OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Garí i Gimeno

Josep Garí i Gimeno (Barcelona, 1 de febrer de 1886 - Barcelona, 11 de febrer de 1965) fou un banquer català.

## Biografia

Fill de Lluís Garí i Cañas i d'Anna Gimeno i Vives, tots dos naturals de Barcelona, i nebot de Josep Garí i Cañas, un dels socis fundador de la Societat Anònima Arnús-Garí. Casat amb Concepció Rossi i Arnaiz.
Almenys des de la dècada de 1920 i fins als primers anys de la República, Josep Garí va formar part dels mecenes més destacats de l’Institut d’Estudis Catalans. En esclatar la Guerra Civil espanyola, va marxar de Barcelona, el 16 d'agost de 1936, i el seu domicili de la Diagonal, 401, va ser assaltat i els seus béns confiscats. Al cap de dues setmanes ja era a Burgos.
Josep Garí va donar suport al règim franquista durant la resta de la seva vida de forma irregular, amb alguns entrebancs, fins al punt d'arribar a estar empresonat a la presó Model de Barcelona durant deu dies l'any 1953.
L'agost de 1939 va donar uns terrenys per la construcció de la Residència d'Oficials de Barcelona, a l'Avinguda Diagonal, aleshores majoritàriament per urbanitzar.

## Activitat professional

Quan morí Manuel Arnús i Fortuny l'any 1916, la gestió de la Societat Anònima Arnús-Garí quedà en mans de l'altre soci, Josep Garí i Cañas. Aquest incorporà com a vocals del banc el seu fill, Jordi Garí i Gimeno, i el seu nebot, Josep Garí i Gimeno, que restaria al front de la societat quan Josep Garí i Cañas morí el 1925.
Josep Garí fou membre del consell d'administració de la societat belga Sidro quan aquesta tenia el paquet accionarial de control de la Barcelona Traction, entre l'any 1925 i 1948, i ho seguí sent fins al 1953. En el consell coincidí amb Francesc Cambó i Joan Ventosa i Calvell.

## Referències

* ↑ «Naciemntos 1886-1890», 01-02-1886.
* 1 2 «Fallecimiento de don José Garí Gimeno». La Vanguardia, 11-02-1966, pàg. 22.
* 1 2 3 4 Gorostiza Langa, 2013.
* ↑ Hautcœur, P. C.; Riva, A. «Société internationale d'energie hydro-electrique (Sidro)» (en francès). Annuaire Desfossés 1925,1927,1929, 1931,1933, 1937, 1939-1940, 1945,1948 i 1953. Paris School of Economics. The Data for Financial History (DFIH), 2018.

## Bibliografia

* Gorostiza Langa, Santiago «Josep Garí Gimeno (1886-1965). Un banquer victoriós». Recerques. Història, Economia, Cultura, 67, 2013, pàg. 141-159.
# Josep Garriga i Llavina

Josep Garriga i Llavina (Tordera, 20 de març de 1960) va ser jugador i entrenador d'hoquei sobre patins, especialment vinculat amb el Club Patí Tordera, on hi jugà durant vint anys en tres etapes diferents. Campió d'Europa de seleccions l'any 1979 amb la Selecció d'hoquei sobre patins masculina d'Espanya.

## Trajectòria

Garriga va ser un davanter format al Club Patí Tordera. L'any 1977, amb tan sols disset anys, ja va debutar amb la selecció espanyola d'hoquei sobre patins en un partit disputat a Porto. Durant el servei militar va estar cedit pel CP Tordera al Tenerife La Salle. A les files del CP Tordera, pujaria fins a Divisió d'Honor, on arribarien a finalitzar subcampions la temporada 1979-80. Garriga es convertiria amb el màxim golejador de la temporada 1978-79.
L'any 1979 guanya amb la selecció espanyola el Campionat d'Europa d'hoquei sobre patins masculí disputat a Barcelona.
L'any 1982 fitxa pel Liceo de La Corunya, on hi guanyarà la Lliga de 1983 i la Copa de 1984. Posteriorment, retornaria al CP Tordera, on guanyaria la Copa de la CERS de 1986, derrotant al Bassano Hockey 54 a la final.
La temporada 1986-87 la disputarà a Itàlia a les files del HC Monza, retornant a la següent temporada al CP Tordera, on disputaria tres temporades més a Divisió d'Honor, passant posteriorment al CH Lloret de Primera Divisió a la temporada 1990-91 on es retirà. Anys més tard, al CH Jonquerenc faria d'entrenador i jugador a Primera Divisió.
Un cop retirat, al llarg de la dècada del 2000 dirigí diversos equips de la màxima categoria com el CP Vic, el CH Mataró i el Blanes HC, així com a diversos equips base del CP Tordera.
Actualment, amb més de seixanta anys, encara disputa la Lliga Catalana de Veterans amb el CT Barcino.

## Palmarès

* 1 Campionat d'Europa: 1979 (Espanya)
* 1 Copa de la CERS: 1986 (Tordera)
* 1 Lliga: 1983 (Liceo)
* 1 Copa: 1984 (Liceo)

## Referències

* ↑ Martorell, Eduardo. «Garriga, un "stick" catalan en La Coruña». Mundo Deportivo. [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ «Wikiwand - Campeonato europeo de hockey sobre patines masculino de 1979». [Consulta: 13 juny 2023].
* ↑ Sanchez, Llorenç «El Liceo Galicia ha roto la supremacía de los equipos catalanes en la Liga española» (en castellà). El País [Madrid], 05-05-1983. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Redacció. «75 aniversari del CP Tordera - Esportiu Maresme», 03-03-2021. [Consulta: 13 juny 2023].
* ↑ «Rink-Hockey». [Consulta: 13 juny 2023].
* ↑ «HOQUEI PATINS | FCP». [Consulta: 13 juny 2023].
# Josep Salvador i Riera

Josep Salvador i Riera (Barcelona, 1690 - Barcelona, 1761) fou un naturalista, farmacèutic i botànic català.
Net de Joan Salvador i Boscà, fill segon de Jaume Salvador i Pedrol i germà de Joan Salvador i Riera, va seguir la trajectòria de la família Salvador, tant en l'àmbit professional com en el seu interès pel món natural. Va ser admès com a membre del Col·legi d'Apotecaris de Barcelona el 1718, i aquest mateix any es traslladà a Montpeller, per perfeccionar els seus estudis de Botànica i Química. Es convertí en baró de la Bleda per un casament amb la seva neboda María Antonia Salvador i de Benages, filla de Joan. Estudià a Montpeller. Després de la mort del seu pare, en 1740, es va convertir en l'hereu legítim de la farmàcia Salvador, i de la resta del patrimoni familiar, inclòs el ja famós Gabinet d'Història Natural. El 1725 herboritzà a Menorca. Millorà les instal·lacions del gabinet familiar d'història natural i d'objectes diversos.

## Referències

* 1 2 3 «.xml Josep Salvador i Riera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 González Bueno, Antonio «Josep Salvador Riera». Reial Acadèmia de la Història [Consulta: 13 gener 2021].
# Joan Rovira i Bruguera

Joan Rovira i Bruguera (Fogars de Montclús, 1881 – 1953) va ser empresari agrícola i alcalde de Fogars de Montclús en tres ocasions entre els anys 1916 i 1931.
Joan Rovira era el propietari de la finca familiar "Can Rovira", en el nucli de la Costa de Montseny, quan va ser elegit alcalde de Fogars de l'1 de gener del 1916 a l'1 d'abril del 1920, de l'1 d'abril del 1922 al 3 d'octubre del 1923 i del 25 de febrer del 1930 al 5 d'abril del 1931. El seu sogre, Esteve Argemí i Puig, també havia estat alcalde de Fogars entre 1923 i 1924. Altres familiars implicats en la política municipal van ser el seu fill Esteve Rovira i Argemí, regidor amb l'alcalde Jaume Riera i Basart (1943-1953), i el seu net Joan Rovira i Cervera, que presidí l'alcaldia entre els anys 1983 i 1984 després d'haver estat regidor en els mandats de Josep Arenas i Cullell (1953-1975) i Agustí Net i Vives (1979-1983).

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
# John Robison

«John Robison» té aquests significats:
* John Robison (físic) (1739–1805), físic, inventor i teòric de la conspiració escocès
* Sir John Robison (inventor) (1778–1843), el seu fill, inventor i escriptor escocès
* John J. Robison, polític estatunidenc del segle XIX
* John Elder Robison (n. 1956), escriptor estatunidenc, autor de Look Me in the Eye: My Life with Asperger's

## Vegeu també

* John Robinson
# Josep Maria Canalias Balletbó

Josep Maria Canalias Balletbó (El Prat de Llobregat, Baix Llobregat, 26 de juny de 1951 - 9 d'octubre de 2023) va ser un periodista català.
Format a la Universitat Pompeu Fabra, va exercir com a corresponsal per al diari El Correo Catalán. L'any 1977 va ser un dels fundadors de Delta, periòdic independent del Prat de Llobregat i una de les publicacions deganes del Baix Llobregat, del qual, durant els darrers vint anys, fou el director. Canalias va formar part de l'equip fundador d'aquesta capçalera, al costat de Pere Azuara, Pere Baltà, Jaume Codina, Miquel Domènech, Alfredo García, Jaume Monés, Jordi Oliva, Daniel Jorge Prat, Jordi Ribas, Ignasi Ribas i Ramon Roigé.
Canalias també va ser tertulià del programa radiofònic de l'emissora local El Prat Ràdio, 'Planeta Prat' i del programa metropolità 'Connectats' de La Xarxa de la Diputació de Barcelona. L'any 2013 va rebre el 'premi Ciutat del Prat' en reconeixement del seu dilatat compromís amb el periodisme local i la seva difusió de l'activitat política, social i cultural del municipi.

## Referències

* 1 2 Boix, Arnau «Josep Maria Canalias, fundador i director de la revista local ‘Delta’ Va ser guardonat l'any 2013 amb el premi Ciutat del Prat». El Punt Avui, 10-10-2023 [Consulta: 11 octubre 2023].
* 1 2 «Mor el periodista Josep Maria Canalias, director del periòdic Delta». El Far, 10-10-2023 [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «Mor el periodista Josep Maria Canalias. L'alcalde expressa el seu condol per la pèrdua del director del periòdic Delta». Ajuntament del Prat de Llobregat, 10-10-2023 [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ Raimundo Barbero, Arnau «Muere el periodista Josep Maria Canalias, director del diario Delta. En 2013, se le otorgó el Premio Ciutat del Prat en reconocimiento a su larga trayectoria de compromiso con el periodismo local». Vila Press, 10-10-2023 [Consulta: 11 octubre 2023].
# Josep Rius

«Josep Rius» té aquests significats:
* Josep Rius (frare) (Balaguer, 1765 - Cervera, 1833) frare franciscà, escriptor i catedràtic.
* Josep Rius i Alcaraz, (Barcelona, 1974) advocat i polític català.
* Josep Rius-Camps(Esparreguera, 1933) sacerdot, biblista i patròleg català.
* Josep Rius i Riba (Mataró, 1786 – 1857), sacerdot escolapi, pedagog, literat i historiador català.
* Josep Rius i Serra (Vic, 1891 – 1966) prevere.
# Josep Rius (frare)

Josep Rius (Balaguer, 15-I-1765 - Cervera 1833) va ser un frare franciscà, escriptor i catedràtic.
De molt jove ingressà a l'orde dels franciscans al convent de Barcelona. El 1789, als 24 anys, va fer oposicions a càtedra. El 1792 va ser al convent d'Escornalbou des d'on dirigia diverses missions evangelitzadores als pobles i ciutats del Camp de Tarragona en una ingent tasca de propaganda religiosa. El 1794, per motius de salut, va haver d'anar al convent de Tarragona. Cap a finals de la guerra del francès va fer costat al dominic Tomàs Gatell i entre els dos van editar El Centinela de la Patria en Reus, un periòdic ultra-conservador que replicava al Periódico Político y Mercantil de la Villa de Reus, dirigit per Jaume Ardèvol. A El Centinela... signava els articles com a Firmín Risueño. Doctor en filosofia i teologia, catedràtic de filosofia a la Universitat de Cervera, va tenir, dins l'orde franciscà, els graus de lector, pare de província, custodi provincial i definidor general. Va renunciar a tres mitres, entre elles la de la Seu d'Urgell. El 1830 refusà el nomenament de general de l'orde al Capítol general celebrat a Alcalá de Henares.
Va morir al convent franciscà de Cervera el 1833.
Publicà Ethicorum libri octo sive Philosophia moralis. Barcinone: Vidua et filii D. Antonii Brusi, 1830; Tractatus de vera religione. Barcinone: Typ. J. Fornér, 1824 com a obres importants, i també diversos devocionaris i novenaris. Deixà inèdit, i es conserva a l'Arxiu Històric de Reus, "El árbol de la vida plantado en medio del Paraíso, es a saber: la Virgen de Misericordia venerada en el santuario de Reus", escrit per encàrrec de l'Ajuntament de la ciutat el 1803. Va ser l'autor (o compilador) del Ball de la Mare de Déu el 1788, un ball parlat de tema religiós que amb algunes variants, sobretot les fetes per Francesc Torné, encara es representa a Reus.

## Referències

* 1 2 Anguera, Pere. "Josep Rius, biografia" A: Ball de la Mare de Déu. Reus: Centre de Lectura, 1979. Pàgs. 18-19
* ↑ Torres Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario critico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña. Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 544-545.
# Martí Joan de Rocabertí

Martí Joan de Rocabertí (segle XV), del llinatge dels Rocaberti, era fill del vescomte Dalmau VIII de Rocabertí i de la seva segona esposa Blanca de Cruïlles, de la família dels Cruïlles de Llagostera.
A la mort del seu pare va rebre la baronia de Verges i la vila rossellonesa de Vinçà. Amb tot, el seu germanastre (Jofre VII de Rocabertí), probable autor d'un dels llibres de falconeria mes importants de la Corona d'Aragó, no acceptà aquesta disposició testamentària del seu pare i pledejà per aconseguir que la baronia retornés al tronc principal del patrimoni vescomtal. Martí Joan va comptar amb l'ajuda dels Rocabertí de Cabrenys, Bernat Hug de Rocabertí i Pere de Rocabertí. Aquest fet devia ser clau per la seva filiació reialista durant la Guerra Civil, ja que des d'un principi estava dins la Força de Girona defensant la reina Joana Enríquez i el futur Ferran el Catòlic.
Va morir en 1465 durant la defensa de Setge de la Bisbal d'Empordà de les forces de Pere de Portugal en caure d'un mur abraçat a un soldat borgonyó. L'herència va passar al seu fill Onofre de Rocabertí, que estava sota la tutela de Dalmau de Rocabertí i d'Erill. El vescomte Jofre intentà de nou prendre la baronia, però no ho aconseguí i la Capitulació de Peralada la deixava fora dels seus dominis.
Es casà amb Beatriu de Cruïlles i tingué els fills següents:
* Onofre de Rocabertí, mort el 1483. Es va casar amb Esperanza Doz i va tenir una filla, Joana.
* Joan de Rocabertí, mort el 1510. Fou l'hereu del seu germà.
* Blanca, casada amb Gil de Andrade
* Beatriu

## Referències

* ↑ «Rocabertí». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «baronia de Cruïlles». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ Olmos de León, Ricardo; Ferragud, Carmel «El Llibre de cetreria del vescomte de Rocabertí». SCRIPTA. Revista Internacional de Literatura i Cultura Medieval i Moderna, 17, 0, 31-05-2021, pàg. 240. ISSN: 2340-4841.
* ↑ Bassegoda Pineda, Enric «"E só content combatre-us-ho": batalles i bandositats a Castelló d'Empúries». Mot so razo, 10, 2011, pàg. 63–70. ISSN: 1575-5568.
* ↑ Bassegoda Pineda, Enric «Vida i obra de Fra Bernat Hug de Rocabertí». TDX (Tesis Doctorals en Xarxa), 02-12-2011.
* ↑ Martínez Ferrando, Jesús Ernesto. Pere de Portugal, "rei dels catalans": vist a través dels registres de la seva Cancelleria. Pere de Portugal, "rei dels catalans": vist a través dels registres de la seva Cancelleria, 1936, p. 78.
* ↑ Bassegoda Pineda, Enric «Els senyors del castell de Sant Mori al segle XV». Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 38, 2005, pàg. 139–158. ISSN: 1136-0267.
# 4Q120

El manuscrit 4Q120 (també pap4QLXXLevb; VH 46; Rahlfs 802; LDAB 3452) és un manuscrit de la Septuaginta (LXX) del llibre bíblic de Levític, que es troba a Qumran. Els Rahlfs-No. és el 802. Paleoegràficament data del segle i aC. Actualment, el manuscrit es troba al Museu Rockefeller de Jerusalem.

## Descripció

Aquest desplaçament està en un estat molt fragmentat. Avui consta de 97 fragments. A banda de les menors variants, el principal interès del text rau en l'ús del Ιαω per traduir el tetragrammató en Levític 3:12 (frg. 6) i 4:27 (fr. 20).
Text segons A. R. Meyer:
| « | Lev 4:27 [αφεθησεται ]αυτωι εαν[ δε ψυχη μια] [αμαρτ]η[ι α]κουσιως εκ[ του λαου της] [γης ]εν τωι ποιησαι μιαν απ[ο πασων] των εντολων ιαω ου πο[ιηθησε]$^{:220}$ Lev 3:12–13 [τωι ιαω] $^{12}$ εαν δ[ε απο των αιγων] [το δωρ]ον αυτο[υ και προσαξει εν] [αντι ι]αω $^{13}$ και ε[πιθησει τας χει]$^{:221}$ | » |

## Referències

* 1 2 Anthony R. Meyer, The Divine Name in Early Judaism: Use and Non-Use in Aramaic, Hebrew, and Greek (McMaster University, 2017)
# Daily News and Analysis

Daily News and Analysis (DNA) és un diari publicat en anglès a Mumbai, Ahmedabad, Pune, Jaipur, Indore i Bangalore a l'Índia. Fou inaugurat el juliol de 2005, dirigit a un públic jove. DNA és propietat de Diligent Media Corporation, que reuneix D B Corp Ltd. (Dainik Bhaskar) i l'Essel Group.

## Llançament

Una campanya de publicitat d'alta intensitat amb el lema "Speak up, it's in your DNA" (Parla, és al teu ADN), va precedir el llançament de Daily News and Analysis, la qual va ser contrarestada per campanyes de publicitat dels competidors. La publicitat va donar lloc a altes expectatives, almenys per Dance with Shadows, la primera edició del diari, que nogensmenys no contenia suficient material per destacar de la resta de diaris. La competència entre diaris en l'època que fou llençat el diari DNA era ferotge, amb rebaixes de preu, ofertes als directius dels altres diaris, i d'altres accions competitives.

## Referències

* 1 2 Indiantelevision.com Team. «'DNA' gears up for a price war» (en anglès). Indiantelevision.com, 10-06-2005.
* ↑ «DNA warfare rocks Mumbai» (en anglès). Dance with Shadows, 16-04-2005. Arxivat de l'original el 2011-05-27. [Consulta: 9 setembre 2011].
* ↑ Gautam Chakravorthy and Ashok Bhattacharjee. «Newspapers battle in Mumbai» (en anglès). International Herald Tribune, 15-07-2007. Arxivat de l'original el 2005-07-22. [Consulta: 9 setembre 2011].
* ↑ «DNA NEWSPAPER - REVIEW». Dance with Shadows, 01-08-2005. Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 9 setembre 2011].
* ↑ Debashis Bhattacharyya. «Mumbai's battle will quickly spill over to New Delhi» (en anglès). The Telegraph - Calcutta, 21-08-2005.

## Enllaços externs

* Daily News and Analysis - Lloc web oficial
* Diari electrònic Arxivat 2016-10-03 a Wayback Machine.
* Daily News Arxivat 2020-04-11 a Wayback Machine.
# Santa Cecília d'Esparreguera

Santa Cecília d'Esparreguera és un edifici del municipi d'Esparreguera (Baix Llobregat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres fent xamfrà. Consta de planta baixa, un pis i golfes. Presenta poques obertures i totes elles allindanades; al primer pis s'han obert balcons. La façana està arrebossada però s'han deixat a la vista les pedres cantoneres i la llinda de les finestres del primer pis i les golfes. Una filera de pedra separa els diferents pisos i l'edifici es remata amb una cornisa sustentada per mènsules.

## Referències

* ↑ «Santa Cecília d'Esparreguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Sakhi (sikhisme)

Sakhi significa literalment "Relació Històrica" o història.
El terme es refereix als comptes dels esdeveniments històrics al sikhisme. És una història general de l'era en l'època dels Gurus. No obstant això, molts Sakhis existeixen des de períodes anteriors i després dels temps dels Deu Gurus. La majoria de Sakhis tenen una lliçó moral i ressalten els principis sikh importants.
A continuació es mostra la llista de Sakhis importants amb un missatge per als sikhs.

## Sakhis ressaltats

Bhai Makhan Shah :
| Llogaret dels Xiquets | Establiment de Kartarpur | Darshan |
| 3 Dies en el Riu | L'honestedat de Bhai Lalo | Bhai Manjh Singh |
| L'ardas de Bhai Taloka | Dukh Sukh | Devot Durga d'Amritsar |
| Malaltia de Guru Ji | Guru Nanak i Duni Chand | Guru Nanak i Moola |
| Guru Nanak i el Fil Sagrat | Guru Nanak a l'Escola | Platforms of Jetha |
| Respecte a través del Servei | Sakhi Kaligidhar Chamatkar | Sakhi de Bhagat Dhanna |
| Sakhis of Guru Nanak | Històries de Guru Nanak | Sundri |
| El Naixement del Guru | No hi ha hindús i musalmans | Reg de Cultius |

## Enllaços externs

* www.sikh-history.com Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine.
* www.sikhpoint.com Arxivat 2006-05-10 a Wayback Machine.
Històries modernes
* www.searchsikhism.com Arxivat 2013-10-28 a Wayback Machine.
# Santa Cristina d'Aspromonte

Santa Cristina d'Aspromonte és un municipi de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 90 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 30 km al nord-est de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 848 habitants.
Santa Cristina d'Aspromonte limita amb els municipis següents: Careri, Cosoleto, Oppido Mamertina, Platì, San Luca i Scido.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 gener 2020].
# Sam Ross

Sam Ross (Escòcia, Regne Unit, 1988) és una assistent de càtering escocesa i activista en favor de la inserció laboral de les persones amb síndrome de Down.
Ja des de petita, i malgrat tenir síndrome de Down, Sam no va anar a cap escola d'eduació especial. Durant 12 anys, Sam ha estat treballant en el City of Glasgow College com a assistent de càtering. Ha participat en moltes xerrades sobre la inclusió en el món laboral de les persones amb diversitat funcional, com en el World Down Syndrome Congress, celebrat a Escòcia l'any 2018.
El juny de 2018, seria víctima d'una agressió capacitista en una estació de tren. En aquest delicte d'odi, un desconegut li va escopir a la cara mentre esperava el tren a l'estació de Glasgow Queen Street.
L'any 2018 va ser afegida en la llista 100 Women BBC, que aplega les 100 dones més influents de l'any.

## Referències

* ↑ «BBC 100 Women 2018: Who is on the list?» (en anglès). The Scottish Sun. Lisa Boyle, 16-07-2018. [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «VILE ATTACK College worker with Down's Syndrome disgusted after vile thug spat in her eye during Glasgow train station ‘hate crime’» (en anglès). The Scottish Sun. Lisa Boyle, 15-06-2018. [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «BBC 100 Women 2018: Who is on the list?» (en anglès). BBC, 19-11-2018. [Consulta: 13 gener 2019].
# Salsa de Nadal

La salsa de Nadal és una preparació especial per a les festes de Nadal feta a l'Illa d'Eivissa, i un plat distingit entre la cuina eivissenca. És una salsa "similar al tradicional torró" feta a base d'ametlles pelades, ous, brou de carn, sucre, pebre, clavell, totespècia i safrà. Es pren calenta dins d'una tassa com una mena de guarniment per al cóc de bescuit o els melindros, com a postres o aperitiu dolç. Sol fer-se una sola vegada, a començament de les festes, en quantitat suficient perquè duri tots els dies, però cal bullir-la cada cop que es vulgui menjar perquè recuperi la seva textura. És postulat que prové dels àrabs i per això es poden trobar plats molt semblants a la cuina del País Valencià.
A Formentera també existeix la salsa Mossona però no s'ha de confondre amb la salsa de Nadal. A Formentera també es fa salsa de nadal i tot i que a cada casa sempre es fa un xic diferent, car la recepta és casolana i varia d'unes famílies a unes altres, normalment les ametlles s'utilitzen amb pell i la salsa surt per tant més fosca. Una altra diferència amb la salsa d'Eivissa és l'ús generalitzat del brou en comptes d'aigua. L'illa d'Eivissa té regions on és típica l'aigua, per exemple Sant Josep de sa Talaia i zones on l'ús del brou és generalitzat igual que a Formentera, com és el cas de Santa Eulària des Riu. Una altra diferència és que a Formentera la salsa no du mel.

## Referències

* 1 2 "Salsa de Nadal" a l'Oficina de turisme de les Illes Balears
* ↑ «Una altra recepta eivissenca, és el bescuit pagès. És una mena de brioix que es fa amb llet i llard i que es prepara per Nadal per ...» (en anglès). [Consulta: 12 setembre 2021].
* ↑ "Salsa Mossona" a l'Oficina de turisme de les Illes Balears
* ↑ PORTES RIBES, Artur. La cuina de Formentera. Institut d'Estudis Baleàrics (2011). ISBN 9788495876706

## Vegeu també

* Cuina de les Illes Balears
* Cuina eivissenca
* Menjar blanc

## Enllaços externs

* Salsa de Nadal
* Salsa de Nadal a la web oficial de l'Oficina de Turisme de les Illes Balears
* Salsa de Nadal a l'Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera Arxivat 2016-09-11 a Wayback Machine.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :