quan va regnar però degué ser un regnat relativament curt. El seu nom no consta a la Llista dels reis d'Assíria, però sí en altres documents.
A la mort de Mut-Aixkur l'hauria succeït el seu fill Rimuix, que devia ser jove, sinó menor. La seva mort o eliminació al cap de pocs mesos posava fi a la branca amorita perquè segurament no devia tenir fills o en tot cas eren infants. La corona corresponia a un germà o germanastre de Mut-Aixur, però la monarquia era dèbil i els alts funcionaris havien reforçat el seu poder. Una inscripció reial de Puzur-Sin, que no porta el títol de rei sinó de virrei d'Assur, declara haver expulsat del tron a Asinum, net de Xamxi-Adad I, els dos d'extracció estrangera. Cal veure en això la reacció de la noblesa local que havia servit a l'antiga dinastia de Sulili, contra els nou vinguts, els amorrites. Un d'ells, Puzur-Sin, assoleix el poder, però no s'hauria arribat a proclamar rei, esclatant una lluita pel poder entre diversos pretendents, lluita que durara uns anys.

## Referències

* ↑ Glassner, Jean-Jacques. Mesopotamian Chronicles. Society of Biblical Literature, 2004, p. 88. ISBN 1589830903.
* ↑ Karen Radner. Reallexikon der Assyriologie und Vorderasiatischen Archäologie 11: Prinz, Prinzessin - Samug. Walter de Gruyter, 2008, p. 372.
# Juan Velasco Alvarado

Juan Francisco Velasco Alvarado (Regió de Piura, 16 de juny de 1910 - Lima, 24 de desembre de 1977), fou un militar i polític peruà. Sent cap del Comando Conjunt de les Forces Armades del Perú, va dirigir el cop d'estat del 3 d'octubre de 1968 que va deposar al president Fernando Belaúnde Terry, electe democràticament. Va ocupar la presidència de facto del Perú entre 1968 i 1975 en l'autoanomenat Govern Revolucionari de les Forces Armades.
La intenció del nou president, el general Juan Velasco Alvarado no era supervisar una transició a un altre govern civil, sino eestablir un Govern Revolucionari de les Forces Armades per iniciar profundes i radicals reformes economiques i socials. El seu mandat es coneix també com la primera fase del Govern Militar (1968-1980), que va durar fins al seu derrocament com a president.

## Referències

* ↑ Angell, Alan; Mabire, B. «El gobierno militar peruano de 1968: El fracaso de la revolución desde arriba» (en castellà). Foro Internacional, XXV, 1, 1984.
# Monestir de Santa Magdalena de Mosqueroles

El Monestir de Santa Magdalena de Mosqueroles, Ermita de Santa Magdalena o de Sant Marçal de Baix és una església romànica amb tres naus i tres absis situada al municipi de Fogars de Montclús (Vallès Oriental) -al nucli de Mosqueroles- i dins del Parc Natural del Montseny. Fou erigida al pas del segle xi al XII pels monjos de Sant Marçal. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Santa Magdalena és en una plana, voltada d'una concentració d'antics masos i amb el cementiri davant de la façana, propera al poble de Mosqueroles. Es tracta d'un edifici, fosc i grisenc, fet de pedra esquistosa del Montseny, de planta basilical i capçalera triabsidal. Les seves proporcions, més ample que llarg, fan pensar que mai no va ser acabat i manca el darrer tram de les naus. La nau central és coberta amb volta de canó seguit de perfil apuntat i l'absis i les absidioles amb volta de quart d'esfera. Hi ha finestres de doble esqueixada als tres absis i al mur de llevant de la nau central, sobre l'arc presbiteral, on també hi ha dos òculs. Les naus es comuniquen a través d'amples arcs formers de mig punt. La façana de ponent, totalment arrebossada, podria datar-se al segle xvii (a la llinda de la porta d'accés hi ha la data 1642), té un òcul i un campanar de cadireta de dos ulls.

## Història

L'església romànica de Santa Magdalena de Mosqueroles, coneguda antigament per Sant Marçal de Baix, pertany a la parròquia de Sant Martí de Mosqueroles dins del terme municipal de Fogars de Montclús. L'església de Santa Magdalena fou erigida en el pas del segle xi al segle xii pels monjos de Sant Marçal del Montseny, que hi traslladaren per poc temps el seu monestir, fins que el 1104 foren obligats a retornar al Montseny. El 1642 es va adaptar la nau central com a capella dedicada a Santa Magdalena i les laterals -dedicades abans a Sant Miquel i Sant Gil- es destinaren a usos agrícoles. A mitjan segle xix fou adquirida pel propietari del veí mas Ferrer, i el 1980 pel senyor Joaquim Cordomí que n'emprengué la restauració amb l'assessorament de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Monestir de Santa Magdalena de Mosqueroles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2017].
* ↑ «Monestir de Santa Magdalena de Mosqueroles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Senyús (Conca de Dalt)

Senyús és un antic poble de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, de l'actual de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Es troba a l'extrem nord del terme municipal, a la dreta del torrent de Perauba i a l'esquerra del barranc de la Torre de Senyús. De l'antic poble, ja despoblat a darreries de l'edat mitjana, en queda la Torre de Senyús i diversos vestigis de les ruïnes, al lloc denominat l'Esglesieta, al sud-oest i a prop de la torre.

## Vegeu també

Vegeu la llista de Topònims de Senyús presents a la viquipèdia.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cyprinella callistia

Cyprinella callistia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: sud-est de Tennessee, nord-oest de Geòrgia, Alabama i nord-est de Mississipi (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jordan, D. S. 1877. A partial synopsis of the fishes of upper Georgia; with supplementary papers on fishes of Tennessee, Kentucky, and Indiana. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 11 (núms. 11-12): 307-377.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L.M. i B.M. Burr, 1991. A field guide to freshwater fishes of North America north of Mexico. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pierre Pincemaille

Pierre Pincemaille (París, 8 de desembre de 1956 - Suresnes, 12 de gener de 2018) fou un organista i professor francès.

## Biografia

Comença els seus estudis musicals rebent classes de piano. Va entrar al Conservatori de París (1971), on rebé lliçons dels seus mestres Henri Challan i Jean-Claude Raynaud (harmonia), Jean-Claude Raynaud i Lucie Robert (contrapunt), Marcel Bitsch (fuga) i Rolande Falcinelli (orgue). Obté el primer premi d'harmonia (1977), contrapunt (1978), fuga (1978), orgue-interpretació (1979) i orgue-improvisació (1979).
Com virtuós, l'any 1987 va succeir a Henri Heurtel en el prestigiós lloc d'organista a la Basílica de Saint-Denis, a Saint-Denis, a prop de París. El 2005, va ser professor de contrapunt del Conservatori de París.
Realitza una important carrera concertística a França, Alemanya i Estats Units, especialitzant-se en el repertori francès clàssic i romàntic. Fou considerat un dels més grans improvisadors del segle xx.

## Condecoracions

* Cavaller de l'Orde de les Palmes Acadèmiques (2003)
* Cavaller de l'Orde de les Arts i les Lletres (2006)
* Cavaller de San Gregorio Magno (2007)

## Discografia seleccionada

* Obres completes per a orgue de César Franck (Motette 12541)
* Obres completes per a orgue de Maurice Duruflé (Solstice SOCD 231-232)
* Les 10 sinfoníes de Charles-Marie Widor (Solstice SOCD 181-185)
* Obra escrita de Pierre Cochereau (Solstice SOCD 163)
* Obra de joventut de Olivier Messiaen (IFO 00318/19)
* 8 CD de improvisació

## Vegeu també

* Basílica de Saint-Denis
* Pierre Cochereau
* Impressionisme musical

## Bibliografia

* Elke Völker, « Der Reiz perfekter Illusion. Ein Interview mit dem Pariser Organisten und Starimprovisator Pierre Pincemaille » in Organ – Journal für die Orgel 1, No. 1 (1998), p. 18–21 (alemany)
* Yvette Carbou, Pierre Pincemaille : « L'improvisateur à Notre-Dame » in Pierre Cochereau : Témoignages, Éditions Auguste Zurfluh, 1999, p. 273–339 ISBN 978-2-87750-087-6 (francès)
* Yvette Carbou, Pierre Pincemaille : « L'improvisateur à Notre-Dame » in Pierre Cochereau : Un art d'illusioniste, éditions Delatour France, 2014, p. 263–338 ISBN 978-2-7521-0124-2 (francès)

## Enllaços externs

* Pierre Pincemaille - Lloc web oficial
* (francès) Vídeo : improvisació a la Basílica de Saint-Denis.

## Referències

* ↑ Roux, Marie-Aude. «Pierre Pincemaille, une vie à la tribune de Saint-Denis» (en (francès)). Le Monde, 15-01-2018. [Consulta: 25 agost 2018].
# Ogden

«Ogden» té aquests significats:
# Armstrong

«Armstrong» té aquests significats:
* Toponímia:
** Armstrong (Illinois), localitat estatunidenca de l'estat d'Illinois
** Armstrong (Iowa), localitat estatunidenca de l'estat d'Iowa
** Armstrong (Missouri), localitat estatunidenca de l'estat de Missouri
** Armstrong (Oklahoma), localitat estatunidenca de l'estat d'Oklahoma
** Armstrong (Texas), localitat estatunidenca de l'estat de Texas
** Comtat d'Armstrong (Pennsilvània), comtat de l'estat de Pennsilvània
** Comtat d'Armstrong (Texas), comtat de l'estat de Texas
* Biografies:
** Brad Armstrong (1956, Toronto, Canadà), realitzador, productor i actor porno
** George Armstrong Custer, oficial de cavalleria estatunidenc durant la Guerra Civil dels Estats Units (1839-1876)
** Gerard Joseph Armstrong, futbolista nord-irlandès (n.1954)
** Lance Armstrong, ciclista estatunidenc (n.1971)
** Louis Armstrong, músic de jazz estatunidenc (1901-1971)
** Neil Armstrong, astronauta estatunidenc, el primer home a trepitjar la Lluna (n.1930)
** Joe Armstrong, científic conegut com un dels dissenyadors del llenguatge de programació Erlang.
* Miscel·lània:
** Armstrong-CCM Motorcycles, marca de motocicletes anglesa de la dècada del 1980
# L'Anarchie chez Guignol

L'Anarchie chez Guignol és una pel·lícula muda francesa de 1906 dirigida per Georges Méliès.

## Argument

Un grup de nens estan veient un espectacle de titelles en un estand exterior (identificat com Guinyol a la versió francesa i Punch i Judy a l'anglès). Els titelles s'estan involucrant en una farsa de tomb, lluitant amb pals, quan entusiasmats salten de l'escenari dels titelles i es converteixen en persones en miniatura que lluiten a terra. El titellaire, sortint precipitadament de l'estand, intenta frenèticament portar els titelles de nou a l'escenari, però creixen a mida humana i l'enreden en la seva baralla. Finalment, els titelles s'escapen definitivament i els nens encantats s'acosten sobre el titellaire i l'enterren en una pluja de confeti.

## Estrena

Va ser llançada per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 871 al 873 als seus catàlegs. Actualment es presumeix que la pel·lícula completa és perduda, tot i que un breu fragment fou trobat a temps per al llançament del DVD de 2008.

## Referències

* ↑ Méliès, Georges (1905), Complete Catalogue of Genuine and Original "Star" Films, Nova York: Geo. Méliès, p. 106, doi:10.7282/T3CR5TJ3, <http://rucore.libraries.rutgers.edu/rutgers-lib/26311/>. Consulta: 7 agost 2018
* ↑ Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent. L'oeuvre de Georges Méliès. Éditions de La Martinière, 2008, p. 350. ISBN 9782732437323.
* ↑ Méliès, Georges (2008), Georges Méliès: First Wizard of Cinema, Los Angeles: Flicker Alley, ISBN 978-1893967359

## Enllaços externs

* L'Anarchie chez Guignol a YouTube
# Muralles de Castelló d'Empúries

Muralles de Castelló d'Empúries és un monument del municipi de Castelló d'Empúries (Alt Empordà) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Restes de les antigues muralles que envoltaven la vila de Castelló entre els segles XIII-XIV. Delimiten el turó del Puig Salner de la zona de camps i del Rec del Molí, el qual circula per l'interior de l'antic fossat, seguint el mateix recorregut que les muralles.
Trams de muralla bastits amb pedra, tant carreus ben desbastats com pedres sense treballar, de diverses mides, lligada amb morter de calç i amb moltes reformes posteriors construïdes amb maó. En el tram més proper a l'antiga farinera, el basament de la muralla és atalussat i, a les zones de més alçada, el parament arriba fins als set metres, integrat a les construccions actuals que ocupen la zona interior del nucli emmurallat. Hi ha diverses obertures disposades a diferents trams de la muralla. Destaquen les espitlleres d'obertura rectangular i una finestra de doble arc de mig punt, amb columneta i capitell amb decoració vegetal. S'ha conservat també el Portal de la Gallarda, l'única torre que queda de les set que hi havia a la muralla de Castelló. Es tracta d'una torre de planta rectangular, amb un portal d'arc de mig punt adovellat obert a la seva base i coberta amb volta de mig punt de fàbrica de maons. El parament és de pedra sense treballar lligada amb morter i amb carreus perfectament desbastats a les cantonades. Hi ha una gran finestra quadrada damunt del portal i, per sobre, una altra de petita Per la part interior, la torre està tota oberta i no conserva els forjats dels pisos superiors. Unes escales paral·leles a la muralla la comuniquen amb el jardí d'un restaurant i amb el carrer del Portal de la Gallarda.

## Història

La vila de Castelló d'Empúries fou fortificada des del segle x, tot i que actualment no en queden vestigis d'aquesta època. Posteriorment es va refer la muralla al segle xiii juntament amb la construcció de diferents torres de defensa, tant de planta rodona com quadrada. Encara que queden solament dos en peu, la del Portal de la Gallarda en el sector oriental i la del Convent de Sant Domènec, en l'occidental, es tenen constància de diferents portals com el portal Nou, el de la Verge Maria i el del Pont Vell, el de Assalit que canviarà el nom pel de Sant Domènec o de Predicadors; el d'en Cabra, el de Sant Jordi, el de Fra Menors.
La muralla estava encerclada per fossades o valls, encara que no sabem si abastaven tot el perímetre enmurrallat. El tram del Rec del Molí fou construït entre els segles XIII-XIV, tot i que s'aprecien moltes reformes posteriors, datades especialment entre els segles xvi i xvii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Muralles de Castelló d'Empúries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].

## Enllaços externs

* «Muralles de Castelló d'Empúries». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Serrat de Purredó

El Serrat de Purredó és un serrat del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Mur.
És a la part nord-occidental d'aquest antic terme, a ponent de Vilamolat de Mur. En el seu extrem de llevant hi ha la Torre Ginebrell, i hi havia hagut la masia de Casa Ginebrell, a la partida rural de Ginebrell. En el vessant septentrional del serrat, al límit del terme, hi ha la partida de Ço del Nin.
Mena a aquest serrat el Camí de Purredó, i pel seu costat sud-oest discorre el Camí de Fórnols.
# Villacarriedo

Villacarriedo és un municipi de la comunitat autònoma de Cantàbria. Limita al nord amb Saro i Villafufre, al sud amb Vega de Pas i Selaya, a l'oest amb Santiurde de Toranzo i a l'est amb San Roque de Riomiera. Es troba en la comarca de Valles Pasiegos i pel seu territori passa el Riu Pisueña, principal afluent del riu Pas.

## Localitats

* Abionzo, 173 hab., 1 d'ells disseminat.
* Aloños, 166 hab., 27 d'ells disseminats.
* Bárcena de Carriedo, 178 hab., 42 de ellos disseminats.
* Pedroso, 78 hab., 55 d'ells disseminats.
* Santibáñez, 253 hab., 116 d'ells disseminatos.
* Soto, 32 hab. tots ells disseminats
* Tezanos, 253 hab., 133 disseminats.
* Villacarriedo (Capital), 470 hab., 4 d'ells disseminats.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2005 |
| 2.417 | 2.563 | 2.502 | 2.613 | 2.774 | 2.463 | 2.485 | 2.354 | 2.224 | 2.097 | 1.758 | 1.699 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 23 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 831 | 64,12% | 7 |
| PP | 322 | 24,85% | 2 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PRC | 833 | 61,98% | 6 |
| PP | 397 | 29,54% | 3 |

## Enllaços externs

* Ajuntament de Villacarriedo Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine.
# Kanglei Yawol Kanna Lup

Kanglei Yawol Kanna Lup fou una organització política i militar de Manipur. El seu nom vol dir "Organització per a la Salvació del Moviment Revolucionari a Manipur".
Fou constituïda el 1994 mitjançant una unió estratègica del Front Unit d'Alliberament Nacional (facció de Namoijam Oken Singh), la facció Meiraba del Partit Revolucionari Popular de Kangleipak, i la facció Ibo Pishak del Partit Comunista de Kangleipak.
Una mica després el seu líder Oken i el comandant en cap Thouba Singh foren capturats per les forces de seguretat índies i el 1995 i 1996 va patir nombroses desercions i una part de l'organització va retornar al Front Unit d'Alliberament Nacional (facció R.K. Meghen Singh, alias Sana Yaima). Des del 1997 va començar a recuperar-se i actualment té uns 300 combatents.
Està aliat al Consell Nacional Socialista de Nagaland. El 2000 es va dividir en dues faccions. Va estar prohibida pel govern de l'Índia.

## Referències

* ↑ «Kanglei Yawol Kanna Lup» (en anglès). HindustanTimes.com, 27-01-2005. Arxivat de l'original el 29 juny 2013. [Consulta: 21 maig 2013].
* ↑ «Banned Organisations in India» (en anglès). MHA.gov.in. Arxivat de l'original el 2013-04-25. [Consulta: 21 maig 2013].
# Mont Akutan

El Mont Akutan, en anglès Mount Akutan i oficialment Akutan Peak, és un estratovolcà que es troba a les illes Aleutianes, Alaska i que té en els 1.303 metres el seu punt culminant. El mont Akutan té una caldera de 2 km d'ample formada durant una gran erupció explosiva fa uns 1600 anys. L'activitat eruptiva recent s'ha originat a partir d'un gran con a la part nord-est de la caldera. Des d'aquest punt hi ha hagut nombroses erupcions explosives amb vessament ocasional de lava que cobreix el sòl de la caldera. Un flux de lava va viatjar el 1978 a través d'una bretxa de la caldera cap al nord fins a ran sols 2 quilòmetres de la costa. Un petit llac ocupa part de la caldera. Dos centres volcànics es troben al vessant nord-oest: Lava Peak del Plistocè; i un con volcànic més petit d'on va emanar un flux de lava el 1852 que es va estendre fins a la costa de l'illa formant Lava Point. Una caldera més antiga sembla haver-se format durant el Plistocè o Holocè, mentre l'actual caldera sembla procedir d'una erupció IEV-5 ca. 340 dC. És un dels volcans amb més erupcions confirmades dels que hi ha a les illes Aleutianes.
El volcà va entrar en erupció per última vegada el 1992, però encara hi ha activitat fumaròlica als peus de Lava Point i hi ha aigües termals al nord-est de la caldera.

## Vegeu també

* Llista de volcans dels Estats Units

## Referències

* 1 2 «Akutan», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution. [Consulta: 3 gener 2013].
* ↑ «Akutan description and statistics». Alaska Volcano Observatory. Arxivat de l'original el 14 de març 2007. [Consulta: 17 maig 2008].
# Càl·lies de Siracusa (orador)

Càl·lies de Siracusa o Càl·lias de Siracusaen llatí: Callias, en grec antic: Καλλίας) va ser un orador grec natural de Siracusa, a Sicília, contemporani de Demòstenes l'atenenc. És esmentat per Plutarc.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 954

## Referències

* ↑ Càl·lies de Siracusa (orador) A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. William Smith. Pàg. 583
# Pocket

Pocket, originalment coneguda com a Read It Later, és una aplicació i servei per a la gestió d'una llista de lectura d'articles d'Internet. Està disponible per OS X, Windows, iOS, Android, Windows Phone, BlackBerry, Kobo eReaders i navegadors web.

## Funcions

L'aplicació permet a l'usuari guardar una pàgina web o article per llegir més tard. Quan l'usuari marca un article, aquest s'envia a la llista de l'usuari, que està sincronitzada en tots els seus dispositius i permet la lectura fora de línia. Els articles es poden ordenar en etiquetes i l'aplicació permet ajustar els paràmetres de text per facilitar la lectura.

## Història

Pocket es va iniciar primer a l'agost de 2007 com Read It Later per Nathan "Nate" Weiner. Quan el producte va ser utilitzat per milions de persones, es va traslladar la seva oficina a Silicon Valley. Quatre persones i després es van unir a l'equip més tard vaig llegir. La intenció de Weiner era tenir l'aplicació sigui com un TiVo per al contingut web i donant als usuaris l'accés a aquest contingut en qualsevol dispositiu.
Read It Later obtingut inversions de capital de risc de 2,5 milions de dòlars EUA en 2011 i 5 milions el 2012. A més d'alguns àngels inversors sense nom, els fons provenien de la Foundation Capital, Baseline Ventures, Google Ventures, i Founder Collective.
Inicialment hi havia disponibles una versió lliure i una versió de pagament de l'aplicació Read It Later, incloent-hi característiques addicionals. Després del canvi de marca de Pocket, es van posar a disposició totes les funcions de pagament en una aplicació gratuïta i lliure de publicitat. Al maig de 2014, un servei de subscripció de pagament denominat butxaca premium es va introduir, afegint l'emmagatzematge al servidor d'articles i més potents eines de cerca.

## Base d'usuaris

L'aplicació té 12 milions d'usuaris i 1000 milions de desades (tant com de maig de 2014). Algunes aplicacions, com Twitter, Flipboard i Google Currents utilitzen l'API de Pocket. La revista Time va incloure l'aplicació entre les 50 millors aplicacions per Android de 2013.

## Recepció

Kent German de CNET va dir que Read It Later és tan increïblement útil per guardar tots els articles i notícies que trobo, mentre viatja o esperant a la cua. Erez Zukerman de PC World va dir que el suport a la promotora és raó suficient per comprar "aplicació pràctica". Bill Barol, de Forbes, va dir que tot i Read It Later funciona menys bé que Instapaper, ha dit que fa que la meva estimada Instapaper veure i sentir una mica avorrit.

## Enllaços externs

* Pocket - Lloc web oficial
Viccionari