OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un poco de chocolate

Un poco de chocolate és una pel·lícula espanyola del 2008 dirigida per Aitzol Aramaio.

## Argument

Lucas i María són dos vells germans que comparteixen una casa plena de records de les persones que han estimat. Saben que, abans o després, també ells emprendran l'últim viatge. Marcos i Roma són dos joves que estan sols. Ella és infermera i pinta finestres que embelleixen les vistes des de la seva habitació. Marcos camina sense rumb agafat al seu acordió i a un munt de preguntes. Un dia, l'atzar reuneix als quatre i, des de llavors, Lucas i María contagiaran la seva manera de ser a Roma i a Marcos.

## Repartiment

* Héctor Alterio: Lucas
* Daniel Brühl: Marcos
* Julieta Serrano: María
* Bárbara Goenaga: Roma
* Marián Aguilera: Rosa
* Mikel Albisu: Tomás
* Klara Badiola
* Ramón Barea: Ángel
* Iñake Irastorza
* Mikel Laskurain
* Gorka Otxoa: Matías

## Crítica

"Relat en clau naturalista al qual s'afegeixen impostaciones oníriques que només funcionen en poquíssimes ocasions (...) en diverses seqüències el sentimentalisme s'acaben imposant a alló veritablement tendre."

## Referències

* ↑ «Un poco de chocolate». IMDb.
* ↑ Ocaña, Javier «Un poco de chocolate». El País.
# Els jugadors de cartes

Jugadors de cartes és un quadre del pintor de l'impressionisme francès Paul Cézanne, conegut en francès com Les Joueurs de cartes. Està realitzat en oli sobre llenç. Mesura 47,5 cm d'alçada i 57 cm d'amplada. Va ser pintat entre 1889 i 1892. Actualment, es troba al Museu d'Orsay, París.
Sobre el mateix tema de la partida de cartes, Cézanne va pintar cinc quadres diferents, tota una sèrie, entre 1890 i 1896. Va començar la pintura estant a Suïssa i la va acabar a Ais de Provença.
Aquesta pintura pertany a l'època de maduresa (dècada de 1890), en la qual Cézanne produeix els seus principals llenços. Exemplifica els quadres en què els personatges estan fortament ancorats a la seva decoració. És un període en el qual Cézanne va ser convidat a exposar amb el grup Les XX a Brussel·les i, més tard, va realitzar la seva primera exposició a París.
Tots els volums estan definits de manera geomètrica, cosa que confereix als dos personatges una dignitat clàssica. Són dos camperols que juguen a les cartes, amb una ampolla de vi al mig, on es reflecteix la llum. Distorsionant la visió de la perspectiva, Cézanne aconsegueix d'obtenir el màxim grau de posició central, que és increïble en una escena de la vida normal. Tota la tela està construïda amb tons de colors blau, groc i vermell. Aquesta restricció cromàtica «intensifica la sensació d'austeritat formal». Les pinzellades es presenten solitàries i sintètiques, com el reflex sobre l'ampolla o el simple traç que descriu l'ull del jugador de la dreta. Pinta amb la tècnica del facetatge, cosa que és evident en la cara del jugador de l'esquerra. Aquest porta un barret de forma cilíndrica, la qual cosa recorda l'afirmació de Cézanne que:
| « | Tot a la natura està modelat segons l'esfera, el cilindre i el con. | » |
En el quadre, Cézanne no sols proporciona una impressió, sinó també una descripció del sentit intern de l'acció, com si fos la síntesi destinada a romandre en la ment, gairebé calcificada i sota la forma del record.
És el quadre més car, amb un preu de venda de 250 milions de dòlars.

## Referències

* 1 2 Lengerke, Christa von (2005) p. 510
* 1 2 Carrassat, P.F.R. (2005)
* 1 2 3 4 5 L. Cirlot (2007) pp.166-167
* ↑ «Quadres més cars». Ara, 23-12-2013, p. 3.

## Bibliografia

* Carrassat, P.F.R.. Maestros de la pintura. Spes Editorial, 2005. ISBN 84-8332-597-7.
* Cirlot, Lourdes. Museos del Mundo:Museo d'Orsay. Espasa, 2007. ISBN 978-84-674-3811-6.
* Lengerke, Christa von. Maestros de la pintura occidental:Del Impresionismo al Art Nouveau. Taschen, 2005. ISBN 3-8228-4744-5.
# Resolució 867 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 867 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 23 de setembre de 1993. Després de recordar les resolucions 841 (1993), 861 (1993) i 862 (1993) sobre la situació a Haití, el Consell va reiterar la seva posició de protecció de la pau i l'estabilitat internacionals i va establir la Missió de les Nacions Unides a Haití (UNMIH).

## Contingut

El Consell va rebre una proposta del Govern d'Haití sobre la creació d'una nova força policial i la modernització de les Forces Armades d'Haití. El 3 de juliol de 1993, el president d'Haití i el comandant de l'exèrcit del país van signar un acord per retornar el país a la pau i l'estabilitat, i que va abordar els problemes de la policia i els militars. En aquest sentit, el Consell va donar suport als esforços per implementar aquest acord.
En compliment d'una recomanació del Secretari General Boutros Boutros-Ghali, el Consell va autoritzar l'establiment de la UNMIH per un període inicial de sis mesos, amb la condició que estendria més enllà dels setanta-cinc dies posteriors a un examen pel Consell sobre si s'han realitzat progressos. La missió en si consistirà en fins a 567 policies i 700 observadors militars, inclosos 60 instructors militars. Els observadors acompanyaran a la Policia Nacional d'Haití i entrenaran i observaran les seves operacions, mentre que els soldats serien responsables de la modernització de l'exèrcit i els següents rols:
    (a) proporcionar entrenament no de combat;
    (b) la unitat de construcció militar treballaria amb l'exèrcit haitià per implementar projectes de l'informe del secretari general, com ara les casernes militars i la infraestructura.
Es va acollir favorablement la intenció del secretari general de posar la missió sota la supervisió del seu Representant Especial i de l'Organització dels Estats Americans (OEA), que també supervisava la Missió Civil Internacional. S'ha demanat a Haití que proporcioni seguretat i llibertat de moviment al personal de les Nacions Unides, i insta a la conclusió d'un acord d'Estatut de la Missió. Al mateix temps, els grups del país van ser cridats a renunciar a la violència.
Es va demanar al secretari general que demanés finançament de la missió a través d'un fons fiduciari i contribucions dels Estats membres per als components policials i militars de la UNMIH. La resolució 867 va concloure demanant-li que informés fins al 10 de desembre de 1993 i el 25 de gener de 1994 sobre els esdeveniments a Haití.

## Referències

* ↑ United Nations Dept. of Public Information. The United Nations and the situation in Haiti. United Nations Dept. of Public Information, 1995, p. 28.
* ↑ Bellamy, Alex J.; Williams, Paul; Griffin, Stuart Understanding peacekeeping. Wiley-Blackwell, 2004, p. 160. ISBN 978-0-7456-3058-8.
* ↑ «U.S. Dispatching 600 On Haiti Assignment». The New York Times, 28-09-1993.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Història d'Haití

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Universitat de Sussex

La Universitat de Sussex és una universitat pública d'investigació situada a Falmer, East Sussex, Anglaterra, que es troba principalment dins dels límits de la ciutat de Brighton and Hove, però que s'endinsa en el districte de Lewes, a la seva franja oriental. El seu gran campus està envoltat pel parc nacional de South Downs i es troba a un 5,5 quilòmetrs del centre de Brighton. La Universitat va rebre la seva Royal Charter l'agost de 1961, la primera de la generació de la plate glass university i va ser membre fundadora de la Coalició d'Universitats de Recerca Intensiva, 1994 Group.
Més d’un terç dels seus estudiants estan matriculats en programes de postgrau i aproximadament un terç del personal és de fora del Regne Unit. Sussex té una comunitat diversa de prop de 20.000 estudiants, dels quals aproximadament un de cada tres és estranger i més de 1.000 acadèmics, que representen més de 140 nacionalitats diferents. Els ingressos anuals de la institució pel 2019-20 van ser de 319,6 milions de lliures, amb una despesa de 282 milions lliures esterlines.
Sussex compta amb cinc guanyadors del premi Nobel, 15 membres de la Royal Society, 10 membres de l'Acadèmia Britànica, 24 membres de l'Acadèmia de Ciències Socials i un guanyador del premi Crafoord entre els seus professors. El 2011, molts dels seus professors també havien rebut el Premi Royal Society of Literature, l'Orde de l'Imperi Britànic i el Premi Bancroft. Entre els antics alumnes hi ha caps d’estat, diplomàtics, polítics, científics eminents i activistes.

## Referències

* ↑ Carder, Tim. «University of Sussex – a potted history». [Consulta: 12 agost 2007].
* ↑ «University of Sussex». Times Higher Education (THE).
* ↑ «Facts and figures : Rankings and figures : About us : University of Sussex». sussex.ac.uk.
* ↑ «Sussex named among most international universities in the world». sussex.ac.uk.
* ↑ «Financial Statements for the Year to 31 July 2020» (PDF). University of Sussex. [Consulta: 15 març 2021].

## Enllaços externs

* Lloc web de la Universitat de Sussex
* Brighton i Sussex Medical School
* Lloc web del Sindicat d’Estudiants de la Universitat de Sussex
# Chantada

Chantada és un municipi de la Província de Lugo a Galícia. Pertany a la Comarca de Chantada. Limita al nord amb Taboada, al sud amb Carballedo, a l'est amb O Saviñao i Pantón, i a l'oest amb Rodeiro, a la comarca do Deza.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 15.003 | 14.694 | 14.467 | 10.358 | 9.463 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

| Adá (Santa Baia) Arcos (Santa María) Argozón (San Vicente) Belesar (San Bartolomeu) Bermún (Santa María) Brigos (San Salvador) Camporramiro (Santa María) Chantada (Santa Mariña) Esmeriz (Santa Mariña) Esmoriz (San Xillao) Fornas (San Cristovo) A Grade (San Vicente) A Laxe (San Xoán) Líncora (San Pedro) Mariz (San Martiño) O Mato (San Xillao) Merlán (San Tomé) O Monte (San Miguel) | Mouricios (San Cristovo) Muradelle (San Paio) Nogueira de Miño (Santa María) Pedrafita (Santa Baia) Pereira (San Mamede) Pesqueiras (Santa María) Requeixo (Santiago) Sabadelle (Santa María) San Fiz de Asma (San Fiz) San Pedro de Viana (San Pedro) San Salvador de Asma (San Salvador) San Xurxo de Asma (San Xurxo) Santa Cruz de Viana (Santa Cruz) Santa Uxía de Asma (Santa Uxía) Santiago de Arriba (Santiago) A Sariña (San Vicente) Veiga (San Xoán) Vilaúxe (San Salvador) |

## Personatges il·lustres

* Fran Vázquez (1983), jugador de bàsquet.
* Xohán de Requeixo (s. XIII - XIV), trobador de la lírica galego-portuguesa
* Juan Alfonso Varela de Losada, religiós (1724 - 1769), fundador de l'Orde dels Frares Penitents de Jesús Natzarè.
* Juan Carlos Ramis (1962), dibuixant de còmics.
# Castor Oil

Castor OilCastor Oyl és un personatge de la sèrie de còmics i d'animació Popeye creat per Elzie Crisler Segar. De fet, Castors Oil va aparèixer a la sèrie The Thimble Theatre que va començar uns 10 anys abans de l'aparició de Popeye i on inicialment va tenir el paper principal.
És el germà gran de l’Olivia; és petit d'alçada, ambiciós, autoritari, cínic, obstinat i presumptuós. Els trets autoritaris s'accentuen amb el temps.

## El personatge (arc de la història de Segar)

El personatge és inicialment un dels protagonistes, i s'enfronta a diverses aventures. Posteriorment va fundar amb Braccio de Ferro una agència de recerca, i així successivament. Al final de diverses vicissituds, Castor Oyl i Braccio de Ferro se separen, tot i que romanen en bones relacions. Castor Oyl es converteix en el cap d'una poderosa agència de recerca, "la millor del món", com Castor diu en la seva manera típicament mancada de modèstia.
En els dibuixos animats del primer i segon període el personatge no apareix.

## Referències

* ↑ Donald Phelps. Reading the funnies. Fantagraphics Books, 2001. ISBN 978-1-56097-368-3.
* ↑ Stepenoff, Bonnie. Working the Mississippi : two centuries of life on the river. Columbia, Mo. : University of Missouri Press, 2015. ISBN 978-0-8262-2053-0.

## Bibliografia

Luca Boschi. Fitxa tècnica a Popeye n. 5. Edicions Comic Art, març de 1995.
# Emil Hegle Svendsen

Emil Hegle Svendsen (Trondheim, 12 de juliol de 1985) és un biatleta noruec, un dels més destacats de la dècada del 2000 i 2010.

## Biografia

Va néixer el 12 de juliol de 1985 a la ciutat de Trondheim, població situada al comtat de Sør-Trøndelag.

## Carrera esportiva

Als 20 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a Torí (Itàlia) en una única prova, els 15 quilòmetres amb sortida massiva, en la qual finalitzà en sisena posició. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 realitzats a Vancouver (Canadà) es convertí en un dels esportistes més premiats a l'aconseguir tres medalles, dues d'or i una de plata. Aconseguí la medalla d'or en les proves de 20 km. individuals i relleus per equips, així com la medalla de plata en la prova de 10 km. esprint, a més de finalitzar vuitè en els 12,5 km. persecució i tretzè en els 15 km. amb sortida massiva.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dotze medalles d'or en el Campionat del Món de biatló, sis de plata i tres de bronze.

## Enllaços externs

* (anglès) www.biathlonworld2.de - Emil Hegle Svendsen
# Ernest Camo

Ernest Camo, Café crème, (Sant Feliu d'Avall, 29 de maig del 1902 - Vilanuèva d'Òlt, 23 d'octubre del 1978) va ser un jugador nord-català de rugbi a 15 i a 13. Jugà amb la US Perpinyà, amb altres clubs i amb l'equip nacional francès en la posició de 3/4 ala; ocasionalment jugà de centre de segona o tercera línia. Feia 1,80 m i 82 kg.

## Biografia

Ernest Camo debutà en el rugbi a 15 jugant en l'equip del seu poble, Sant Feliu. Amb 21 anys ingressà a la US Perpinyà, equip amb què guanyà el Campionat de França del 1925 i en disputà les finals del 1924 i 1926. A causa del refús dels dirigents a permetre que el seu amic Jean Galia jugués amb la USP (en una decisió que a pilota passada es veu absolutament errònia), Camo anà al Quillan; endebades perquè, en aplicació del reglament vigent, va ser suspès dos anys i no hi pogué jugar gens.
Quan intentava de tornar amb els perpinyanencs, Camille Montade convencé Galia i Camo (1934) per passar-se al nou rugbi a 13 amb el Union Sportive Villeneuve XIII. Amb l'equip de Vilanuèva d'Òlt guanya el primer campionat francès a XIII el 1935.
Jugà sis vegades amb selecció francesa a XV. En la seva esfera privada va ser comerciant, però també escrigué llibres sobre els seus amics Gallia, Brutus, Roussié…

## Carrera en rugbi a 15

* Sant Feliu d'Avall
* US Perpinyà
* 1928-1929 U.S.Quillan
* 1930-1933 Club Athlétique Villeneuvois (CAV XV)

### Internacional

* Quatre partits del Torneig de les Cinc Nacions el 1931
* Dos partits més amb la selecció, un el 1931 i un el 1932

### Palmarès

* Campió de França 1925 (amb la USAP) i 1929 (amb la U.S.Quillan, per bé que sense jugar)

## Carrera en rugbi a 13

* 1934-1937 Union Sportive Villeneuve XIII, amb què guanyà el Campionat de França

## Obres

* Le fils du mastroquet Villeneuve-sur-Lot: Filhol & Bador, 1963
* Gilbert Brutus "Mon ami" Villeneuve-sur-Lot: Imp. Bador, 1955
* Souvenirs de vingt ans de vie avec mon ami Jean Galia, le meilleur avant du rugby français Villeneuve-sur-Lot: Louis Moulinié, 1960

## Enllaços externs

* Fitxa i fotografia (francès)
* Estadístiques d'en Camo (anglès)
* Cano i Galia Arxivat 2008-09-05 a Wayback Machine. (francès)
# River Falls (Wisconsin)

River Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 12.560 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, River Falls tenia 12.560 habitants, 4.269 habitatges, i 2.335 famílies. La densitat de població era de 973,8 habitants per km².
Dels 4.269 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,7% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 45,3% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,9% tenia menys de 18 anys, un 35,1% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 14,6% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.184 $ i la renda mediana per família de 60.253 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.275 $ mentre que les dones 27.345 $. La renda per capita de la població era de 17.667 $. Aproximadament el 4,4% de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- River Falls» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- River Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vaterpolski klub Jug

El VK Jug (Vaterpolski klub Jug) és un club de waterpolo de la ciutat de Dubrovnik, a Croàcia. Es va fundar el 1923 com a part de la societat esportiva "JUG"

## Palmarès

* Lliga de Campions
** Campions (4): 1980-81, 2000-01, 2005-06, 2015-16
** Finalistes (4): 2007-08, 2006-07, 2012-13, 2016-17
* Copa LEN
** Campions (1): 1999-00
* Recopa d'Europa
** Finalistes (2): 1984-85, 1987-88
* Supercopa d'Europa
** Campions (2): 2006, 2016
** Finalistes (1): 1981
* Lliga Adriàtica
** Campions (4): 2008–09, 2015–16, 2016–17, 2017–18
** Finalistes (6): 2009–10, 2010–11, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2018–19
* Copa COMEN
** Campions (1): 1998
* Lliga croata:
** Campions (16): 1999-00, 2000-01, 2003-04, 2004-05, 2005-06, 2006-07, 2008-09, 2009-10, 2010-11, 2011-12, 2012-13, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20
* Copa croata
** Campions (14): 1994, 1996, 2000, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2016, 2017, 2018, 2019
* Lliga iugoslava
** Campions (22): 1924-25, 1925-26, 1926-27, 1927-28, 1928-29, 1929-30, 1930-31, 1931-32, 1932-33, 1933-34, 1934-35, 1935-36, 1936-37, 1939-40, 1948-49, 1949-50, 1950-51, 1979-80, 1980-81, 1981-82, 1982-83, 1984-85
* Copa iugoslava
** Campions (2): 1981, 1983

## Enllaços externs

* Vaterpolski klub Jug - Lloc web oficial
# Vaterpolo klub Bečej

El VK Bečej (Vaterpolo klub Bečej - ВК Бечеј) va ser un club de waterpolo de la ciutat de Bečej, a Sèrbia. Fundat el 1947, el club es va dissoldre el 2002 a causa de la mala situació financera.

## Palmarès

* Lliga de Campions
** Campions (1): 1999/00
** Finalistes (1): 1998/99
* Lliga serbo-montenegrina:
** Campions (6): 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001
* Copa serbo-montenegrina
** Campions (6): 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001

## Referències

* ↑ «VK Bečej». los-deportes.info. [Consulta: 31 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina a the-sports.org
# Rombach-le-Franc

Rombach-le-Franc (en alsacià Rumbach) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 892 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 699 | 870 | 765 | 720 | 764 | 820 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-1972 | Yves Ruch |
| 1972-1986 | Rémy Schaeffer |
| 1986-1999 | Raymond Hestin |
| 1999- | Jean-Luc Fréchard |
# En la cama

En la cama és un llargmetratge de l'any 2005 del director xilè Matías Bize. Es tracta de la seva segona pel·lícula i en ella tracta el seu tema recurrent: les relacions de parella. Va ser escollida per representar Xile als Premis Oscar de 2006 com a Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, però la seva nominació no fou acceptada.

## Sinopsi

La pel·lícula transcorre completament en un motel de Santiago i descriu una trobada amorosa casual ens dos joves de classe mitjana. Es van conèixer mentre sortien d'una festa i no es coneixen els noms l'un de l'altre. L'home i la dona acaben dient-se els seus noms; ell és Bruno i ella és Daniela. A mesura que avança la nit mantenen relacions sexuals, comparteixen més detalls de les seves vides, penes i pors. Bruno fingeix que la seva xicota, que el truca al mòbil, és la seva ex i admet que es trasllada a Bèlgica per estudiar postgrau. Daniela admet que el seu xicot pot ser violent, però de totes maneres es casarà amb ell. Des de la passió inicial han passat a confidències, fins i tot a la tendresa, però insisteixen en que continuarà sent la seva última fugida abans del matrimoni.

## Repartiment

* Blanca Lewin - Daniela
* Gonzalo Valenzuela - Bruno

## Versió teatral

En la cama ha estat portada al teatre per Tamzin Townsend. Roberto San Martín i María Esteve interpreten els papers principals. Amb música d'Antonio Orozco, l'obra està produïda per Producciones Come y Calla.

## Premis

* Espiga d'Or de la Seminci de 2005.
* Gran Premi del Festival Internacional de Cinema de Viña del Mar
* Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana: premi al millor guió, premi Gran Coral i Casa de las Américas.

## Referències

* ↑ Sneider, Jeff (2006-10-19). «Oscar race counts 61 countries». Variety. Consulta: 2008-06-22.
* ↑ «Foreign language Oscar nominees announced». The New Zealand Herald, 17-01-2007 [Consulta: 22 juny 2008].
* ↑ Una noche de sexo y reflexiones, El Mundo, 18 de setembre de 2008
* ↑ 'En la cama' del chileno Matías Bize, Espiga de Oro de la Seminci, El País, 24 d'octubre de 2005
* ↑ La película chilena «En la cama» gana el Festival de Cine de Viña del Mar, La voz de Galicia, 16 d'octubre de 2005
* ↑ 'Iluminados por el fuego' gana el festival de cine de La Habana, El País, 17 de desembre de 2005
# En la colònia penitenciària

En la colònia penitenciària (In der Strafkolonie) és una novel·la curta escrita per Franz Kafka a l'octubre de 1914, revisada el novembre de 1918, i publicada per primera volta a l'octubre de 1919.
La història se situa en una colònia penitenciària anònima. Com en altres escrits de Kafka, el narrador de la història demostra indiferència cap a esdeveniments que semblen terrorífics. A En la colònia penitenciària es descriu el darrer ús d'un elaborat instrument de tortura i execució que grava la sentència del condemnat en la seua pell per després deixar-lo morir, tot això durant 12 hores. En avançar la trama, el lector aprén més i més sobre l'instrument, incloent el seu origen i propòsit originari.

## Personatges

Hi ha 6 personatges, cadascun anomenat d'acord amb el seu rol en la història:
* l'Oficial és l'operador de l'instrument.
* el Condemnat és un home sentenciat a ser executat
* el Soldat és el vigilant del Condemnat
* l'Explorador és un dignatari i visitant d'origen europeu
* els pescadors hi apareixen quan escapen de la colònia
* l'Excomandant fa els plànols de la màquina i la construeix
* el nou Comandant
En l'edició original en alemany, l'Explorador és referit com "der Forschungsreisende" —que pot traduir-se per 'Viatger explorador'.

## En la cultura popular

* En les notes de l'àlbum We're Only in It for the Money, de The Mothers of Invention, es recomana llegir la novel·la abans d'escoltar The Chrome Plated Megaphone of Destiny.
* Ian Curtis, de la banda Joy Division s'inspirà en el llibre per escriure la cançó Colony de l'àlbum Closer.
* En el videojoc Resident Evil: Revelations 2, apareixen fragments d'aquest i altres texts de Franz Kafka (Contemplació, El judici, La metamorfosi, etc), i són pistes importants dins de la història.