OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kolpez kolpe

Kolpez kolpe (que es podria traduir com «Cop a cop») és el tercer àlbum d'estudi del grup de rock basc Kortatu. L'àlbum va ser gravat en els Estudis IZ de Kaki Arkarazo (llavors guitarrista de M-ak). En aquesta ocasió totes les cançons estaven en èuscar, llengua que Fermin i Iñigo tot just acabaven d'aprender. Per això, per a moltes lletres van comptar amb la col·laboració de Mikel Antza i Josu Landa.
Els ritmes festius dels dos primers àlbums desapareixen ja per complet (excepte en la satírica «Platinozko sudurrak», on juguen amb el mestissatge rock-folklore basc), la manera de cantar de Fermin recorda a com ho farà a Negu Gorriak (el hip hop ja està present en l'obra dels germans Muguruza) i els riffs de guitarra són més secs i durs, similars també a com sonen a Negu Gorriak. Es produeix una evolució sonora donant una major força al so, incloent algunes influències del soul, i incorporant una secció de metalls en alguns temes.
És per a molts, el millor àlbum d'estudi de Kortatu.
L'àlbum va ser reeditat en CD per Esan Ozenki al 1994.

## Llista de cançons

* «After-Boltxebike» («After-Bolxevic»)
* «Etxerat!» («A casa!»)
* «Gernika 37-87»
* «Denboraren menpe» («Subordinat del temps»)
* «A.E.K.'ko beteranoak» («Els veterans d'A.E.K.»)
* «Kolpez kolpe» («Cop a cop»)
* «Oker nago» («Estic confús»)
* «Ehun ginen» («Érem cent»)
* «Platinozko sudurrak» («Nassos de platí»)
* «Makurtu gabe» («Sense rendir-se»)
Totes les cançons van ser compostes per Fermin Muguruza i Iñigo Muguruza, excepte «Ehun ginen», que és una versió de M-ak i Etxerat! en què la introducció és del tema de The Redskins, Unionize.
Totes les lletres són de Fermin i Iñigo, excepte:
* «Etxerat!» i «Platinozko sudurrak», de Fermin Muguruza i Mikel Antza.
* «Kolpez kolpe», de Josu Landa.
* «Ehun ginen» i «Makurtu gabe», de Mikel Antza.

## Crèdits

* Fermin Muguruza: guitarra i veu.
* Iñigo Muguruza: baix i veu.
* Treku Armendáriz: bateria

### Altres músics

* Yul (de RIP): guitarra a «Makurtu gabe».
* Mikel Laboa: veu a «Ehun ginen».
* Jabier Muguruza: acordió a «Platinozko Sudurrak».
* Mikel Valkarlos: trompeta a «Etxerat!», «Kolpez kolpe», «Oker nago» i «Platinozko sudurrak».
* Javi Silguero: trompeta a «Etxerat!», «Kolpez kolpe», «Oker nago» i «Platinozko sudurrak».
* Josetxo Silguero: saxòfon a «Etxerat!», «Kolpez kolpe», «Oker nago» i a «Platinozko sudurrak».
* Juan Antonio Díez: trombó a «Etxerat!», «Kolpez kolpe», «Oker nago» i «Platinozko sudurrak».
* Ainhoa Fraile: pandero.
* Idoia Fralie: trikiti.

## Personal tècnic

* Kaki Arkarazo: producció i tècnic de so.
* Kortatu: disseny de carpeta i encartament.
* El so de motor accelerant de «Denboraren mempe» es va gravar amb la motocicleta de Pello.

## Notes i referències

* ↑ SNOWDEN, Don, reseña de Kolpez Kolpe, en All Music Guide.
* ↑ CERVANTES, Xabier: «Fermin Muguruza disco a disco», en Rockdelux 166: septiembre de 1999, p. 18.

## Enllaços externs

* Pàgina sobre Kolpez Kolpe a All Music Guide
# Resolució 2417 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2417 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 24 de maig de 2018. Recordant les resolucions 1296 (2000), 1894 (2009), 2175 (2014) i 2286 (2016), el Consell va condemnar l'ús com a tàctica de guerra de la fam entre els civils, així com la denegació il·legal de l'accés humanitari a les poblacions civils.
Alhora, el consell vol cridar l'atenció sobre el vincle entre els conflictes armats i la inseguretat alimentària induïda per conflictes i l'amenaça de la fam, demanant a les parts en els conflictes armats que compleixen llurs obligacions sobre protecció de civils per tal de no provocar desplaçaments forçats de població, violant el dret internacional humanitari. També els va recordar que el Consell podria considerar sancionar tant persones físiques com organitzacions que obstaculitzin el lliurament d'ajuda humanitària a civils en situació de risc.

## Referències

* ↑ Adopting Resolution 2417 (2018), Security Council Strongly Condemns Starving of Civilians, Unlawfully Denying Humanitarian Access as Warfare Tactics, un.org, 25 de maig de 2018

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2401 a la 2500 (2018 -)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Iàssenki

Iàssenki (en rus: Ясенки) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 768 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Yasenki». GeoNames. [Consulta: 3 desembre 2018].
# Maria Sur

Maria Sur (ucraïnès: Сур Марія Олегівна) (Zaporíjia, 31 de desembre de 2004) és una cantant ucraïnesa resident a Suècia.

## Biografia

Nascuda a Zaporíjia, va encetar la carrera musical ja de menuda com a concursant de X-Factor el 2018 a 14 anys i, més tard, a la dotzena temporada de The Voice of Ukraine del 2022.
A conseqüència de la invasió russa d'Ucraïna del 2022, es va veure forçada a fugir d'Ucraïna amb sa mare i es van establir a Suècia. Poc després, va posar-se en contacte amb la cantant Sarah Dawn Finer, gràcies a la qual va actuar en una gala benèfica en solidaritat amb Ucraïna a l'Avicii Arena d'Estocolm. Hi va interpretar la cançó «Survivor» de Destiny's Child. Més endavant, va signar un contracte discogràfic amb l'empresa Warner Music, amb qui va llançar la cançó «Thats's The Way. L'estiu del 2022, va fer part de la cartellera del concert Lotta på Liseberg a Liseberg (Göteborg) i a l'inici del 2023, va anar al programa Bingolotto a Sjuan.
Maria Sur va participar en el Melodifestivalen 2023 amb la cançó «Never Give Up», escrita per Anderz Wrethov i Laurell Barker, i hi va obtenir el novè lloc a la final. Durant l'estiu del 2023, formarà part de la gira Diggiloo pel país.
Actualment, estudia a distància a la Universitat d'Art de Kíiv i a la Lilla Akademien d'Estocolm.

## Discografia
### Senzills

* «Bad Boy» (2021)
* «Камуфляж» (2023)
* «That's The Way» (2022)
* «Never Give Up» (2023)
* «Partner In Crime» (2023)
* «Santa, Can't You Hear Me» (2023)
* «No Christmas Tears» (2023)
* «When I'm Gone» (2024)

## Referències

* ↑ Rakel Clinton Lucas. «Maria Sur: "Jag förstår faktiskt inte hur jag har orkat"». Dagens Nyheter, 11-02-2023. [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ Lee Addams, William. «“Never give up!” Maria Sur on her journey from Ukraine to Sweden’s Melodifestivalen 2023» (en anglès). Wiwibloggs, 09-02-2023. [Consulta: 18 març 2023].
* 1 2 3 Berglund, Björn. «Maria Sur: Från kriget till Melodifestivalen». TT. Aftonbladet, 08-02-2023. [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ «Maria Sur flydde kriget - får stående ovationer i Avicii Arena». TV4.se. Arxivat de l'original el 1 de març 2023. [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ Larsson, Ebba. «Artisten Maria Sur flydde Ukraina – nu gör hon succé i Sverige». Expressen, 17-06-2022. [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ «Artisten Maria Sur uppträder på vår scen». bingolotto.se. [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ Funemyr, Frida. «[Mello-aktuella Maria Sur flydde från Ukraina: ”Musiken håller mig levande” https://www.allas.se/noje/mello-aktuella-maria-sur-flydde-fran-ukraina-musiken-haller-mig-levande/9074319]» (en suec). Allas.se, 08-02-2023. [Consulta: 18 març 2023].
# Salvador Bacarisse

Salvador Bacarisse Chinoria (Madrid, 12 de setembre de 1898 - París, 5 d'agost de 1963) compositor espanyol.
Va estudiar al Real Conservatorio de Música a Madrid, amb Manuel Fernández Alberdi (piano) i Conrado del Campo (composició). Ensems estudià Filosofia i Lletres. El 1923 va aconseguir el Premi Nacional de Música per La nave de Ulíses, poema simfonic amb cor femení, i el de 1931 per Música Simfonica.
Bacarisse va ser membre del Grupo de los Ocho (fundat en l'esperit del grup francès de Les Six per combatre el conservadorisme musical) i va ajudar a promoure la música contemporània com a director artístic d'Unión Radio fins al 1936. Donat la seva afinitat política comunista, en acabar la Guerra civil el 1939, Bacarisse va haver exiliar-se a París, rebutjant la dictadura de Franco. Des del 1945 fins a la seva mort va treballar per a la Radio-Télévision Française com a productor de programes en llengua castellana.
Bacarisse va compondre per a piano, per a conjunts de cambra, òpera (incloent-hi El tesoro de Boabdil amb llibret d'André Camp i Francesc Puig Espert, amb la qual va guanyar un premi de la ràdio francesa el 1958), i obres orquestrals incloent-hi dos concerts per a piano i un concert per a violí. La seva obra més cèlebre i interpretada és el Concertino per a guitarra i orquestra en La menor Opus 72, composta el 1952, en estil neoromàntic.

## Estil

Estilisticament fou fidel a la generació que recollia l'herència romàntica, la tècnica impressionista i la tradició popular; és a dir, que l'aparença modernista de la seva obra de principis de segle xx va donar pas, arran de nous procediments --no sentí la sincera necessitat del canvi--, a una posició de conservadorisme.

## Obres

* Corrida de Feria, ballet (1930), el 1937 es presentà al Gran Teatre del Liceu, amb coreògrafia de Joan Magriñà i ballarina principal Trini Borrull.
* Heraldos, estampes simfòniques (1933)
* Tres marxes burlesques, per a orquestra
* La tragedia de Doña Ana, suite simfònica amb cors i recitat
* Sinfonietta, per a piano i orquestra
* Concerto grosso, per a piano i orquestra
* Concertino, per a piano i orquestra
* Concierto i balda, per a piano i orquestra
* Fantasia, per a violí i orquestra
* Tres movimientos concertantes, per a trio de corda i orquestra
* Quartets, varis
* Peces per a piano, et...

## Bibliografia

* (anglès) Christiane Heine. "Salvador Bacarisse", Grove Music Online, ed. L. Macy (accés 3 de gener de 2005), grovemusic.com Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine. (accés amb subscripció).
* (anglès) Enrique Franco. "Salvador Bacarisse", Grove Music Online, ed. L. Macy (accés 3 de gener de 2005), grovemusic.com Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine. (accés amb subscripció). (Òpera)

## Enllaços externs

* (castellà) Breu biografia i escolta de la romanza del Concertino per a guitarra i orquestra a El Poder de la Palabra

## Referències

* Suplement dels anys 1963-1964, pàg. 182 de l'Enciclopèdia ESPASA (ISBN 84-239-4596-0)
# Giorgio Rocca

Giorgio Rocca (6 d'agost de 1975, Chur (Suïssa) és un esquiador retirat,amb nacionalitat italiana tot i haver nascut a Suïssa, que va guanyar 3 medalles en el Campionat del Món (3 de bronze), 1 Copa del Món en la disciplina d'Eslàlom i 11 victòries a la Copa del Món d'esquí alpí (amb un total de 22 pòdiums).

## Resultats
### Jocs Olímpics d'Hivern

* 2002 a Salt Lake City, Estats Units
** Eslàlom Gegant: 26º
* 2006 a Torí, Itàlia
** Combinada: 5º

### Campionats Mundials

* 1999 a Vail, EUA
** Eslàlom: 4º
** Eslàlom Gegant: 11º
* 2001 a Sankt Anton am Arlberg, Àustria
** Eslàlom: 15º
* 2003 a St. Moritz, Suïssa
** Eslàlom: 3º
** Combinada: 8º
* 2005 a Bormio, Itàlia
** Eslàlom: 3º
** Combinada: 3º

### Copa del Món
#### Classificació General Copa del Món

* 1996-1997: 126°
* 1997-1998: 133°
* 1998-1999: 28°
* 1999-2000: 64º
* 2000-2001: 79º
* 2001-2002: 30º
* 2002-2003: 21°
* 2003-2004: 17º
* 2004-2005: 18°
* 2005-2006: 13°
* 2006-2007: 37°
* 2007-2008: 47°
* 2008-2009: 38º
* 2009-2010: 80º

#### Classificació per Disciplines (Top-10)

* 2001-2002:
** Eslàlom: 7º
* 2002-2003:
** Eslàlom: 4º
* 2003-2004:
** Eslàlom: 4º
* 2004-2005:
** Eslàlom: 4º
* 2005-2006:
** Eslàlom: 1º

#### Victòries a la Copa del Món (11)
##### Eslàlom (11)

| Data | Lloc |
| 19 de gener de 2003 | Wengen |
| 16 de març de 2003 | Lillehammer |
| 11 de gener de 2004 | Chamonix |
| 22 de desembre de 2004 | Flachau |
| 9 de gener de 2005 | Chamonix |
| 27 de febrer de 2005 | Kranjska Gora |
| 4 de desembre de 2005 | Beaver Creek |
| 12 de desembre de 2005 | Madonna di Campiglio |
| 22 de desembre de 2005 | Kranjska Gora |
| 8 de gener de 2006 | Adelboden |
| 15 de gener de 2006 | Wengen |

## Referències

* ↑ «IOC 2006 Winter Olympics» (en anglès).

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2006-05-09 a Wayback Machine.
* Perfil de Giorgio Rocca a la pàgina oficial de la FIS Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (anglès)
# Kumgangsan

Kŭmgangsan (en pronunciació coreana:[kɯmɡaŋsan]) o Mont Kŭmgang és una de les muntanyes més conegudes de Corea del Nord. Té una altura de 1638 metres i és localitzada a la costa est del país, a la Regió Turística de Kŭmgangsan, que forma part de la província de Kangwon (38.58N, 128.17E). Kŭmgangsan forma part de la serralada de Taebaek que recorre la costa est de la Península de Corea. El nom significa Muntanya Diamant.

## Noms estacionals

Kŭmgangsan té un nom per a cada estació. El seu nom és Kŭmgangsan (Hangul: 금강산, Hanja: 金剛山, Kŭmgangsan, Geumgangsan) a la primavera, Pongraesan (봉래산, 蓬萊山, Pongnaesan, Bongnaesan) a l'estiu, Phung'aksan (풍악산, 楓嶽山, 楓岳山, P'ung'aksan, Pung-aksan) a la tardor i Kaegolsan (개골산, 皆骨山, Kaegolsan, Gaegolsan) a l'hivern.
Kŭmgangsan ha estat coneguda per la seva bellesa escènica des de l'antiguitat. És recoberta d'un bosc, l'àrea dels voltants de Kŭmgangsan és una de les més humides de Corea.

## Referències

* ↑ The Associated Press. «North Korea approves Japanese tours to Mount Kumgang». CNN, 22-09-2000. Arxivat de l'original el 2008-12-11. [Consulta: 6 juny 2010].
* ↑ «North Korea Relief». Encyclopædia Britannica. «Mount Kŭmgang (5,374 feet), is renowned for its scenic beauty.»
* ↑ Susan Chira «The two Koreans agree to develop resort in North». New York Times, 02-02-1989.
* ↑ Aidan Foster-Carter. «PYONGYANG WATCH Hyundai and North Korea: What now?». Asia Times Online, 30-03-2001. Arxivat de l'original el 2018-12-05. [Consulta: 6 juny 2010]. «Kumgangsan - the famously scenic Diamond Mountains just above the DMZ»
# Temporada 1988-1989 del FC Barcelona (femení)

La temporada 1988-89 és la 1a en la història del Club Femení Barcelona.

## Desenvolupament de la temporada

Les jugadores queden quartes classificades a la primera Lliga Nacional, renuncien a jugar la Copa de la Reina i per darrer cop la Copa Generalitat on foren eliminades a quarts de final.

## Jugadores i cos tècnic
### Plantilla 1988-89

La plantilla i el cos tècnic del primer equip per a l'actual temporada (manca informació) són els següents:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Kety Pulido |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |

### Cos tècnic 1988-89

* Entrenador: Ramon Carrión

## Partits

Victòria Empat Derrota

### Copa Generalitat
#### Primera fase
#### Segona fase
## Referències

* ↑ Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení. Història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Base, Desembre 2021, p. 99-100 i 113. ISBN 978-84-19007-00-1.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 Tomás Belenguer, Manuel. Barça femení. Història des dels orígens fins al triplet. Barcelona: Base, Desembre 2021, p. 389. ISBN 978-84-19007-00-1.
# Roca Sabardana

La Roca Sabardana és un turó de 464,4 m alt del terme comunal de Rodès, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. És> a l'esquerra de la Tet, al sud-est de Ropidera i a prop al nord de la resclosa del Pantà de Vinçà.

## Referències

* ↑ La Roca Sabardana en els ortofotomapes de l'IGN
# Iàstrebovka

«Iàstrebovka» té aquests significats:
* Iàstrebovka (Primórie), localitat del krai de Primórie, a Rússia
* Iàstrubivka (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna
# Mare de Déu dels Dolors del Mas Seriès

Mare de Déu dels Dolors del Mas Seriès és una capella del terme comunal de vila de Ceret, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord), situada en el Mas Seriès.
És a la dreta del Còrrec de Noguereda, a prop del camp de futbol de la Font Calda, a ponent del Mas Seriès. És a prop al sud-est de la vila.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «36 - Ceret». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 24. La Mare de Déu dels Dolors del Mas Seriès». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Morellàs i les Illes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La capella de la Mare de Déu dels Dolors del Mas Seriès en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Miquel i la Mare de Déu del Roser de Torigues

Sant Miquel i la Mare de Déu del Roser de Torigues és la capella de la masia de Torigues, al municipi de Santa Maria d'Oló, a la comarca del Bages tot i que popularment unida a la comarca natural del Moianès. Es tracta d'una capella petita, d'una sola nau, situada en el complex d'edificis de la masia de Torigues, a llevant de Santa Maria d'Oló. És l'edifici que n'ocupa l'angle nord-oest.

## Referències

* ↑ Torigues en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
# Gayomart

En la mitologia persa Gayomart va ser el primer home de l'existència creat a partir de la llum per Ahura Mazda.
Està descrit en El Llibre dels Reis de Firdawsí.
Va existir durant tres mil anys com una ànima estàtica que no es movia i escoltava les ensenyances del seu creador extasiat amb el seu coneixement. Finalment Ahura Mazda li va donar cos i es va poder convertir en el primer sacerdot del foc símbol del Déu bo. Llavors Ahriman només va trigar trenta anys a matar-lo per enverinament. Abans la llavor del seu ésser havia engendrat la primera parella humana (Mashyoi i Mashya de qui descendeix la humanitat) amb la pluja que el seu creador va enviar per evitar la sequera d'Ahriman.

## Bibliografia

* Mansour Shaki, “GAYŌMART,” Encyclopædia Iranica, Vol. X, Fasc. 3, pp. 345-47; edició en línia, 2000, disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/gayomart- (consultat el 15 de juliol del 2016).
# Koríkovo

Koríkovo (en rus: Кориково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 30 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Thomasomys praetor

Thomasomys praetor és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del nord-oest del Perú. Es tracta d'un animal nocturn i, possiblement, arborícola. Els seus hàbitats naturals són els boscos montans i els páramos amb matolls. Algunes poblacions estan amenaçades per la desforestació, la fragmentació del seu medi i l'expansió de l'agricultura.

## Referències

* ↑ Pacheco, V.; Vargas, J. Thomasomys praetor. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 maig 2017.
# Timocles (poeta còmic)

Timocles (Τιμοκλῆς) fou un poeta còmic grec de la comèdia mitjana.
Va viure en el temps en què les invasions de Filip II de Macedònia van restaurar l'esperit crític de la comèdia mitjana en el seu vigor, on es criticava lliurement el govern i es posava en ridícul personatges famosos, tal com s'havia fet a l'Antiga comèdia. Va florir a la meitat del segle iv aC fins després del 324 aC. Entre les seves obres s'esmenta Icarii. Pòl·lux erròniament el situa a la nova comèdia, potser per haver estat el darrer poeta de la comèdia mitjana exceptuats Xenarc i Teòfil.

## Obres

Les seves obres, reconstruïdes entre Suides i Ateneu de Naucratis, són:
* Αἰγύπτιοι ("Aigyptioi", Els egipcis)
* Βαλανεῖον ("Balaneion", El bany)
* Δακτύλιος ("Daktylios", L'anell)
* Δῆλος o Δήλιος ("Delos" o "Delios", Delos o L'home de Delos)
* δημοσάτυροι ("Demosatyroi", El sàtir del poble)
* Διονυσιάζουσαι ("Dionysiazousai", Les dones a les Dionisíaques)
* Διόνυσος ("Dionysos", Dionís)
* Δρακόντιον ("Drakontion", El dragonet, però també el nom d'una hetera)
* Ἐπιστολαί ("Epistolai", Les cartes)
* Ἐπιχαιρέκακος ("Epichairekakos", L'home malvat)
* Ἥρωες ("Heroes", Herois)
* ᾿ικάριοι σάτυροι ("Ikarioi sátyroi", Els sàtirs d'Icari)
* Καύνιοι ("Kaunioi", Els caunis)
* κένταυρος ἢ Δεξαμενός ("Kentauros e Dexamenos", El centaure o Dexamen)
* Κονίσαλος ("Konisalos", El núvol de pols)
* Λήθη ("Lethe", Lete)
* Μαραθώνιοι ("Marathonioi", Els habitants de Marató)
* Νέαιρα ("Neaira", Neaira, segons Suides el nom d'una cortesana)
* Ὀρεσταυτοκλείδης ("Orestautokleides", Orestes, segons Suides)
* Πολυπράγμων ("Polypragmon", El xafarder)
* Ποντικός ("Pontikos", El pòntic, o del Regne del Pont)
* Πορφύρα ("Porphyra", Porpra), que podria ser obra de Xenarc
* Πύκτης ("Pyktes", El púgil)
* {Σαπφώ ("Sappho", Safo)
* Συνέργοι ("Synergoi", Els col·laboradors), dubtosa
* Φιλοδικαστής ("Philodikastes", El que vol ser jutge)
* Ψευδολῃσταί ("Pseudoleistai", Els falsos lladres)

## Referències

* ↑ 2.Timocles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1137

## Bibliografia

* Christian Orth: Timokles. A: Bernhard Zimmermann, Antonios Rengakos (Hrsg.): Handbuch der griechischen Literatur der Antike. Band 2: Die Literatur der klassischen und hellenistischen Zeit. C. H. Beck, München 2014, ISBN 978-3-406-61818-5, S. 1042–1046
* John Maxwell Edmonds (Hrsg.): The Fragments of Attic Comedy. Band 2. Brill, Leiden 1959, S. 600–627
* Rudolf Kassel, Colin Austin (Hrsg.): Poetae Comici Graeci (PCG). Band 7. De Gruyter, Berlin 1989, ISBN 3-11-012035-6, S. 754–781
# Iàsseni (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Iàsseni».
Iàsseni - Ясени (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la vora dreta del riu Iàsseni, a 15 km a l'oest de Staromínskaia i a 162 km al nord de Krasnodar.
Pertany al khútor de Novoiàssenskaia.
# Marc Emili Bàrbula (cònsol)

Marc Emili Bàrbula (llatí: Marcus Aemilius L. f. Q. n. Barbula) va ser un polític romà, fill de Luci Emili Bàrbula i membre de l'antiga gens Emília, de probable origen sabí.
Va ser cònsol l'any 230 aC, i va dirigir la guerra contra els lígurs juntament amb el seu col·lega Marc Juni Pera. L'historiador medieval Joan Zonaràs diu que, quan els cartaginesos van conèixer aquesta guerra contra els lígurs, van decidir marxar contra Roma, però van renunciar a aquesta idea quan els cònsols van arribar al seu país. Els van rebre amb grans mostres d'amistat. Això és evidentment un error i, amb tota probabilitat els fets s'han de referir als gals, que, segons diu Polibi, estaven a punt de revoltar-se a causa de la Llei Flaminia, proclamada dos anys abans, el 232 aC, que establia la divisió i el repartiment de les terres de la regió del Picè.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 462.