OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mine

Mine (美祢市, Mine-shi) és una ciutat de la prefectura de Yamaguchi, al Japó.
El 2015 tenia una població estimada de 26.043 habitants. Té una àrea total de 472,71 km².

## Geografia

Mine està situada al centre-oest de la prefectura de Yamaguchi. Gran part de l'àrea de la ciutat és forestal.

## Història

Mine fou funda el 31 de març de 1954 com a resultat de la fusió de diverses municipalitats del districte de Mine.
El 21 de març de 2008 Mine absorbí la resta del districte de Mine, que consistia en els pobles de Mitō i Shūhō.

## Referències

* ↑ «交流拠点都市 美祢市 (Pàgina d'inici de la web de Mine)» (en japonès). Ajuntament de Mine, 01-02-2016. Arxivat de l'original el 2019-03-17. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Mine (japonès)
Viccionari
# Santo Stefano di Rogliano

Santo Stefano di Rogliano és un municipi italià, dins de la província de Cosenza. L'any 2009 tenia 1.585 habitants. Limita amb els municipis d'Aprigliano, Cellara, Mangone, Marzi, Paterno Calabro i Rogliano.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Santo Stefano di Rogliano (en italià)
# Pennington (Alabama)

Pennington, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 353 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pennington tenia 353 habitants, 142 habitatges, i 103 famílies. La densitat de població era de 72,9 habitants/km².
Dels 142 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 15,5% dones solteres, i en un 26,8% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 98,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.917 $ i la renda mediana per família de 44.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.438 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 14.022 $. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 20,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pennington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pennington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Palmas Arborea

Palmas Arborea (en sard, Pramas) és un municipi italià, dins de la província d'Oristany. L'any 2007 tenia 1.335 habitants. Es troba a la regió de Campidano di Oristano. Limita amb els municipis d'Ales, Oristany, Pau, Santa Giusta, Villa Verde i Villaurbana.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Paolo Salvatore Garau | Llista cívica |
# Josep Cristià i Solé

Josep Cristià i Solé (Badalona, 25 de maig de 1908 - Badalona, 22 de setembre de 1943) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

Començà jugant a la posició d'extrem dret, per passar posteriorment a la de mig ala. Començà a destacar a les files del FC Badalona, on jugà des de 1925 fins a 1931, any en què fou fitxat pel RCD Espanyol. Jugà amb el conjunt blanc-i-blau durant quatre temporades, disputant 57 partits a primera divisió. L'any 1935 retornà novament al FC Badalona, on jugà fins a 1938, any en què es retirà. Fou internacional amb la selecció de Catalunya durant els anys 1930, entre ells els dos partits enfront Brasil el 1934.
Va morir jove, l'any 1943, després d'una greu malaltia.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1932-33

## Referències

* 1 2 «En Badalona». Mundo Deportivo, 16-03-1925. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 «Cristiá ha muerto». Mundo Deportivo, 24-09-1943. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Hacia el Sardinero». Mundo Deportivo, 28-11-1931. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Cristiá ha fichado definitivamente por el Badalona». Mundo Deportivo, 03-07-1935. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Equipos probables para hoy». Mundo Deportivo, 30-01-1938. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Brasil 1 - Cataluña 2». Mundo Deportivo, 18-06-1934. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Brasil 2 - Selección 2». Mundo Deportivo, 25-06-1934. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Minotaurasaure

El minotaurasaure (Minotaurasaurus) és un gènere de dinosaure ancilosàurid que va viure al Cretaci superior.
# Plataforma

«Plataforma» té aquests significats:
* Plataforma continental
* Plataforma (informàtica)
* Plataforma de llançament
* Plataforma de videojocs
* Videojoc de plataformes
* Plataforma (obra de teatre)
Viccionari
# Palmer (Alaska)

Palmer és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 4.533 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Palmer tenia 4.533 habitants, 1.472 habitatges, i 1.058 famílies La densitat de població era de 465,5 habitants/km².
Dels 1.472 habitatges en un 47,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,3% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,6% tenia menys de 18 anys, un 11,8% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones hi havia 98,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.571 $ i la renda mediana per família de 53.164 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.716 $ mentre que les dones 25.221 $. La renda per capita de la població era de 17.203 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Palmer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Palmer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Carmen López

Carmen López és el nom dels següents personatges:
* Carmen López Landa (Madrid, 1931 - 2006)
* Carmen López Santana (Alacant, 1973), política, actriu i model espanyola
# Kappazuri

Els kappazuri, també coneguts com a kappa-zuri, kappazuri-e i katagamizuri-e, són xilografies estampades amb un sol color (normalment el negre) a partir del tac de fusta, i després acolorides amb estergits. Els gravats produïts completament amb estergits, sense tacs de fusta, també s'anomenen kappazuri. Els kappazuri es poden reconèixer per la presència de pinzellades visibles, el color no uniforme, l'acumulació de tinta als marges del forat de la plantilla, i buits o sobreposicions entre les zones acolorides i els contorns negres.
Tot i que també es produïen a Edo (Tòquio), els kappazuri s'associen principalment amb els gravats d'Osaka i Kyoto. El dissenyador de kappazuri més prolífic va ser Urakusai Nagahide, i els exemples més abundants són les seves representacions de la desfilada de vestits anual del districte de Gion de Kyoto.

## Vegeu també

* La impressió xilogràfica al Japó

## Bibliografia

* Lane, Richard, Images from the Floating World, The Japanese Print, New York, Putnam, 1978, 284.
* Newland, Amy Reigle, The Hotei Encyclopedia of Japanese Woodblock Prints, Amsterdam, Hotei Publishing, 2005, Vol. 2, 453.
# Misgurnus fossilis

Misgurnus fossilis és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 49-50.

## Alimentació

Menja larves d'insectes i mol·luscs petits.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat entre 4 °C - 25 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba des de França fins a Rússia.

## Costums

S'enterra a la sorra durant el dia.

## Observacions

És sensible als contaminants que s'acumulen en els sediments.

## Referències

* ↑ «Misgurnus fossilis». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i P. Dahlström 1968. Süßwasserfische. BLV Verlagsgesellschaft, Múnic. 224 p.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Billard, R. 1997. Les poissons d'eau douce des rivières de France. Identification, inventaire et répartition des 83 espèces. Lausana, Delachaux & Niestlé, 192p.
* ↑ Allardi, J. i P. Keith 1991. Atlas préliminaire des poissons d'eau douce de France. Coll. Patrimoines Naturels, vol. 4. Secrétariat Faune Flore, Muséum national d'Histoire naturelle, París. 234 p.
* ↑ Keith, P., J. Allardi i B. Moutou 1992. Livre rouge des espèces menacées de poissons d'eau douce de France et bilan des introductions. Muséum national d'Histoire naturelle, París, Secrétariat de la Faune et de la Flore, Conseil Supérieur de la Pêche, CEMAGREF and Ministère de l'Environment, 111 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Schmidt (cràter)

Schmidt és un petit cràter d'impacte lunar que es troba prop del bord sud-oest del Mare Tranquillitatis, al sud-oest de la parella de cràters formada per Ritter-Sabine.
Aquesta formació és circular i amb forma de bol, amb poca aparença de desgast a causa d'impactes posteriors. L'interior té una albedo més alta que el terreny circumdant, donant-li un aspecte més clar. L'exterior es compon d'un terreny ondat amb moltes roques, que aconsegueixen els 100 m de diàmetre o més.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Enllaços externs

* "Schmidt (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Referència UAI del cràter».
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon».
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 20 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Schmidt» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-31. [Consulta: 20 juny 2018].
# Convergència de Demòcrates de Navarra

Convergència de Demòcrates de Navarra (CDN) fou un partit polític navarrès de centre i regionalista2019 fundat el 27 de març de 1995 fruit d'una escissió d'Unió del Poble Navarrès (UPN). Es definien com «un projecte polític de centre progressista... Des de la idea de la "navarridad" integradora, oposada al "navarrisme" excloent, [sobre] els principis polítics [de] la identitat de Navarra com Comunitat Foral diferenciada, el seu desenvolupament integral i la cohesió de la societat navarresa des del seu pluralisme»>.
El seu líder més important fou Juan Cruz Alli, que va ser President del Govern de Navarra per UPN entre 1991 i 1995. Entre 1995 i 1996 va formar coalició de govern amb el Partit Socialista de Navarra i Eusko Alkartasuna. Des de l'any 2003 fins al 2009 s'integrà en una coalició de govern amb UPN amb dues conselleries, la Conselleria d'Educació (Carlos Pérez-Nievas López de Goicoechea) i el Conseller d'Habitatge (José Carlos Esparza Sáez).
Defensa la furs de Navarra, i els drets històrics i entén que "l'amo del seu futur és el poble navarrès". S'oposa obertament a la integració de Navarra en el País Basc encara que defensa que la quarta disposició transitòria de la Constitució espanyola, que preveu un referèndum davant aquesta eventualitat, es mantingui. Les joventuts de CDN es denominaven Joves Democrátas de Navarra (JDN).

## Evolució electoral

Des de la seva fundació CDN ha experimentat un descens electoral, tendència que va trencar en les eleccions forals de 2003, en la qual va créixer en nombre de vots i va obtenir un parlamentari foral més. En 1995 va obtenir el 18,55% dels vots i 10 diputats. En 1999 el 6,86% i 3 representants. En 2003 va arribar el 7,65% i va augmentar un escó (fins a 4), sent el total de vots nuls del 6,48% del total. En 2007, va obtenir 14.259 vots (4,4%), el que es va traduir en 2 parlamentaris.
A les eleccions municipals de 1995 va arribar el 8,34% i 42 regidors. En 1999, el 4,91% i 25. En 2003 va continuar descendint al 3,46% i 17 regidors. El 2007 va obtenir 7.661 vots (2,29%) i 16 regidors. A les eleccions generals va passar del 5,25% en 1996 a l'1,64% en 2004 –ambdós cops sense representació– i a les europees va registrar el 0,86%. Des de les eleccions municipals de 2007, CDN governa dos petits ajuntaments a Navarra, Azuelo i Enériz.
L'any 2011, tan sols va obtenir uns 4.651 vots a les eleccions autonòmiques, fet que el va deixar sense representació parlamentària. El 2 de juny de 2011, l'assemblea d'afiliats decidí dissoldre el partit, després de 16 anys d'activitat política.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 660. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Citat de la página web de Juan Cruz Alli Arxivat 2007-10-06 a Wayback Machine..
* ↑ Resultats de les eleccions forals de 2007 a Navarra
* ↑ «CDN se disuelve y extingue como partido por los malos resultados». EITB, 08-06-2011 [Consulta: 2 juny 2019].

## Enllaços externs

* Web del partit
# Plataforma Adelante Catalunya

Plataforma Adelante Cataluña fou una coalició electoral d'extrema dreta que es va presentar a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 formada per Democracia Nacional i Alternativa Española sota el lema Defendemos Cataluña, Defendemos España. Els caps de la coalició eren Rafael López-Dieguéz (AES) i Manuel Canduela (DN), però van convèncer l'advocat Esteban Gómez Rovira que encapçalés la llista.
Es presentava com a alternativa unionista-espanyolista al Partit Popular de Catalunya, partit al que consideraven incapaç d'enfrontar-se a l'independentisme català i es vantava d'aplegar a les seves llistes com a independents membres d'aquest partit.
Malgrat les expectatives, a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 només va obtenir només 2.735 vots i cap representació parlamentària. Posteriorment ha organitzat actes durant la diada del 12 d'octubre i manifestacions contra l'estatut de Catalunya.

## Referències

* ↑ Proclamen les 70 candidatures que concorreran a les eleccions al Parlament de Catalunya al web del Departament de Governació i Administracions Públiques, 2006
* ↑ Partidos catalanes a la derecha del PP se unen para concurrir a las autonómicas e incorporan como independientes a militantes de Piqué Arxivat 2006-09-02 a Wayback Machine. a elconficencialdigital.com, 31 d'agost de 2006.
* ↑ Llista de candidats de la Plataforma al web del Departament de Governació i Administracions Públiques
* ↑ Partidos catalanes a la derecha del PP se unen para concurrir a las autonómicas e incorporan como independientes a militantes de Piqué Arxivat 2006-09-02 a Wayback Machine. a elconficencialdigital.com, 31 d'agost de 2006
* ↑ Història electoral espanyola dels partits d'extrema dreta
* ↑ Actos contra el nuevo Estatuto Andaluz y el Catalán a infonacional.com

## Enllaços externs

* Web de la Plataforma Adelante Catalunya
* Fotografies d'actes del grup Arxivat 2011-06-19 a Wayback Machine. a publico.es
# Arrancacepas

Arrancacepas és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Té al voltant dels municipis de Castillo-Albaráñez, Bólliga, Olmedilla de Eliz i Torralba.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Juan Antonio Torres Estirado | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Juan Antonio Torres Estirado | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Oriol Puig i Almirall

Oriol Puig i Almirall (Vilanova i la Geltrú, 7 de juny de 1913 - Vilanova i la Geltrú, 28 de maig de 1977) fou un erudit local, dramaturg i poeta català. També s'interessà per la filatèlia, la filologia i el folklore.
Estudià batxillerat al col·legi Samà de Vilanova i la Geltrú i posteriorment inicià els estudis de medicina a Barcelona, però l'esclat de la Guerra Civil n'impedí la seva finalització. Realitzà diversos estudis sobre el parlar propi de Vilanova i la seva comarca. Com a escriptor en català fou reconegut i premiat als Jocs Florals du Genet d'Or, al Rosselló, a Mèxic, l'Alguer o Barcelona, entre d'altres llocs.
El primer llibre que publicà fou Proses rimades (1950), amb proemi de Joan Rius i Vila i portada de Pau Roig i Estradé. Posteriorment publicà diverses obres de teatre, com El retorn, estrenada al Teatre Bosc el 9 de juny de 1953 i publicada el 1954; L'argenter de Girona, estrenada al 15 de juny de 1954 i publicada el 1955; El carlà de la Geltrú, estrenada el 2 de setembre de 1956 al Círcol Catòlic; El preu de la redempció, estrenada l'11 d'abril de 1959 al Teatre Capsa de Barcelona; El cafè sense sucre (1961) i La promesa del blanquer (1963), entre d'altres. Va deixar inèdit el llibre El carnaval vilanoví. Dades per a la seva història, un treball minuciós fruit d'anys de recerca i recopilació de dades sobre el Carnaval de Vilanova i la Geltrú que finalment va veure la llum en el vint-i-cinquè aniversari de la seva mort, el 2002.
Morí a Vilanova i la Geltrú el 28 de maig de 1977.

## Referències

* ↑ Pi de Cabanyes, Oriol «Oriol Puig i Almirall». Setmanari de Vilanova, 19, 03-06-1977, pàg. 5 [Consulta: 22 abril 2020].
* 1 2 3 4 Puig Rovira, Francesc X. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú : dones i homes que han fet història. Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003, p. 258. ISBN 84-85960-83-1.
* ↑ Rius i Vila, Joan «Oriol Puig i Almirall, home de lletres». Foment, 25, 23-07-1981, pàg. 71-75 [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Oriol Puig i Almirall». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Oriol Puig i Almirall». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Vilanova edita un recull històric sobre el carnaval, obra d'Oriol Puig i Almirall». [Consulta: 22 abril 2020].
# Carmen Madorrán Ayerra

Carmen Madorrán Ayerra (Pamplona, 1989) és una filòsofa, professora universitària i activista ecologista i social espanyola.
Llicenciada en Filosofia el 2011, i doctorada el 2017, també disposa d'un màster en Crítica i Argumentació Filosòfica per la Universitat Autònoma de Madrid (UAM) del 2012, i un altre en Bioètica i Dret per la Universitat de Barcelona (UB) del 2019. Des de l'any 2019 treballa com a professora al Departament de Filosofia de la Universitat Autònoma de Madrid, on està implicada en tasques docents i d'investigació, i on ha coordinat el Grup d'Investigació en Humanidats Ecológiques (GHECO), i ha estat directora de l'Escola UAM-Demospaz, membre del Consell de l'Institut Universitari de Drets Humans, Cultura de Pau i no Violència (Demospaz) i de la Càtedra d'Educació per a la Justícia Social. També és membre de l'Associació Fòrum Transicions, del consell editorial de la revista Papeles de relaciones ecosociales y cambio global de FUHEM, i de la revista Mientras Tanto, així com del Grup de Recerca Transdisciplinari sobre transicions socioecològiques i del Grup de Recerca Genealogia del Pensament Contemporani.
Les seves línies de recerca principals estan relacionades amb la reflexió política i moral contemporània en el context de la crisi ecosocial. Entre les seves darreres publicacions es troba, a més de diversos articles en revistes i col·laboracions en obres col·lectives sobre aquests temes, l'obra Necesidades ante la crisis ecosocial. Pensar la vida buena en el Antropoceno (2023). Com a investigadora i científica no s'ha mantingut al marge de l'activisme exològic i social, i més enllà de la seva activitat professional a format part de moviments reivindicatius davant de la crisi climàtica i de biodiversitat, o reclamant una política exterior independent i de pau.

## Referències

* 1 2 «Carmen Madorrán Ayerra, filósofa y madre». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 20 maig 2024].
* 1 2 «Carmen Madorrán». Estètica Fòsil. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ «Carmen Madorrán Ayerra». Dialnet. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ «Un mensaje urgente al borde del colapso de múltiples sistemas terrestres Rebelión Científica 2024-04-14». 15/15/15. Revista para una nueva civilización, 14-04-2024 [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ «Reclaman una política exterior “independiente y de paz”». Rebelion.org, 05-05-2022. [Consulta: 20 maig 2024].