OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Andreu de Clarà (Moià)

Santa Andreu de Clarà és la capella del Castell de Clarà, al terme municipal de Moià (Moianès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La capella està situada al cim del turó de Sant Andreu, a 200 m al migdia del castell. És d'una sola nau i coberta a dues aigües. La façana està encarada a ponent. Presenta l'accés a través d'una porta d'arc de mig punt. Va ser construïda directament sobre la pedra, sense fonaments. Al mur de migdia destaquen dos voluminosos contraforts de pedra. Un cos afegit del segle xix (1870) guarda la tomba de la família Coromines. A la façana hi ha una inscripció que fa referència a la destrucció soferta l'any 1808. Des de la capella es pot contemplar una panoràmica amb Moià als peus i Castellterçol a l'horitzó.

## Història

La primera citació d'aquesta església és feta en un pergamí de l'any 1275 en el qual se cita com a sufragània de Moià. En aquesta data, Bertran de Muntanyola cedeix al rector de Rodors la capella amb les seves cases i pertinences. Fou restaurada a principis del segle xix després del saqueig i profanació realitzats pels francesos. La renovació va anar a càrrec del notari Joaquim Otzel i Coromines, hereu del veí mas Coromines.

## Referències

* 1 2 «Capella de Sant Andreu del Castell de Clarà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].

## Bibliografia

* BENET I CLARÀ, Albert [et al.]. «Sant Andreu de Clarà» a: XI El Bages. Barcelona, Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Catalunya Romànica, XI). ISBN 84-85194-57-8
* GAVÍN, Josep M. «Bages 5» a: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
* PLADEVALL, Antoni; CATALÀ i ROCA, Pere. «Castell de Clarà» a: Els Castells catalans, vol. V. Barcelona: Rafael Dalmau Editor, 1997 (2a edició). ISBN 84-232-0335-2, pàgs. 519-525.
# Erik Hamrén

Erik Anders Hamrén (nascut el 27 de juny de 1957 a Ljusdal, Suècia) és un exfutbolista professional i actual entrenador de futbol suec. Entre 2009 i 2016 va entrenar la selecció sueca de futbol. Va jugar a l'equip local del Ljusdal IF abans de començar la seva carrera com a entrenador.

## Palmarès
### Club
#### AIK com a entrenador

* Svenska Cupen: 1995-1996, 1996-1997

#### Örgryte IS com a entrenador

* Svenska Cupen: 1999-2000

#### AaB Fodbold com a entrenador

* Superlliga danesa: 2007-08

#### Rosenborg BK com a entrenador

* Lliga noruega: 2009, 2010

### Individual

* Entrenador de futbol de l'any a Dinamarca: 2008
* Entrenador de futbol de l'any a Noruega: 2009

## Referències

* ↑ «Dansk Fodbold Award 2008» (en danès). Unió Danesa de Futbol. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2008. [Consulta: 6 octubre 2009].
* ↑ «HAMRÉN OG BERNTSEN ÅRETS TRENERE» (en noruec). Associació de Futbol de Noruega. [Consulta: 6 novembre 2009].

## Enllaços externs

* AaB coaching staff profiles Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. (danès)
* Sweden appointment (suec)
* Profile at UEFA.com
* Profile at Eurosport
# Molí d'en Fontanet

El molí d'en Fontanet fou el primer molí draper de Sabadell. Es troba al carrer de la Fàbrica dels Nois Buxó, al peu de la Cobertera, a la dreta del riu Ripoll, al costat de la fàbrica dels Nois Boixons i molt a prop de l'horta Major o horta Vella.

## Història

L'any 1241 ja hi havia un molí en aquest indret, el llavors anomenat molí de Via. Amb el molí Xic –anomenat aleshores de les Nogueres– eren els dos molins de l'horta de Sabadell. Es tractava d'uns molins fariners i una horta vinculats a aquell nucli urbà i que cobrien les necessitats dels habitants de la vila. Possiblement per aquest motiu el molí de Via és el primer documentat com a draper, al voltant del 1400. El 1411 també transformaren el Xic en molí draper, mentre que els altres de la zona no batanaren draps fins un segle més tard. A mitjan segle xvi el tenia en establiment Joan Nuell –moliner de draps de llana–, que li donà el nom durant gairebé cent anys fins que, a mitjan segle xvii, el molí passà a mans de la família Fontanet.
Com molts altres molins del Ripoll, el d'en Fontanet va mantenir les moles farineres al costat dels batans fins ben entrat el segle xix. A més, pels volts del 1680 tenia una saboneria i una bassa per amarar el cànem. El corrent d'aigua que el feia funcionar procedia de la séquia Monar, que neix a la resclosa de davant el molí de l'Amat i que servia per a regar les hortes de Can Puiggener, de la Garriga i de l'horta Vella.
L'any 1804 es documenta un arrendament del molí amb la intenció de posar-hi màquines de filar cotó. És una de les primeres experiències documentades d'ús de l'energia hidràulica per a la mecanització de la filatura de cotó. Des d'aquella data, els contractes d'arrendament dels diferents salts del molí es multipliquen, i també els sotsarrendaments de part de l'aigua que feien els diferents fabricants per recuperar part del preu de l'arrendament. Torrella, Turull, Català, Brujas, Sampere, etc., utilitzaren l'aigua del molí per als seus negocis. Actualment, l'edifici de l'antic molí es troba en estat gairebé ruïnós, envoltat de naus industrials modernes.

## Referències

* 1 2 3 4 Amics del Ripoll, Lluís Fernàndez i Cesc Prat (coord.). Quatre itineraris pel Ripoll a Sabadell. Guia del patrimoni fluvial, 2004, p. 91.
* ↑ Agustí Masvidal i Salavert; Joan Alsina i Giralt. Els molins del riu Ripoll. Sabadell: Amics de les Arts i de les Lletres de Sabadell, 1988, p. 54-55. ISBN 84-404-1116-2.
* ↑ Nomenclàtor. «Camí del Molí del Fontanet». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 19 març 2014].
# Canadian

«Canadian» té aquests significats:
* Canadian (Oklahoma)
* Canadian (Texas)
* Canadian Soccer League, competició de futbol del Canadà
* Canadian Kennel Club, organització que té per objectiu la promoció i l'afavoriment de la cria de races de gos.
Viccionari
# Font de l'Abellar

La Font de l'Abellar és una surgència del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada a 630 metres d'altitud, al capdamunt del Sot de l'Abellar. És al sud-oest del poble de Monistrol de Calders i a llevant de la masia del Bosc. S'hi accedeix a través d'un corriol del camí del Bosc de Mussarra a Mussarra.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Sant Sebastià de Vilanova de Segrià

Sant Sebastià de Vilanova de Segrià, abans Santa Maria, és l'església parroquial del poble de Vilanova de Segrià protegida com a bé cultural d'interès local.

## Història

Riudovelles, primitiu nom de l'indret, és esmentat per primer cop l'any 1168, en què es consigna un «turrem cum suo albacar (...) in villa Ilerde in loco que vocatur Riudovellis», moment en què era propietat de Garcia Limiz segurament com a recompensa per la seva participació en la conquesta de Lleida. L'any 1180 ja s'esmenta la vila de Riudovelles. La casa templera de Gardeny promogué la repoblació d'aquest sector i el 1231 fundà al terme de Riudovelles una vila nova (l'actual població), amb la finalitat de reagrupar la població dispersa en diferents «torres» dels voltants. Durant aquest període es degué construir l'església, de la qual no es té notícia fins a l'any 1279 en què consta que el «capellano ecclesie de Rivo Ovium de Segriani» contribuí a la dècima papal. El patró actual de l'església és Sant Sebastià però en la visita pastoral de l'any 1361 s'assenyala que el primitiu titular fou Sant Maria.

## Arquitectura

És un edifici molt alterat per la seva redecoració interior, el sobrealçament de la coberta i la refacció del costat oest i la meitat del costat nord, motivada molt probablement per una ensulsiada de l'obra primitiva de la qual se n'aprofitaren els carreus. Amb tot, es conserva la seva estructura d'una única nau, coberta amb volta de canó de perfil apuntat, capçada a llevant per un absis semicircular precedit d'un arc presbiteral profund. La volta de l'absis de l'arc presbiteral arrenquen d'una imposta bossellada, que podia ser també a l'arrencada de la volta de la nau, on ha estat repicada. A cada cantó de la nau s'obren sengles capelles rectangulars cobertes per volta de canó que formen una mena de transsepte. La porta s'obre a la façana de ponent però al mur de tramuntana trobem les traces de la portalada original amb arc de mig punt de grosses dovelles. La presència d'aquesta porta nord és poc usual en una església parroquial. Es conserven tres finestres de doble esqueixada, una al centre de l'absis i dues al mur de migdia. L'aparell és format per carreus escodats i tallats, entre els quals s'hi observen algunes marques de picapedrer. Les façanes són llises llevat del ràfec absidal i de les capelles que es suportat per un fris de permòdols, alguns d'ells esculpits. El contrafort afegit al mur sud mostra que l'església degué tenir problemes d'estabilitat molt aviat.
La datació se situaria a la fi del segle xiii o al principi del segle xiv.

## Referències

* 1 2 3 Eritja i Ciuró, Xavier; Adell i Gisbert, Joan-Albert. «Sant Sebastià de Vilanova de Segrià». A: El Segrià Les Garrigues El Pla d'Urgell La Segarra L'Urgell. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 250-251 (Catalunya romànica, XXIV). ISBN 84-412-2513-3.

## Enllaços externs

* Sant Sebastià de Vilanova de Segrià a Catalunya Medieval
* Obaga Fitxes Romànic
# Ruth Álvarez i Bela

Ruth Álvarez i Bela (Palma, 5 de juny de 2000) és una futbolista d'ascendència equatoguineana del Madrid CFF que juga com a davantera a la Lliga espanyola de futbol femenina i a la selecció femenina de Guinea Equatorial.
Amb 15 anys, Álvarez va ser la jugadora més jove en debutar a la lliga espanyola de futbol femenina.

## Referències

* ↑ LaLiga.es. «Diez cosas que quizá no sabías del UD Collerense», 20-11-2015. [Consulta: 11 desembre 2017].
* ↑ «La edad no importa - Femenino, Selecciones» (en castellà), 13-11-2015. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Dos generaciones unidas en el Collerense» (en castellà), 14-12-2015. [Consulta: 19 setembre 2020].
# Encinas Reales

Encinas Reales és un municipi de la província de Còrdova a la comunitat autònoma d'Andalusia, a la comarca de la Subbética cordovesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.333 | 2.341 | 2.395 | 2.401 | 2.383 | 2.373 | 2.364 | 2.408 | 2.415 | 2.425 |

## Ciutats Agermanades

* Santa Fe Argentina

## Enllaços externs

* Pàgina sobre Encinas Reales Arxivat 2008-01-19 a Wayback Machine.
* Encinas Reales - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
# Molinot de Civit

El Molinot de Civit és una obra del poble de Civit, al municipi de Talavera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí fariner situat a l'esquerra del riu Ondara, situat als afores del poble de Civit. Actualment se'ns presenta en estat ruïnós i tan sols es conserva un tram de mur i una part de l'estructura del que havia estat el seu cacau. No queda cap rastre de la seva bassa ni del molí.

## Història

El molí fariner segarrenc necessitava una gran bassa per poder emmagatzemar el màxim d'aigua per al seu funcionament. Una de les parts més importants era el cacau, que es construïa a un extrem de la bassa i tenia com a funció regular la pressió de l'aigua en la seva caiguda. Del cacau, l'aigua passava d'un canal a un rodet generalment de fusta i disposat horitzontalment. El moviment giratori del rodet es transmetia a l'eix de fusta, eix que tenia al seu extrem superior la nadilla o hèlix de ferro que anava encaixada a la mola inferior fixada. La pressió de les dues moles convertia el gran en farina.

## Referències

* 1 2 «Molinot de Civit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Preobrajenka (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Preobrajenka».
Preobrajenka (en rus: Преображенка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 418 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Cantó de Marsella Montolivet

El cantó de Marsella Montolivet és un cantó francès del departament de les Boques del Roine, situat al districte de Marsella. És format per part del municipi de Marsella.

## Municipis

Aplega tot o part dels següents barris de Marsella:
* Montolivet
* Saint-Julien
* Saint-Jean du Désert
* Saint-Barnabé
* Bois Luzy
* Petit Bosquet
* Beaumont
* La Fourragère

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1985 | M. Heyraud | PS |
| 1985-1992 | Michel Coullomb | PS |
| 1992-2005 | Roland Blum | UDF-DL |
| 2005- | Maurice Rey | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Fiebre (pel·lícula)

Fiebre és una pel·lícula filmada en color d'Argentina dirigida per Armando Bó segons el seu propi guió de la versió estatunidenca a càrrec de Paulette Rubinstein que es va estrenar el 22 de juny de 1972 i que va tenir com a protagonistes a Isabel Sarli, Armando Bó, Horacio Priani i Mario Casado. Fou rodada a Estancia La Rabona Manuel Ocampo.

## Sinopsi

Les dues passions d'una dona: els cavalls i l'home que va provocar el suïcidi del seu espòs.

## Repartiment

* Isabel Sarli
* Armando Bó ... Juan
* Horacio Priani ... Fernando
* Mario Casado ... Marco
* Álex Castillo
* Santiago Gómez Cou
* Adelco Lanza
* Claude Marting
* Juan José Míguez
* Pablo Moret
* Miguel Paparelli

## Comentaris

Panorama va escriure:
| « | ”Déu va donar el sexe i l'amor als animals i als homes”, anuncia Bó als títols | » |
Eduardo Saglul a La Opinión va dir:
| « | ”A igual distància de l'absurd i del realisme, alguns moments de febre creen cert clima irreal, malgrat el mateix Bó… hi ha algunes escenes interessants sobre la vida sexual dels cavalls.” | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”Tot un clàssic hípic que aquest any figura en Variety com una de les 50 pel·lícules més taquilleres del món. Inclou seqüències oníriques imperdibles.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001.

## Enllaços externs

* Informació sobre Fiebre a cinenacional.com
* Fiebre a YouTube
# Sant Sebastià de Sort

Sant Sebastià de Sort és una Capella de la vila de Sort, dins del seu antic terme municipal primigeni, a la comarca del Pallars Sobirà.
Està situada una mica al sud-oest del centre de la vila, a uns 130 metres en aquella direcció de l'església parroquial de Sant Feliu

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.

## Enllaços externs

* Sant Sebastià de Sort en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ruund

El ruund és una llengua bantu del grup L que parlen els ruunds (lundes kamboves) de la República Democràtica del Congo i els runds (lundes septentrionals) d'Angola. Segons l'ethnologue, a la RDC el 2000 hi havia 153.000 parlants de ruund i 98.500 a Angola. Segons el joshuaproject en el primer estat n'hi ha 209.000 i en el segon 160.000. El seu codi ISO 639-3 és rnd, el seu codi al glottolog és ruun1238 i el seu codi Guthrie és L.53.
És una llengua bantu altament inusual a causa de les consonants codes (K) i al seus sistema vocàlic reduït en el que només hi ha tres vocals, ja que la /e/ ha esdevingut /i/ i la /o/ s'ha convertit en /a/.

## Família lingüística

El ruund forma part del grup L de les llengües bantus; concretament forma part de les llengües lundes juntament amb el lunda i el salampasu.

## Ruund a la República Democràtica del Congo

A la República Democràtica del Congo hi ha 153.000 parlants de ruund (209.000 segons el joshuaproject). Aquests viuen a la província de Lualaba i a la zona fronterera de la província de Kasaï Oriental.

## Ruund a Angola

A Angola, els 98.500 parlants de ruund (160.000 segons el joshuaproject) viuen al nord-est del país, concretament al nord de Lunda Norte.

## Sociolingüística, estatus i ús de la llengua

El ruund és una llengua desenvolupada (EGIDS 5): gaudeix d'un ús vigorós per part de persones de totes les edats i té literatura i està estandarditzada, tot i que no és totalment sostenible. Té diccionari, gramàtica i la Bíblia s'hi va traduir entre el 2008 i el 2009. S'escriu en alfabet llatí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ruund». ethnologue. [Consulta: 27 gener 2015].
* 1 2 3 4 5 «Language: Ruund». joshuaproject. [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ «Language:Ruund». Glottolog. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ Hyman, Larry. Segmental Phonology, p. 8 [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ «L». ethnologue. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ «Angola». ethnologue. [Consulta: 27 gener 2015].
* ↑ «Ruund in the Language Cloud» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 27 gener 2015].
# Williams (cràter)

Williams és el romanent d'un cràter d'impacte que es troba a sud del prominent cràter Hercules, a la part nord-est de la Lluna. La vora sud limita amb el Lacus Somniorum, una petita mare lunar que s'estén a sud i a l'oest. A el sud-oest es troba el cràter de vora esmolada Grove.
* Rodalies de Williams (imatge del LRO)
* Cràters satèl·lits
Queden poques restes del cràter original, a part d'una cresta baixa corba. El contorn ha estat gairebé totalment destruït a la cara nord-oest, deixant només unes quantes crestes a la superfície. La resta forma una ferradura irregular, amb la part occidental unida a una sèrie de crestes que condueixen a l'oest. El sòl interior ha ressorgit per l'efecte de fluxos de lava basàltica, formant una superfície plana, gairebé sense trets distintius, marcada tan sols per un parell de petits cràters prop de la vora nord-est.

## Cràters satèl·lits

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Williams.
| Williams | Coordenades | Diàmetre |
| F | 43° 30′ N, 38° 12′ E﻿ / ﻿43.5°N,38.2°E﻿ / 43.5; 38.2﻿ (Williams F) | 7 km |
| M | 41° 12′ N, 38° 48′ E﻿ / ﻿41.2°N,38.8°E﻿ / 41.2; 38.8﻿ (Williams M) | 5 km |
| N | 42° 06′ N, 36° 18′ E﻿ / ﻿42.1°N,36.3°E﻿ / 42.1; 36.3﻿ (Williams N) | 5 km |
| R | 42° 30′ N, 38° 18′ E﻿ / ﻿42.5°N,38.3°E﻿ / 42.5; 38.3﻿ (Williams R) | 4 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Encinas de Esgueva

Encinas de Esgueva és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 447 | 404 | 345 | 340 |
# Mim de Floreana

El mim de Floreana (Mimus trifasciatus) és un ocell de la família dels mímids (Mimidae).

## Hàbitat i distribució

Habita camp obert a les illes Campeón i Gardner, a les illes Galápagos meridionals. Va ser extingida a l'illa Floreana.

## Referències

* ↑ «Mim de Floreana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Preobrajenka

«Preobrajenka» té aquests significats:
* Preobrajenka (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Preobrajenka (Bélgorod), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Cargolet de Nicéforo

El cargolet de Nicéforo (Thryophilus nicefori) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Sotabosc a vessant occidental dels Andes al nord de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Cargolet de Nicéforo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2/12/2021(català)
# Filepítids

Els filepítids (Philepittidae) són un grup de petits ocells endèmics de les zones boscoses de Madagascar, considerats una família en la Taxonomia de Sibley-Ahlquist, o part dels eurilaimids (Euryaimidae) en altres classificacions. R.O Prum (1993) proposà per a ells la creació de la subfamília dels filepitins (Philepittinae) dins els eurilaimids.

## Llista de gèneres

Se n'han descrit dos gèneres amb quatre espècies:
* Gènere Philepitta, amb dues espècies.
* Gènere Neodrepanis, amb dues espècies.

## Referències

* ↑ Els Filepítids a ITIS Rev. 10/06/2013 (francès)
* ↑ Eurylaimidae a Zoonomen Rev. 10/06/2013 (anglès)
* ↑ Prum, R. 0. 1993. Phylogeny, biogeography, and evolution of the broadbills (Eurylaimidae) and asities (Philepittidae) based on morphology. Auk 110:304-324 Rev 10/06/2013 (anglès)
# Satriano di Lucania

Satriano di Lucania (antigament coneguta com a Pietrafesa) és un municipi italià, situat a la regió de Basilicata i a la província de Potenza. Ocupa una superfície de 33,02 quilòmetre quadrat i tenia 2,273 habitants a l'1 gener 2023.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 2.345 | 2.342 | 2.273 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Error: Unable to display the reference properly. See the documentation for details.