OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rui de Oliveira

Rui de Oliveira és un professor, escriptor i il·lustrador brasiler. Va ser honrat el 2005 per l'Academia Brasileira de Letras amb l'exposició «Rui de Oliveira: 30 anos de ilustração de livros».

## Obres

* No ficció: Pelos Jardins Boboli: reflexões sobre a arte de ilustrar livros para crianças e jovens (Nova Fronteira, 2008)
* Ficció:
** A Formosa Princesa Magalona e o Amor Vencedor do Cavaleiro Pierre de Provença (Ygarapé Editorial, 2009)
** Cartas lunares (Record, 2005)
* Llibres d'imatges: A Bela e A Fera (FTD, 1995)

## Premis

* Premi Ophélia Fontes d'Il·lustració (1987)
* Menció d'honor (Bienal do livro de São Paulo, 1988)
* Premi Luis Jardim - Millor llibre d'imatges (1995)
* Premi Jabuti – Categoria Il·lustració (1995)
* Premi Jabuti – Categoria Il·lustració (2003)

## Referències

* ↑ «Ilustrador infantil faz Palestra na Pestalozzi» (en portuguès). Associação Pestalozzi de Niterói. Arxivat de l'original el 2008-09-14. [Consulta: 2 març 2010].
* ↑ Karla Hansen. «Rui de Oliveira, um herói na arte da ilustração» (en portuguès), 04-06-2006. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 1r març 2010].

## Enllaços externs

* Rui de Oliveira - pàgina personal (portuguès) (anglès)
* Entrevista amb Rui de Oliveira (portuguès)
# Frederic IV de Holstein-Gottorp

Frederic IV de Holstein-Gottorp (en alemany Friedrich IV von Schleswig-Holstein-Gottorf) va néixer a Slesvig al ducat de Slesvig-Holstein (Dinamarca) el 18 d'octubre de 1671 i va morir en la batalla de Klissow, a Polònia, el 19 de juliol de 1702. Era el segon fill del duc Cristià Albert de Holstein-Gottorp (1641-1695) i de la princesa Frederica Amàlia de Dinamarca (1649-1704).
El 1694, quan tenia 23 anys, va heretar el govern del ducat. Seguint la tradició familiar, es va aliar amb Suècia, enemiga tradicional del regne danès. El 12 de juny de 1698 es va casar a Estocolm amb la filla del rei Carles XI de Suècia i d'Ulrica Elionor de Dinamarca, la princesa Hedwig Sofia de Suècia. Com a dot matrimonial va rebre 400.000 monedes de plata. A més, Carlos XI el nomenà comandant en cap de l'exèrcit suec a Alemanya. Després de la mort de Carlos XI, el duc Frederic es va dedicar a una vida d'oci, acompanyant en les caceres el nou rei de Suècia Carles XII.
La seva enemistat envers Dinamarca va fer que procurés per tots els mitjans eliminar la llengua danesa parlada a Holstein-Gottorp. El 1695 va aixecar una fortalesa a Slesvig, que dos anys després seria enderrocada pel rei Cristià V de Dinamarca. I tot seguit el rei Frederic IV de Dinamarca inicià una nova guerra contra Holstein-Gottorp el 1699 i ocupà una part considerable de Slesvig. Aquell mateix any la família de Frederic IV es traslladà temporalment a Suècia.
El seu cunyat, el rei de Suècia Carles XII, el va ajudar desembarcant amb un exèrcit a les costes daneses el juny de 1700. Finalment se signà un acord de pau, pel qual els danesos es retiraven de Slesvig i compensaven econòmicament el duc pels danys soferts.
Frederic IV va acompanyar Carles XII en la seva campanya militar a l'inici de la Gran Guerra del Nord. I el 9 de juliol de 1702, va morir en la batalla de Klissow, a Polònia, a l'edat de 30 anys. El matrimoni va tenir un únic fill Carles Frederic (1700-1739), hereu del ducat que es casaria amb Anna Petrovna (1708-1728), filla del tsar Pere I de Rússia. La seva família es traslladà definitivament a Suècia.

## Bibliografia

* Paul Hasse: Friedrich IV., Herzog zu Schleswig-Holstein-Gottorp. a: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 8. Duncker & Humblot, Leipzig 1878, S. 21–23.
# Kagami Yoshimizu

Kagami Yoshimizu (美水かがみ, Yoshimizu Kagami) nascut el 7 d'octubre és un dibuixant de mangues japonès de Saitama, Japó. És conegut per ser el creador de Lucky Star el 2004. També és conegut per ser el creador de la mascota de la revista Comptiq Comp-chan (コンプちゃん, Konpu-chan). «Meet the Artist 美水かがみ先生インタビュー». コンプティーク. 角川書店, 2005年2月号, 10-01-2005.

## Obres

* Bokuto, Bokura no Natsu
* Lucky ☆ Star

## Referències

* ↑ «Lucky Star Manga Goes on Hiatus While Author Prepares New Project» (en anglès). Anime News Network, 04-02-2024. [Consulta: 4 febrer 2024].
# Termoluminescència

Es coneix per termoluminescència a tota emissió de llum, independent d'aquella provocada per la incandescència, que emet un sòlid aïllant o semiconductor quan és escalfat. Es tracta de l'emissió d'una energia prèviament absorbida com a resultat d'un estímul tèrmic. Aquesta propietat física, present en molts minerals, és utilitzada com tècnica de datació.
En general, els principis que governen la termoluminescència són essencialment els mateixos d'aquells responsables de tots els processos luminescents i, d'aquesta manera, la termoluminescència és un dels processos que componen el fenomen de la luminescència.

## Història del fenomen

Si bé el primer esment clar va ser fet per Albert Magne (1200-1280) en descriure la llum emesa per un diamant escalfat, el primer treball reconegut científicament en què es descriu un procés termoluminescent va ser realitzat per Robert Boyle el 1663 per al Register of the Royal Society de Londres, en el qual descriu l'estranya emissió de llum provinent d'un diamant que havia portat amb si al llit. Escalfant posteriorment mitjançant altres mètodes més convencionals, per fricció o truca, va observar que el fenomen es repetia.
Al segle xviii es van donar diferents explicacions més o menys afortunades, descobrint que la termoluminescència es reactivava per exposició a la llum. Es començava a pensar que la calor estimulava l'emissió, però no que en fos la causa. Al llarg del segle xix, amb el descobriment dels raigs X, es va observar que aquesta radiació generava termoluminescència en certs minerals com les fluorites.
Marie Curie, en la seva tesi doctoral de 1904, diu: "certs cossos, com ara la fluorita, es tornen lluminosos en ser escalfats: són termoluminescents. La seva lluminositat desapareix després d'un temps, però la seva capacitat d'emissió, esborrada per la calor, es renova per mitjà d'una espurna i també per l'acció de la radiació. "

## Fonament teòric

La termoluminescència era ja un fenomen experimentalment controlat, però el fonament teòric del procés no es va desenvolupar fins a l'adveniment de la mecànica quàntica, la qual va establir la concepció teòrica moderna.

## Datació arqueològica per termoluminescència

La tècnica arqueològica de datar quars s'anomena datació per termoluminescència. La radiació de la terra des de l'espai (els raigs còsmics) produeix canvis en l'estructura cristal·lina del quars que s'acumula amb el temps. Quan s'escalfa acuradament el quars, l'estructura cristal·lina torna a la normalitat, però quan ho fa, emet llum. Com més temps han estat radiats, més llum emeten els grans de quars. En mesurar les longituds d'ona, i comparar-les amb elements prèviament datats, es pot obtenir el temps que ha estat exposat a la intempèrie el quars, un dels elements més comuns de l'escorça terrestre.
# Stomatorhinus

Stomatorhinus (del grec stoma, boca; rhinos, nas) és un gènere de peix elefant africà de la família Mormyridae endèmic de Camerun, el Gabon, República Centreafricana i Congo.
La seva àrea de distribució es troba principalment en la conca del Congo fins als límits del riu Ogooué i en menor mesura en la baixa Guinea.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN, la majoria de les espècies d'aquest gènere poden catalogar-se en la categoria de «risc mínim (LC o LR/lc)», excepte el cas del Stomatorhinus microps que està en la categoria de «vulnerable (VU)» i el Stomatorhinus ivindoensis que es troba «en perill (EN)». D'altra banda, pel Stomatorhinus schoutedeni i el Stomatorhinus ater la informació és insuficient per catalogar el seu estat (DD).

## Taxonomia

* Stomatorhinus ater (Pellegrin, 1924)
* Stomatorhinus corneti (Boulenger, 1899)
* Stomatorhinus fuliginosus (Poll, 1941)
* Stomatorhinus humilior (Boulenger, 1899)
* Stomatorhinus ivindoensis (Sullivan & Carl D. Hopkins, 2005)
* Stomatorhinus kununguensis (Poll, 1945)
* Stomatorhinus microps (Boulenger, 1898)
* Stomatorhinus patrizii (Vinciguerra, 1928)
* Stomatorhinus polli (Matthes, 1964)
* Stomatorhinus polylepis (Boulenger, 1899)
* Stomatorhinus puncticulatus (Boulenger, 1899)
* Stomatorhinus schoutedeni (Poll, 1945)
* Stomatorhinus walkeri (Günther, 1867)

## Filogènia

| Mormyroidea | Mormyridae  Mormyrinae  Campylomormyrus Gnathonemus Genyomyrus Marcusenius Hyperopisus Brevimyrus Hippopotamyrus Pollimyrus Stomatorhinus Boulengeromyrus Ivindomyrus Paramormyrops Mormyrus Brienomyrus Isichthys Mormyrops Myomyrus  Petrocephalinae  Petrocephalus  Gymnarchidae |

## Referències

* ↑ Taverne, 1972.
* ↑ Stiassny, 2008.
* 1 2 3 4 Llista Vermella de la UICN

## Bibliografia

* Stiassny, Melanie L. J.; Teugels, Guy G.; Hopkins, Carl. Poissons d'eaux douces et saumâtres de basse Guinée, ouest de l'Afrique centrale (en francès). 1-42. IRD Editions, 2008, p. 799. ISBN 978-27-0991-620-2.
* Taverne, Louis. Étude Ostéologique des genres Boulengeromyrus Taverne et Géry, Genyomyrus Boulenger, Petrocephalus Marcusen (Pisces Mormyriformes) (en francès). 174. IRD Editions, 1969, p. 1-85 (Musee Royal de l'Afrique Centrale Annales Series IN-8 - Tervuren). ISBN 978-27-0991-620-2. issn = 0378-0953

## Enllaços externs

* Stomatorhinus, en Fishbase (Rainer Froese i Daniel Pauly, eds.)
# Ptolemeu de Jònia

Ptolemeu de Jònia o Ptolemeu d'Efes o Ptolemeu Andròmac (en llatí Ptolemaeus, en grec antic Πτολεμαίος) era un fill bastard de Ptolemeu II Filadelf d'Egipte.
El seu pare el va nomenar governador d'Efes i la Jònia egipcia, després de la conquesta de la ciutat a Antíoc I Soter. El 261 aC a la mort d'Antíoc I es va fer la pau amb el seu fill Antíoc II Theós sobre la base del manteniment de les posicions vigents. La pau no va durar i la rebel·lió de Ptolemeu, governador de la Jònia Egípcia, instigada per Antíoc, juntament amb Timarc, tirà de Milet, va suposar la re-iniciació de les hostilitats l'any 260 aC. Els selèucides van recuperar Cilícia i la costa fenícia i van retornar la llibertat a les ciutats fenícies. El 258 aC els selèucides van entrar a Efes, capital de la Jònia Egípcia, i a Milet, i van ocupar tota la regió.
Una revolta dels mercenaris tracis el va obligar a refugiar-se al temple d'Àrtemis a Efes, on va ser assassinat junt amb la seva companya Eirene, segons Troge Pompeu. A la pau que va seguir, Egipte va haver de renunciar a Jònia i altres possessions.

## Referències

* ↑ 11.Ptolemaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 566
# Liptovský Michal

Liptovský Michal és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
# Identi.ca

Identi.ca és un servei de xarxa social i microblogging de codi obert. Permet als usuaris enviar missatges o notes fins a 140 caràcters de longitud. Està basat en el programari de filosofia distribuïda StatusNet sobre les especificacions de OpenMicroBlogging. Encara que és similar al Twitter en concepte i funcionament, Identi.ca té algunes funcions pròpies com suport XMPP, geolocatització, núvol de paraules personal i grups. A més, Identi.ca permet l'exportació i intercanvi de dades basat en l'estàndard FOAF i, per tant, els missatges es poden sincronitzar amb un compte Twitter o Yammer.
El servei va créixer ràpidament i va arribar al missatge número un milió el 4 de novembre de 2008, i 20 milions el 25 de gener de 2010.
Des del lloc web status.net, de l'empresa creadora del servei, s'ofereixen microblogs sota un subdomini per a clients individuals i empreses. Hi ha el compromís que identi.ca romangui de franc, però els usuaris han d'atenir-se a la llicència Creative Commons Atribució 3.0 per defecte. Per contra, aquells que s'hostatgen en els serveis de pagament poden triar una llicència diferent.

## Referències

* ↑ Croll, Alistair. «Identi.ca Gets Funding to Make Open-source Twitter Variant». Gigaom, 14-01-2009. Arxivat de l'original el 2019-02-25. [Consulta: 2 juny 2010].
* ↑ «status.net coming soon». status.net, 30-03-2009. Arxivat de l'original el 2012-08-12. [Consulta: 28 gener 2012].

## Enllaços externs

* Identica.cat Arxivat 2013-06-02 a Wayback Machine. - Twitter català i lliure, "El servei de microblogging en català, comparteix notícies amb els amics".
# Frederic II de Suàbia

Frederic II de Hohenstaufen (1090 - 6 d'abril de 1147), anomenat "el borni", va ser duc de Suàbia des de 1105 fins a la seva mort.

## Biografia

Era el fill gran de Frederic I, el primer duc de Suàbia de la casa Hohenstaufen amb Agnès d'Alemanya. Va succeir-lo a la seva mort el 1105. El 1121 es va casar amb Judith de Baviera, membre de la poderosa casa de Güelf i tradicional adversària dels Hohenstaufen.
A la mort de l'emperador Enric V, el seu oncle, Frederic va postular com a successor amb el suport del seu germà petit Conrad, duc de Francònia, i d'altres aliats. Tanmateix, va perdre l'elecció el 1125 en favor de Lotari II, que seria coronat emperador el 1133.
Un conflicte esclatà entre els partidaris de Frederic i Lotari. Encoratjat per Albert, arquebisbe de Magúncia, que detestava els homes de confiança del difunt emperador Enric, Lotari va assetjar Nuremberg el 1127 i va ocupar Espira el 1128. L'intent d'Enric l'orgullós, duc de Baviera, de capturar Frederic durant les negociacions el no va tenir èxit. Però els aliats de Lotari van guanyar un nombre de victòries significatives tant a Alemanya com a Itàlia: Espira (Speyer) (1129), Nuremberg (1130) i Ulm (1134) va ser capturades, i finalment l'octubre de 1134 Frederic es va sotmetre a l'emperador. Després de la mort de Lotari el 1135, el germà petit de Frederic Conrad va ser elegit Rei dels Romans. Durant el seu regnat com a rei d'Alemanya Frederic va donar-li suport en el seu conflicte amb els Welfs.
Judith de Baviera havia mort el 1130. La segona esposa de Frederic, Agnès, va ser la neboda del seu antic enemic Albert de Mainz.
Segons Otó de Freising (1114-1158), Frederic era «un cavaller tant fidel al seu sobirà i un amic tant útil al seu oncle que amb el seu valor ell va suportar l'honor vacil·lant de tot el reialme».

## Descendència

Els descendents de Frederic van ser:
* amb Judith de Baviera, filla d'Enric IX, duc de Baviera.
** Frederic III Barba-roja (1122-1190), duc de Suàbia i sacre emperador romà com a Frederic I.
** Berta de Hohenstaufen (1123-1195): Casada amb Maties I, duc de Lorena.
* Amb Agnès de Saarbrücken
** Conrad de Hohenstaufen (1134/36-1195): Comte Palatí del Rin.
** Judit de Hohenstaufen (1135-1191): Casada amb Lluís II, landgrave de Turíngia.
# Temporada 1983-1984 del FC Barcelona (femení)
## Desenvolupament de la temporada

Les jugadores disputen la Lliga Catalana però no es disposen de dades. A la Copa Generalitat l'equip arriba a la final però és perd davant el Penya Barcelonista Barcilona per 3 a 0.

## Jugadores i cos tècnic
### Plantilla 1983-84

La plantilla i el cos tècnic del primer equip per a l'actual temporada (manca informació) són els següents:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Lola Ginés |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Neus Gallofré |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Carme Suñé |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Maria Ángeles Navas Garcia |
| — | DEF | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Lucía Herrero Baldoví |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| — | MIG | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Juani Escamilla |
| — | MIG | [[Fitxer:Flag of Andalucía.svg|23x15px|border |alt=Andalusia|link=Selecció de futbol d'Andalusia|{{#if:|]] | Encarnación Portillo Brea |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Andalucía.svg|23x15px|border |alt=Andalusia|link=Selecció de futbol d'Andalusia|{{#if:|]] | Inmaculada Romero Mármol |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Catalonia.svg|23x15px|border |alt=Catalunya|link=Selecció de futbol de Catalunya|{{#if:|]] | Emilia Ibáñez |
| — | | [[Fitxer:Flag placeholder.svg|23x15px| |alt=|link=Selecció de futbol|{{#if:|]] | Pilar Moreno |

### Cos tècnic 1983-84

* Entrenador: Luis Vega

## Referències

* ↑ Mentruit, Imma. «En Horta, final de la Copa Catalana» (en castellà). Mundo Deportivo, 14-07-1984. [Consulta: 22 agost 2024].
* ↑ Tomás Belenguer, 2021, p. 93.
# Taga

* Per a altres significats, vegeu «Taga (desambiguació)».
El Taga és una muntanya de 2040 m situada al Ripollès, a la serra de Conivella, separada de la serra Cavallera per la portella d'Ogassa. La seva posició dominant sobre les valls del Freser i del Ter la fa un punt de referència de la comarca; a més, és un mirador excel·lent dels cims del Pirineu, des del Puigmal al Canigó. Malgrat no superar el límit altitudinal per a bosc potencial, la seva part superior es troba totalment desforestada i ocupada per prats de pastura, com la serra Cavallera.
Els municipis més propers són Bruguera, Ribes de Freser, Ogassa (al qual pertany) i Pardines. És un dels límits de la vall del Segadell.
A inicis del segle xx, fou escenari de diverses proves d'esquí.
Al cim s'hi troba un vèrtex geodèsic (referència: 290083001).
El Taga està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa ICC del Taga.
# Ptolemeu de Mendes

Ptolemeu de Mendes fou un sacerdot i historiador grec egipci de finals del segle i aC i començaments del segle i, ni abans d'August ni més tard de Tiberi, que va escriure una Història d'Egipte (τὰ Αἰγυπτίων ἀνέκαθεν ἱστορῶν) en tres llibres esmentat per Climent Alexandrí, Tatià, Justí, Eusebi, Tertulià i Ciril d'Alexandria. És possible que fos l'autor d'una obra sobre el rei Herodes el Gran esmentada per Ammoni el monjo.

## Referències

* ↑ Rawlinson, George. The historical evidences of the truth of the Scripture records (en anglès). United States Book Co., 1880, p. 258.
* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). vol.3. C.C. Little and J. Brown, 1849, p. 567.
# Llatí (escriptor)

Llatí (Latinus) fou un escriptor en grec de data incerta.
D'aquest autor només es coneix una sola obra, que va rebre el títol en grec de Περὶ τῶν οὐκ ιδίων Μενάνδρου; l'obra fou recollida per Fabricius a la seva "Biblioteca grega" (volum 2, pàgina 456).
Viccionari
# I tre volti

I tre volti és una pel·lícula col·lectiva de comèdia italiana del 1965 dirigida per Michelangelo Antonioni, Mauro Bolognini i Franco Indovina.

## Argument
### Primer Episodi: "Il provino"

* Direcció: Michelangelo Antonioni.
* Guió: Tullio Pinelli.
* Repartiment: Soraya, Dino De Laurentiis, Alfredo De Laurentiis, Ivano Davoli, Giorgio Sartarelli, Ralph Serpe, Piero Tosi, Ivano Davoli.
Un periodista descobreix que Soraya, la exesposa del Xa de Pèrsia, vol convertir-se en actriu i tracta de convèncer al director del periòdic que li deixi cobrir aquesta notícia. En aquest episodi s'inclouen també les proves de càmera, maquillatge, pentinats i vestuari fetes en la vida real a Soraya per a aquesta pel·lícula.

### Segon Episodi: "Gli amanti celebri"

* Direcció: Mauro Bolognini.
* Guió: Franco Brusati, Tullio Pinelli, Clive Exton.
* Repartiment: Soraya, Richard Harris, José Luis de Vilallonga, Esmeralda Ruspoli, Jean Rougeul.
Linda (Soraya) és una dona infeliçment casada amb Robert (Richard Harris), un escriptor vingut a menys, fins que un bon dia ella es retroba amb el seu ex-xicot Rodolph (José Lluís de Vilallonga), a qui li proposa divorciar-se del seu espòs per escapolir-se amb ell.

### Tercer Episodi: "Latin Lover"

* Direcció: Franco Indovina.
* Guió: Rodolfo Sonego, Alberto Sordi i Franco Indovina.
* Repartiment: Soraya, Alberto Sordi, Goffredo Alessandrini, Nando Angelini, Alberto Giubilo, Renato Tagliani.
La Sra. Neville (Soraya), una pròspera i important empresària estatunidenca, arriba a Roma per a la signatura d'un important contracte amb una multinacional; només que no contava que l'agència encarregada del seu establiment en la capital italiana també li va facilitar un acompanyant (Alberto Sordi), qui no la deixa ni a sol ni a ombra.
Aquest és considerat com el millor episodi de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Paolo Mereghetti, Dizionario dei film, ed. 1994.
* ↑ I tre volti, cineuropa.org
* ↑ Crítica de la pel·lícula escrita per Gabriel García Espina a ABC, publicada l'11 d'abril de 1965, p. 119

## Enllaços externs

* Clip de la pel·lícula a YouTube
# Saint-Séglin

Saint-Séglin (en bretó Sant-Sewenn, en gal·ló Saent-Segelein) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 465 | 512 | 495 | 411 | 409 | 433 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2008 | Joseph Barre | |
| 2008- | Claude Dutertre | |
# Jurisdicción de San Zadornil

Jurisdicción de San Zadornil és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Las Merindades.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 | 2006 |
| 78 | 86 | 83 | 110 | 98 | 113 |

## Entitats de població

| Entitat Local Menor | Localitat | Població 2006 | Padró 2007 |
| | San Zadornil | 22 | 22 |
| Arroyo de San Zadornil | Arroyo de San Zadornil | 24 | 26 |
| San Millán de San Zadornil | San Millán de San Zadornil | 48 | 52 |
| | Villafría de San Zadornil | 4 | 13 |
# Tahsil d'Allahabad

El tahsil d'Allahabad fou una subdivisió del districte d'Allahabad que va existir sota domini britànic.
La superfície era de 808 km² dels quals 523 km² estaven cultivats. La població el 1881 era de 318.059 habitants. Al tahsil hi havia cinc corts civils i 14 criminals i 9 thana o cercles policials amb 146 policies urbans i 495 rurals.
# Taftechna

Tafetchna (en àrab تافتشنا, Tāfatxnā; en amazic ⵜⴰⴼⵜⵛⵏⴰ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.258 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].