OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Connell

Connell és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.956 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Connell tenia 2.956 habitants, 766 habitatges, i 602 famílies. La densitat de població era de 399,1 habitants per km².
Dels 766 habitatges en un 48,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 21,3% no eren unitats familiars. En el 17,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 12,2% entre 18 i 24, un 32,4% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 5,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 160,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.992 $ i la renda mediana per família de 38.309 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.129 $ mentre que les dones 24.444 $. La renda per capita de la població era de 12.600 $. Aproximadament el 15,9% de les famílies i el 19,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Connell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Connell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Peluda de Fison

La peluda de Fison (Arnoglossus fisoni) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 13 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes d'Austràlia (des del sud de Queensland fins a Sydney).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Oxia Planum

Oxia Planum és una plana (planum) de la superfície de Mart.

## Característiques

Es tracta d'una conca situada al costat del desaigües del sistema fluvial Cogoon Vallis, dins del quadrant Oxia Palus (MC-11). Presenta morfologies fluvio-deltaiques amb evidències de dipòsits fluvials. L'emplaçament va ser seleccionat entre els dos llocs candidats per l'aterratge marcià de la missió ExoMars 2020.

## Referències

* ↑ "Oxia Planum". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Quantin et al., 2016.
* ↑ «Elegidos los dos candidatos para el aterrizaje de ExoMars» (pdf) (en castellà). Revista de aeronáutica y astronáutica. Ministerio de Defensa de España. ISSN: 0034-7647.

## Bibliografia

* Quantin, C.; Carter, J.; Thollot, P.; Broyer, J.; Lozach, L.; Davis, Joel; Grindrod, Peter; Pajola, M.; Baratti, E.; Rossato, S.; Allemand, P.; Bultel, B.; Leyrat, C.; Fernando, J.; Ody, A. «Oxia Planum, the landing site for Exomars 2018» (pdf). 47th Lunar and Planetary Science Conference, 2016.
# Carrer d'en Bosc (Sitges)

El carrer d'en Bosc és un carrer de Sitges (Garraf) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer d'en Bosc va originar-se en l'època medieval, fet que es fa palès tant per la zona on es troba emplaçat, com per la irregularitat del seu traçat (recorregut en ziga-zaga des de la plaça de l'Ajuntament fins al carrer de la Davallada), i sobretot per les característiques del període que conserven les edificacions que el componen. Es tracta de construccions entre mitgeres, en general de planta baixa i un pis, amb portals adovellats i finestres amb muntants i llindes de pedra; algunes d'aquestes obertures mostren característiques clarament representatives del llenguatge gòtic (finestres geminades i lobulades).

## Història

El carrer d'en Bosch és un dels més antics de Sitges. Forma part del primer nucli fortificat de la vila, tancat per una muralla que ja existia probablement al segle xiii. La formació del carrer degué produir-se en aquest mateix segle o a començaments del XIV. Actualment contribueix, per la irregularitat del seu traçat i per l'homogeneïtat que presenten moltes de les construccions que el formen a recrear la imatge de la vila medieval.

## Referències

* 1 2 «Carrer d'en Bosc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Juva

Juva (en suec Juva) és un municipi de Finlàndia que forma part de la regió de Savònia del Sud.
# Miguel Cané

Miguel Cané (Montevideo, 27 de gener de 1851 - Buenos Aires, 5 de setembre de 1905) fou un escriptor i polític argentí d'origen uruguaià. Ocupà el càrrec d'intendent de la ciutat de Buenos Aires, així com d'altres càrrecs públics: fou ambaixador, professor universitari, i director-encarregat d'oficines públiques.

## Biografia

Va néixer a Montevideo, Uruguai, el 1851, durant l'expatriació de la seva família. Amb dos anys regressà a Buenos Aires amb la seva família, poc després de la caiguda de Juan Manuel de Rosas.
Entre 1863 i 1868 cursà el batxillerat al Col·legi Nacional de Buenos Aires (situat a l'actual passeig històric de la "Manzana de las Luces"), en l'època que era un internat d'homes, durant la direcció del canonge Eusebio Agüero i com a alumne del professor francès Amadeo Jacques. Les experiències viscudes en aquest col·legi van ser narrades en Juvenilia (1884), el més recordat dels seus llibres.
Es va iniciar en el periodisme primerencament en el diari La Tribuna dels seus cosins els Varela, i després en El Nacional, redactat per Domingo Faustino Sarmiento i Vélez Sársfield.
Es graduà en Dret a la Universitat de Buenos Aires el 1878. Va ser diputat provincial i nacional, director de Correus i diplomàtic davant Colòmbia i Veneçuela. Com a resultat d'aquestes experiències fora del país, va escriure En viaje (1884). Va ser intendent de la ciutat de Buenos Aires entre 1892 i 1893, ministre de Relacions Exteriors i de l'Interior i diplomàtic argentí a París. El 1898 ocupà una banca al Senat, on impulsà a comanda de la Unió Industrial Argentina la llei de Residència (1902). Morí a Buenos Aires el 1905.

## Referències

* ↑ (castellà) Dada a www.er-saguier.org (pàg. 10)

## Enllaços externs

* Obres de Cané al Projecte Gutenberg.
# Santa Eulàlia de Tevolís

Santa Eulàlia de Tevolís fou una església romànica del terme de Trullars, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya Nord.
Actualment és del tot desapareguda, estava situada en el vilar de Tevolís, a prop de la riba esquerra del Reart, a la zona extrema nord-est del terme comunal.

## Història

Santa Eulàlia era l'església del vilar de Tevolís, pertanyent a Trullars. El 972 és esmentada l'ecclesiola Sancta Eulalia), i el 1475 encara se'n tenen referències. El vilar de Tevolís està documentada en el període 1141-1144.

## Arquitectura

En l'actualitat no queda res d'aquesta església ni de la vila on es trobava.

## Bibliografia

* Ponsich, Pere. «Esglésies del Rosselló anteriors al 1300: Santa Eulàlia de Tevolís». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «Zona on es trobava Tevolís, en els mapes topogràfics de l'IGN». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Condensador de tàntal

Un condensador electrolític de tàntal és un condensador electrolític, un component passiu dels circuits electrònics. Consisteix en una pastilla de metall porós de tàntal a manera d'ànode, cobert per una capa d'òxid aïllant que forma el dielèctric, envoltat d'electròlit líquid o sòlid com a càtode. A causa de la seva capa dielèctrica de permitivitat molt prima i relativament alta, el condensador de tàntal es distingeix d'altres condensadors convencionals i electrolítics per tenir una gran capacitat per volum (alta eficiència volumètrica) i un pes inferior.
El tàntal és un mineral de conflicte. Els condensadors electrolítics de tantal són considerablement més cars que els condensadors electrolítics d'alumini similars.
Els condensadors de tantal són components inherentment polaritzats. La tensió inversa pot destruir el condensador. Els condensadors de tàntal no polars o bipolars es fabriquen connectant de manera efectiva dos condensadors polaritzats en sèrie, amb els ànodes orientats en direccions oposades.
Característiques de les diferents capes d'òxid en condensadors electrolítics de tàntal i niobi:
| Material de l'ànode | Dielèctric | Permisivitat relativa | Estructura de l'Òxid | Tensió de ruptura (V/μm) |
| Tàntal | Pentòxid de tàntal, Ta₂O$_5$ | 27 | Amorf | 625 |
| Niobi o Òxid de niobi | Pentòxid de niobi, Nb₂O$_5$ | 41 | Amorf | 400 |
Tantalum electrolytic capacitors are made in three different styles:
* Condensadors de xip de tàntal: estil SMD per a muntatge en superfície, el 80% de tots els condensadors de tàntal són SMD.
* "Perles" de tàntal, d'estil d'un sol extrem immers en resina per al muntatge de PCB.
* Condensadors de tàntal de plom axial, amb electròlit sòlid i no sòlid, utilitzat principalment per a aplicacions militars, mèdiques i espacials.

## Referències

* ↑ «Tantalum Capacitor | Types | Capacitor Guide» (en anglès). https://eepower.com.+[Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ Roy, Sudipta. «Tantalum Capacitor:Construction,Characteristics, 5 Uses» (en anglès). https://lambdageeks.com.+[Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «Tantalum Capacitors | KYOCERA AVX» (en anglès). https://www.kyocera-avx.com.+[Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «Tantalum Capacitor» (en anglès). https://www.digikey.com.+[Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ Tomáš Kárník, AVX, NIOBIUM OXIDE FOR CAPACITOR MANUFACTURING, METAL 2008, 13. –15. 5. 2008, Hradec nad Moravicí PDF Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* ↑ J. Gill, AVX, BASIC TANTALUM CAPACITOR TECHNOLOGY, PDF or
# Patxi Lezama

Patxi Xabier Lezama Perier (Zalla, 20 de juny de 1967) és un escultor, escriptor, dissenyador basc.
És impulsor de la cultura mitològica basca i conegut pels seus treballs en ferro i fusta, sent continuador de la tradició de Jorge Oteiza i Néstor Basterretxea. Forma part de la generació d'escultors bascos que han nascut i crescut amb la màgia de mitologia. Tot i que és més conegut pel seu treball en l'escultura, es va distingir en l'àmbit cultural basc pel seu treball en diversos camps diferents, des de l'escultura fins a la literatura i el disseny, així com la creació. El surrealisme el diferencia dels marcats per l'abstracció i l'esquematisme geomètric. Al voltant de 1990, amb la seva ocupació en la farga com a ferrer, s'inicia en el treball del ferro. Emprèn llavors un cicle d'escultures no imitatives, anant en augment la seva preocupació per l'art i la cultura basca. Cadascuna de les seves obres planteja un problema espacial que tracta de resoldre amb l'ajut del material, segons les característiques o propietats d'aquest. Amalur és la seva primera escultura abstracta, nom d'origen basc que en basc vol dir "Mare Terra" i està inspirada en la mitologia del poble basc.

## Referències

* ↑ «Lezama Perier, Patxi Xabier». Enciclopèdia Auñamendi. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ «Patxi Xabier Lezama Perier». Artsandculture. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ «Amaiur». Storymaps. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Castresana, Elixane. «Lezama dona 'Zaldi' al Museo de las Encartaciones» (en castellà). Deia, 22-05-2021. [Consulta: 9 febrer 2022].
* ↑ Salazar López, Angie. «Patxi Lezama» (en castellà). Historia-Biografía, 11-11-2022. [Consulta: 9 febrer 2022].
* ↑ «Patxi Lezama, el artista de la mitología vasca». Euskalnews. [Consulta: 15 novembre 2022].

## Enllaços externs

* (anglès) The Library of Congress
* (castellà) Buscabiografias
# Oloros

Oloros (en llatí Olorus o Orolus, ̓́Ολορος, ̓́Ορολος) fou un rei de Tràcia, segons Heròdot.
Només és conegut perquè la seva filla Hegesípila es va casar amb Milcíades el Jove. Hegesípila va tenir un fill de nom també Oloros però segurament d'un segon matrimoni celebrat després de la mort de Milcíades. Aquest segon Oloros va ser el pare de Tucídides l'historiador.

## Referències

* ↑ 1.Olorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 21
# Carrer d'Eusebi Estada

El carrer Eusebi Estada és un carrer situat a la ciutat de Palma que duu el nom de l'enginyer Eusebi Estada, que va promoure la construcció de ferrocarrils a l'illa de Mallorca a finals del segle xix. El carrer està situat al Districte Nord de la ciutat i travessa els barris d'Arxiduc, Plaça de Toros i Son Oliva. S'estén des de l'Avinguda de Joan March fins al polígon de Son Castelló, on s'inicia la carretera vella de Bunyola. Té una longitud total de 1600 metres.
En el número u del carrer es troba l'estació del ferrocarril de Sóller, que uneix la ciutat amb la principal població de Tramuntana. La via d'aquest tren discorre pel centre del carrer fins a arribar a l'encreuament amb la carrer Concòrdia, on es desvia en direcció nord.

## Referències

* ↑ Calle Eusebio Estada Arxivat 2011-03-07 a Wayback Machine.. Barrios de Palma de Mallorca. Consultat el 27 de març de 2010.
* ↑ «Carrer d'Eusebi Estada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kanat de Khalkhal

El Kanat de Khalkhal fou un efímer estat del segle xviii que va existir a l'Azerbaidjan persa,i tenia centre a Khalkhal. Antigament Khalkhal depenia del governador de Tabriz però a la mort de Nadir Xah es va fer independent. Va ser fundat per Amir Khan del clan Amir de la tribu Afxar turcman. Nadir Xah l'havia tingut al seu servei al front de la seva gent. Segurament disposava del suport de les tribus turcmans dels shahsevan, els shaqaqi (dirigits per Ali Khan) i els shantranlu (aquests apareixen ocupant la zona uns anys més tard). Musa Beg, oncle d'Amir Khan, va prendre una part activa en l'assassinat de Nadir Xah. Sotmès segurament per Fatali Khan d'Urmia el kanat va dependre de Tabriz, però després del 1763 va tornar a ser independent o va passar a Ardabil.
Hedayat Khan de Gilan va capturar a Nazar Ali Khan, cap dels turcman Shahsevan d'Ardabil i el va empresonar a Anzali, però la població de Gilan es va revoltar i va alliberar al kan d'Ardabil. Hedayat Khan va fugir a Zanjan on el kan local Zulfeqar Khan el va empresonar altre cop però Ali Murad Zand va anar a rescatar-lo i amb ajut d'Ali Khan Shahsevan (que havia perdut Zanjan davant Zulfeqar) el va restaurar al poder a Rasht (Resht); Nazar Ali que era gendre del kan de Karabagh, va rebre tropes del seu sogre amb les que va marxar per expulsar a Hedayat cap al Mazanderan; va perdre Rasht i va demanar ajut a Rússia (juny de 1780). El 28 de juliol de 1780 el general Alexander Suvorov va escriure: Nazar Ali Khan havia capturat Resht i Hedayat fou fet presoner i portat a una nau a la costa del Mazanderan però es va poder escapat nedant i va escriure a Amir Khan de Khalkhal, al que va demanar ajut prometent tot el que necessités per a dur a terme la conquesta de Resht i la seva reposició així com l'ajut d'Ali Murad Khan Zand. Amir Khan i Ali Murad van marxar sobre Resht i Nazar Ali Khan veient que no podria resistir va abandonar la ciutat després de cremar una bona part de les cases i jardins de la població; Ali Khan i Ali Murad la van ocupar i la van entregar a Hedayat (agost de 1780).

## Khans

* Amir Khan Afshar, 1747-1782
* Faraj-Ullah Khan Khan Amirli-Afshar 1782-1794
* Mohammed Hussein Khan Amirli-Afshar, (1794-1799)

## Referències

* Tinent general Alexander Suvorov, Astrakhan, Halhalskoe khanes Amirgune
* Anwar Genguisoglu, Halhalskoe Janato, Bakú, "Shusha", 2013, article 224.
# Miguel Cabrera Cabrera

Miguel Cabrera Cabrera (Las Palmas, 12 de març de 1948) és un arquitecte i polític espanyol. Estudia el batxillerat fins a tercer a Fuerteventura per lliure i després en l'Institut Pérez Galdós de Las Palmas. Cursa la carrera d'Arquitectura en les escoles de Madrid i València, on acabà el 1973. Exerceix la seva professió a Las Palmas i Fuerteventura. En 1975 va ser triat vocal de la Junta de Govern del Col·legi d'Arquitectes fins que va dimitir en donar començament la campanya electoral de 1977.
Per a les eleccions generals espanyoles de 1977 va fundar Asamblea Majorera, amb la qual fou escollit senador per Fuertenventura. No fou escollit a les eleccions de 1979, però fou novament escollit senador a les eleccions generals espanyoles de 1982. A les eleccions al Parlament de Canàries de 1987 i 1991 fou elegit diputat per Asamblea Majorera.

## Referències

* ↑ «Història d'Asamblea Majorera». Arxivat de l'original el 2017-09-19. [Consulta: 16 juliol 2017].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Web del Parlament de Canàries
# Santuari de la Verge de la Salut

El Santuari de la Verge de la Salut és una obra historicista de Cànoves i Samalús (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita capella de planta rectangular. Consta de nau única i absis semicircular cobert per una volta de quart d'esfera. La nau està coberta per volta de canó dividit per dos arcs diafragmàtics. El portal, situat en el centre de la façana, és d'arc de mig punt amb arcades sustentades per columnes amb capitells de color vermell. La coberta és a dues aigües.

## Història

L'església s'esmenta per primer cop l'any 1737 en una visita pastoral. En la visita del 7 de juliol de 1776 es diu que la capella es va edificar l'any 1720. l'any 1902, la família Puig va reconstruir tota la capella dintre d'un estil neogòtic molt simple i el seu escut es visible a la vidriera.

## Referències

* 1 2 «Santuari de la Verge de la Salut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juny 2020].
# Colomys eisentrauti

Colomys eisentrauti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del nord-oest del Camerun. Es tracta del representant més gros del gènere Colomys, amb una llargada de cap a gropa de 116-137 mm i la cua amb una mida equivalent a un 128-145% de la del cos. Té el musell llarg. El pelatge és marró fosc al dors, blanc al ventre i gris entremig. Anteriorment era considerat una subespècie de C. goslingi.

## Referències

* ↑ Giarla, T. C.; Demos, T. C.; Monadjem, A.; Hutterer, R.; Dalton, D.; Mamba, M. L.; Roff, E. A.; Mosher, F. M.; Mikeš, V.; Kofron, K. P.; Kerbis Peterhans, J. C. «Integrative Taxonomy and Phylogeography of Colomys and Nilopegamys (Rodentia: Murinae), Semi-aquatic Mice of Africa, with Descriptions of Two New Species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, zlaa108, 2020. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlaa108.
# Platja d'El Pozo de las Pipas

La Platja de El Pozo de las Pipas està situada al lloc de La Espasa, en la parròquia de Caravia Baja en el concejo de Caravia, Astúries. Forma part de la Costa oriental d'Astúries i no presenta cap mena de protecció mediambiental.

## Descripció

Es tracta d'una platja, coneguda també com a Platja Moracey, la qual només apareix com a independent en plenamar, ja que en baixamar queda connectada amb la platja de La Espasa; alguns autors la consideren com a part integrant d'aquesta.
Se separa de l'arenal de La Espasa mitjançant un promontori rocós, i des del seu costat oriental es pot accedir, en baixamar, a la Platja de El Viso.

## Referències

* ↑ «Playas - Ayuntamiento de Caravia» (en espanyol europeu). [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 219. ISBN 978-84-8459-669-1.
* ↑ SL, EuroWeb Media, «Playa El Pozo de las Pipas | Playas Caravia | Turismo Asturias» (en castellà). Turismo Asturias, 30-10-2017.
# Oloron

«Oloron» té aquests significats:
* Oloron (francès) o Auloron (occità), comarca francesa al nord del Bearn
* Oloron Santa Maria, ciutat capital de la comarca de l'Alt Bearn
* Cantó d'Oloron-Sainte-Marie-Est
* Cantó d'Oloron-Sainte-Marie-Oest
* Districte d'Oloron-Sainte-Marie
* Pacte d'Oloron, acord de 1287 entre Alfons el Franc i Eduard I d'Anglaterra, a la població vescomtal d'Oloron
* Vescomtat d'Oloron, jurisdicció feudal de Gascunya centrada en l'antiga vila romana d'Iluro (Auloron)
# Carles I d'Angulema

Carles d'Orleans o Carles I d'Angulema (?, 1459 -?, 1496) fou Comte d'Angulema i de Périgord (1467 - 1496). Segon fill de Joan d'Orleans, comte d'Angulema, i de Margarida de Rohan. Carles pertanyia a la branca d'Orleans de la dinastia Valois. El seu besavi era el rei Carles el Savi. Es va casar el 1490 amb Lluïsa de Savoia (1476 - 1531), de 15 anys, filla del duc Felip II de Savoia (anomenat Sense Terra) i de Margarida de Borbó. Carles i Lluïsa van tenir dos fills:
* Margarida, després de França (1492 - 1549), casada el 1527 amb Enric d'Albret, rei de Navarra. Margarida va ser mare de Joana d'Albret, després de Navarra i, per tant, àvia del rei de França Enric de Borbó.
* Carles Francesc (1494 - 1547), rei de França de 1515 fins a la seva mort.
| Precedit per: Joan d'Orleans | Comte d'Angulema 1467 - 1496 | Succeït per: Francesc I de França |
# Santuari de la Verge del Toro

El santuari de la Verge del Toro, conegut també com a santuari de la Mare de Déu del Toro, és una església del municipi des Mercadal, a Menorca. Es troba al cim del Toro (358 m), la muntanya més alta de l'illa, i s'hi accedeix per una carretera de menys de tres quilòmetres que puja des de la vila des Mercadal.
És considerat el centre espiritual de Menorca i està consagrat a la Mare de Déu del Toro, venerada pels menorquins com a patrona de Menorca. Depèn del bisbat de Menorca i és gestionat per una comunitat de religioses franciscanes de la Misericòrdia. L'actual mossèn és Miquel Romero.
Després dels atacs de Barba-roja i Piali, varen construir aquesta torre amb idees defensives.

## Edifici

Té forma rectangular, amb una planta de 12 per 15 metres i una alçada de 10 metres.

## Vegeu també

* El Toro.
* Llista de monuments des Mercadal.

## Referències

* ↑ «Ermites i Santuaris». Bisbat de Menorca. Arxivat de l'original el 2012-11-10. [Consulta: 6 abril 2011].

## Enllaços externs

* Santuari de la Verge del Toro.
# Complement

«Complement» té aquests significats:
* Lingüística:
** Complement sintàctic, paraula o conjunt de paraules que depenen d'una altra, anomenada nucli
*** Complement agent, funció sintàctica pròpia de les oracions en veu passiva
*** Complement de l'adjectiu, funció sintàctica consistent a complementar un adjectiu per ampliar o especificar el seu significat
*** Complement de l'adverbi, sintagma que complementa a un adverbi
*** Complement circumstancial, complement no argumental, és a dir, no exigit pel verb i
*** Complement circumstancial de lloc, complement circumstancial que afegeix alguna informació referent al lloc en el qual es desenvolupa l'acció verbal
*** Complement circumstancial de temps, complement circumstancial
*** Complement directe
*** Complement indirecte
*** Complement del nom
*** Complement predicatiu
*** Complement de règim verbal, complement verbal argumental
*** Complement verbal
* Immunologia:
** Sistema del complement, cascada bioquímica que contribueix a eliminar els patògens d'un organisme, part del sistema immunitari innat
** Fixació del complement, prova serològica que mesura la capacitat del complement per unir-se als complexos antigen-anticòs
* Matemàtiques:
** Complement a u
** Complement a dos
** Complement ortogonal
* Miscel·lània: Complement dietètic, preparació que tracta de suplementar la dieta i proporcionar nutrients