OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kempnyella

Kempnyella és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En els seus estadis immadurs són aquàtics i viuen a l'aigua dolça, mentre que com a adults són terrestres i voladors.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'extrem meridional de Sud-amèrica entre les latituds 35°S i 45°S: Xile i l'Argentina.

## Taxonomia

* Kempnyella genualis (Navàs, 1918)
* Kempnyella walperi (Illies, 1964)

## Referències

* ↑ Illies, 1964. Beitr. neotrop. Fauna 3:218.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Biodiversidad de Chile Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Froehlich, Claudio Gilberto, 2010. Catalogue of Neotropical Plecoptera. Illiesia, 6(12):118-205. «PDF».
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Stark, 2001. A: Domínguez. Trends in Research in Ephemeroptera and Plecoptera, 412. «Enllaç».
* ↑ Südamerikanische Perlidae (Plecoptera), besonders aus Chile und Argentinien (alemany)
* ↑ I. R. Wais, 1984. Two Patagonian basins - Negro (Argentina) and Valdivia (Chile) - as habitats for Plecoptera. Annales de Limnologie, 20, pp 115-121. «Enllaç».
* ↑ Palma, A. & R. Figueroa, 2008. Latitudinal diversity of Plecoptera (Insecta) on local and global scales. Illiesia, 4(8):81-90. «PDF».
* ↑ Estado de conocimiento del orden Plecoptera en la Patagonia (castellà)
* ↑ Clave para la determinacion de los plecopteros sudamericanos (castellà)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:338.
* Zwick, P., 1973. Insecta: Plecoptera. Phylogenetisches System und Katalog. Das Tierreich 94. Walter de Gruyter and Co., Berlín. 465 pp.

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing (anglès)
# Roques de les Canals del Grau

Les Roques de les Canals del Grau és una formació rocosa allargassada que assoleix els 1.480,4 metres d'altitud del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Es troba al sud-est de Bóixols, al davant seu a l'altre costat de la vall del riu de Pujals. És a llevant de la Roca Alta, al sud-est de l'Obac del Pi Gros i als peus, a ponent, de lo Picalt.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu; aquestes roques són a prop de les canals del Grau.

## Enllaços externs

* Les Roques de les Canals del Grau en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Plaça del Poble

La plaça del Poble és una plaça d'Andorra la Vella situada al terrat de l'edifici administratiu del Govern d'Andorra. S'hi pot accedir des de l'església de Sant Esteve o des de l'ascensor del carrer Prat de la Creu de l'edifici administratiu del Govern.
L'any 2010 s'hi va instal·lar l'escultura Homenatge a l'immigrant. El personatge esculpit, que du una maleta, lloa els estrangers acollits i els andorrans que van marxar. És una obra creada per Antonio Tenreiro i donada per l'Associació Cultural Casa de Galicia.

## Referències

* ↑ «Plaça del Poble, Andorra la Vella». Andorra-Andorre.com. [Consulta: 18 maig 2011].
* ↑ «Fora de servei l'ascensor de Prat de la Creu». Bondia.ad. [Consulta: 18 maig 2011].
* ↑ Bondia.ad, 1, octubre de 2010, L'escultura Homenatge a l'immigrant lloa els estrangers acollits i els andorrans que van marxar
# Küllük

Küllük és un poble de la Província de Tsolakert, Turquia. La població de la vila era de 964 l'any 2019. El poble es troba a 15 quilòmetres de la ciutat de Tsolakert.

## Referències

* ↑ YerelNET. Küllük Köyü (El poble d'Iğdır). URL: http://www.yerelnet.org.tr/koyler/koy.php?koyid=242601 Arxivat 2012-03-06 a Wayback Machine. 6 de febrer de 2020.
# Fysisk Format

El format Fysisk és un segell discogràfic noruec especialitzat en l'escena musical underground d'Oslo. El segell va ser creat el 2008 per Kristian Kallevik, amb membres d'Okkultokrati, Årabrot, Aristillus (banda) i Snöras que també hi van treballar al llarg dels anys. Fysisk Format té la seu al soterrani de la reconeguda botiga de discos subterrània Tiger Records, al centre d'Oslo que es va fundar l'any 1996 i que Kristian Kallevik agafaria la direcció l'any 2000. També distribueixen enregistraments per altres segells amb el nom de Diger.
El segell ha fet una aposta centrant-se en formats físics i empaquetatges de qualitat en un moment en què cada cop són més els segells que busquen solucions digitals a la distribució de música.
Entre els seus artistes hi ha Årabrot i The Good The Bad and The Zugly.

## Referències

* ↑ «Fysisk Format». FONO. [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ «About Fysisk Format». Fysisk Format ENG. [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ Kristian Johansen, Carl «Substans i Fysisk Format». ballade.no, 19-06-2008 [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ «Fysisk Format: Idealismen råder i bransjegrasrota» (en noruec). Puls, 25-08-2010 [Consulta: 18 gener 2020].

## Enllaços externs

* Fysisk Format - Lloc web oficial
# Klenov

Klenov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1330.
# Hōjō Tokimasa

    En aquest nom japonès, el cognom és Hōjō.
Hōjō Tokimasa (北條 時政, 1138-1215) fou el primer shikken (regent) Hōjō del Kamakura bakufu i el cap del clan Hōjō. Fou shikken des de la mort de Minamoto no Yoritomo en 1199 fins a la seua abdicació en 1205.

## Enllaços externs

* Arxius Samurais: Hojo Tokimasa Arxivat 2008-07-19 a Wayback Machine. (anglès)
| Precedit per: (ningú) | Regent Hōjō 1199-1205 | Succeït per: Hōjō Yoshitoki |
# Saint-Denis-de-Vaux

Saint-Denis-de-Vaux és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 268 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1995- | Fabienne Saint Arroman | UMP | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 178 | 175 | 190 | 194 | 204 | 245 | 268 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Ordre Executiva 6102

L'Ordre Executiva 6102 (en anglès, Executive Order 6102) va ser una ordre executiva signada el 5 d'abril de 1933 pel president dels Estats Units Franklin D. Roosevelt, que prohibia l'acumulació privada d'or amonedat, en brut, o en certificats per part dels ciutadans nord-americans.
Aquesta norma obligava els ciutadans dels Estats Units a lliurar a la Reserva Federal tot l'or del qual disposessin, ja fos or en monedes, en brut, o en certificats; a canvi rebrien 20,67 dòlars per cada unça troy (31,1 grams) lliurada. Els infractors d'aquesta norma patirien multes de fins a 10 000 dòlars o deu anys de presó, o ambdues penes en simultani. La data màxima de lliurament era l'1 de maig de 1933.
Aquesta ordre executiva excloïa específicament joiers, artistes, dentistes, i altres individus que utilitzessin quantitats d'or en el seu treball permanent. La quantitat màxima d'or que podia conservar un ciutadà nord-americà era de 100 dòlars en monedes d'or, un equivalent aproximat de cinc unces troy d'aquest metall preciós. Gràcies a aquest decret, el govern federal va disposar de grans quantitats d'or i va poder elevar el preu d'aquest metall per a transaccions a l'estranger fins al nivell de 35 dòlars l'unça troy.
Aquesta modificació va quedar oficialitzada el 1934, i els Estats Units (que encara utilitzaven el patró or) van elevar el valor d'intercanvi del dòlar per or en 35 dòlars per unça troy, la qual cosa explica la urgència del govern de Franklin D. Roosevelt a disposar de tot l'or físic que pogués trobar-se en territori dels EE.UU. i canviar-lo obligatòriament per dòlars, com a mitjà d'estabilitzar la moneda després de la Gran Depressió. Cal recordar que conforme a les normes del patró or, el dòlar nord-americà es mantenia convertible en aquests anys (és a dir, el diner fiduciari era intercanviable per or físic).

## Cancel·lació del patró or

Aquest preu de 35 dòlars per unça troy d'or va continuar vigent fins a 1971 quan el govern del president Richard Nixon va declarar la fi de la convertibilitat en or del dòlar, establint que el govern dels EE.UU. cessava els seus bescanvis de dòlars per or, abandonant així definitivament el patró oro per a les transaccions a l'estranger.
Les limitacions a la possessió d'or als EE.UU. van quedar derogades definitivament el 1974 mitjançant una nova llei promulgada pel president Gerald Ford, que permetia als particulars posseir or en quantitats indeterminades, ja sigui en monedes, en brut, o en certificats.

## Referències

* PDF of Executive Order 6102 distributed by the Postmaster General.
* Text of Executive Order 6102 from The American Presidency Project.
# Conte d'estiu

Conte d'estiu (títol original en francès: Conte d'été) és una pel·lícula francesa de 1996 dirigida per Éric Rohmer. És la tercera del cicle de "Contes de les quatre estacions" (Contes des quatre saisons). Ha estat subtitulada al català.

## Anàlisi

La indecisió i la incompleció de Gaspard en fan un objecte adaptable a tots els desigs. Pertany a l'edat precedent, el dels Contes morals i de la majoria de les comèdies i proverbis en el moment que precedeix la formació dels desigs, quan aquests són presos en l'instant. Pel·lícula de vacances com Pauline à la plage o Le Rayon vert, és una de les pel·lícules més físiques de Rohmer.

## Repartiment

* Melvil Poupaud: Gaspard
* Amanda Langlet: Margot
* Gwenaëlle Simon: Solène
* Aurelia Nolin: Lena
* Alain Guellaff: l'oncle Alain
* Evelyne Lahana: La tia Maiwen
* Yves Guérin: L'acordionista
* Franck Cabot: Un cosí

## Referències

* 1 2 «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Conte d'estiu». ésAdir. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ «Conté d'été» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Barnier, Martin; Beylot, Pierre. Analyse d'une oeuvre: conté d'été, Eric Rohmer, 1996 (en francès). Vrin, 2011. ISBN 978-2-7116-2386-0.
* ↑ Cahiers du cinéma 503, juny de 1996

## Enllaços externs

* Conte d'estiu - Lloc web oficial
# Piazzale Loreto

La plaça de Loreto (en italià: Piazzale Loreto) és una plaça situada a Milà, Itàlia.

## Descripció

El nom Loreto també s'utilitza en un sentit més ampli per referir-se al districte que envolta la plaça, que forma part de la divisió administrativa de la Zona 2, a la part nord-est de la ciutat. El nom "Loreto" deriva d'un antic santuari que hi havia abans i que estava dedicat a la Mare de Déu de Loreto (un poble de la província d'Ancona).
L'estació de metro de Milà Loreto de la línia 1 es troba parcialment sota la plaça; és una important estació de transbordament amb la línia 2. Les vies i andanes d'aquesta última línia es troben, però, sota la propera plaça Argentina.

## Història

En aquesta plaça es van produir 2 esdeveniments històrics de la Segona guerra mundial:
* Una massacre realitzada per la Legió Autònoma Mobile Ettore Muti el 10 d'agost de 1944 contra 15 antifeixistes partisans.
* L'exposició pública del cos de Benito Mussolini el 29 d'abril de 1945, afusellat el dia anterior a Dongo, al costat de Clara Petacci i altres membres de la República Social Italiana, que havien estat capturats per membres de la resistència italiana prop del llac Como. Els cossos van ser portats a Milà, on van ser penjats del sostre d'una estació de servei Esso.
En finalitzar la guerra la plaça va ser anomenada per un curt temps com a "Piazza Quindici Martiri" -Plaza dels quinze màrtirs-, en honor al primer fet, per a després recuperar el seu nom anterior.

## Referències

* ↑ Sidera, Alba. Feixisme persistent : radiografia de la Itàlia de Matteo Salvini. Barcelona: Saldonar, febrer del 2020. ISBN 978-84-17611-30-9.
* ↑ Time Magazine, 7 de mayo de 1945
# La Puda de Francolí

La Puda de Francolí és un balneari al terme municipal de Castellolí (Anoia) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Consta de tres estructures unides entre si al voltant d'un pati central. Una d'aquestes estructures està unida a l'església de la Mare de Déu del Remei i està formada per arcs de mig punt. Aquests formen la planta a sobre d'una galeria. A l'últim pis hi ha tota una sèrie de finestres que junt amb les arcades del pis inferior i la galeria, donen a l'edifici la sensació de gran il·luminació. El balneari de la Puda de Francolí va ser construït durant el segle xix per profitar de les fonts d'aigües sulfuroses medicinals del lloc. Està dotat de modernes instal·lacions i és molt concorregut a l'estiu.

## Referències

* ↑ Aymamí i Domingo, Gener. «Castellolí i els seus contorns». A: Per la comarca d'Anoia. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 2011, p. 95.
* ↑ «Balneari de la Puda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].

## Vegeu també

* Balneari de la Font Pudosa
* Font Puda
* La Puda de Montserrat
# Komsomolski (Novoberezanski)

Komsomolski —Комсомольский (rus)— és un possiólok que pertany al possiólok de Novoberezanski (krai de Krasnodar, Rússia). Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, al sud del riu Beissug. És a 18 km al nord de Korenovsk i a 76 km al nord-est de Krasnodar.
# III Festival de la Cançó d'Intervisió

El III Festival de la Cançó d'Intervisió va ser la tercera edició del festival d'Europa de l'Est i es va celebrar a Sopot (on se celebrava el festival de Sopot) del 23 al 26 d'agost. Els actes d'interval van ser l'Al·la Pugatxova (representant de la Unió Soviètica i una dels guanyadors al Intervisió de 1978), els Boney M. i en Demis Roussos. El festival va ser guanyat per l'artista polonès Czesław Niemen (Чэслаў Неман) amb la cançó "Nim przyjdzie wiosna".

## Països participants

Dels 11 països fundadors, en aquesta edició només van participar deu: Alemanya de l'Est, Bulgària, Cuba, Espanya, Finlàndia, Hongria, Polònia, Romania, la Unió Soviètica i Txecoslovàquia.
| Nº | País | Idioma | Artista | Cançó | Traducció | Posició | Punts |
| 1 | Bèlgica | - | Pierre Rapsat | 1980 | - | 10 | 17 |
| 2 | Portugal | Portuguès | Gabriela Schaaf | Eu só quero | Jo només vull | 12 | 6 |
| 3 | Bulgària | Búlgar | Sztefka Berova i Jordan Marcsinkov | - | - | 10 | 17 |
| 4 | Romania | Romanès | Mirabella Dauer | Darull copiilor | El regal dels nens | 8 | 23 |
| 5 | Txecoslovàquia | Txec | Lenka Filipová | Vyjdi | Vés-te’n! | 6 | 38 |
| 6 | Hongria | Hongarès | Cserháti Zsuzsa | Különös szilveszter | Cap d'Any especial | 3 | 62 |
| 7 | Finlàndia | Finès | Ritva Oksanen | Tuulessa soitto sousi | Destruït pel vent | 9 | 21 |
| 8 | Unió Soviètica | Rus | Jaak Joala | Podberu muziku (Подберу музыку) | Grava la música! | 4 | 56 |
| 9 | Espanya | Castellà | Red de San Luis | Toros en México | Bulls en Mèxic | 2 | 66 |
| 10 | Alemanya de l'Est | Alemany | Michael Hansen i Nansis | Sommer, komm wieder | Estiu, torna! | 5 | 38 |
| 11 | Cuba | Espanyol | Anita "Annie" Linares | Remedio | Remei | 11 | 13 |
| 12 | Polònia | Polonès | Czesław Niemen | Nim przyjdzie wiosna | Abans que arribi la primavera | 1 | 82 |
| 13 | Marroc | - | Chems | - | - | 7 | 25 |

## Curiositats

* De la mateixa manera que a les edicions anteriors falta informació del artistes o de les cançons que es van triar.
* Dels països fundadors només faltava Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ «Remember Intervision Song Contest?». Arxivat de l'original el 2021-06-07. [Consulta: 7 juny 2021].

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 1979
# Oreochromis karomo

Oreochromis karomo és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 28 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* 1 2 «Oreochromis karomo» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E., 1983. Tilapiine fishes of the genera Sarotherodon, Oreochromis and Danakilia. British Mus. Nat. Hist., Londres (Regne Unit).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Conte de Nadal (pel·lícula de 1971)

Conte de Nadal (títol original en anglès: A Christmas Carol) és un curtmetratge d'animació estatunidenc estrenat el 1971, basat en la novel·la homònima de Charles Dickens. Va ser dirigit per Richard Williams, i va guanyar un Oscar al millor curtmetratge d'animació el 1972.

## Repartiment (veus)

* Alastair Sim: Ebenezer Scrooge
* Michael Redgrave: narrador
* Michael Hordern: fantasma de Marley
* Diana Quick: fantasma del passat
* Joan Sims: Sra. Cratchit
* Paul Whitsun-Jones: Ragpicker/Fezziwig
* David Tate: Fred/Charity Man
* Felix Felton: fantasma del present
* Annie West: fantasma del futur
* Melvyn Hayes: Bob Cratchit
* Mary Ellen Ray: Sra. Dilber
* Alexander Williams: Tiny Tim

## Enllaços externs

* Conte de Nadal a YouTube
# Piazzola sul Brenta

Piazzola sul Brenta (Piasoea en idioma veneto) és un municipi (comune) de la província de Pàdua a Itàlia amb 10.947 habitants (2010) està situat al nord de Pàdua i com indica el seu nom, està a la riba del riu Brenta.

## Subdivisions

Carturo, Isola Mantegna, Presina, Tremignon, Vaccarino
Divisions confinants:Camisano Vicentino (VI), Campo San Martino, Campodoro, Curtarolo, Gazzo, Grantorto, Limena, San Giorgio in Bosco, Villafranca Padovana

## Història

Les denominacions antigues són les de Placiola o Plazola o Plateola.Fins a l'any 1268, aquest territori va pertànyer a la ciutat de Vicenza. Hi havia un castell que va ser de la família dels Dente, després dels Belludi, i més tard dels Da Carrara.
Significativa també va ser la presència de la família Camerini que va desenvolupar econòmicament aquesta ciutat.

## Persones relacionades amb Piazzola

* Raimondo Bergamin (1910 - 1991).
* Franco Luison.
* Leonardo Bistolfi, artista.
* Andrea Mantegna, pintor, nascut el 1431 a la frazione de Isola Mantegna (anteriorment dita Isola di Carturo).
* Beat Luca Belludi.
* Giovanni Camerini (1837–1919), di Francesco, cosí del comte di Piazzola sul Brenta i polític Paolo Camerini
* Paolo Camerini (1868 – 1937), comte di Piazzola sul Brenta i polític.
* Luigi Bottazzo (1845-1924), organista i compositor nascut en aquesta vila.
* Guglielmo Segato, ciclista.

## Notes

* ↑ Fonte: ISTAT - Bilancio demografico al 31/05/2007 Arxivat 2007-11-11 a Wayback Machine..
* ↑ Comune di Piazzola sul Brenta - Statuto.
* ↑ Le origini del nome

## Enllaços externs

* Area Naturalistica del Brenta Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Villa Contarini Arxivat 2017-01-27 a Wayback Machine.
* http://www.comune.piazzola.pd.it/
# Formatge de raclet

El formatge de raclet és un formatge de pasta premsada no cuita fet amb llet de vaca. De textura cremosa, madura durant un període de tres a quatre mesos i té un gust dolç i lleugerament cítric. És originari del cantó suís de Valais.
El seu període de degustació òptima s'estén de novembre a febrer però és excel·lent tot l'any. És un formatge sociable per excel·lència, i la millor manera de consumir-lo és amb els amics i servit fos amb patates o embotits de muntanya. A Suïssa, el formatge de raclet es menja acompanyat d'una beguda calenta o d'un vi blanc lleuger com el Chasselas.
El formatge de raclet va obtenir, a finals del 2003, la distinció AOC (Appellation d'Origine Contrôlée, traduït com a Denominació d'Origen Controlada) a Suïssa. Aquesta distinció limita la producció d'aquest formatge al territori del cantó de Valais i fixa unes quantitats precises per a la seva fabricació (quantitat i proporcions dels ingredients). Aquesta AOC ha estat objecte d'una gran controvèrsia a Suïssa, ja que una important quantitat de formatge de raclet és produïda segons altres mètodes en altres cantons encara que utilitzant en certa manera la fama del cantó de Valais per llurs respectives autopromocions.

## Referències

* ↑ «Formatge de raclet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Xavier Filliez. «Appellation «Raclette AOC», l'histoire d'un échec» (en francès). Le Temps, 7 novembre 2007. Arxivat de l'original el 2012-07-14. [Consulta: 18 abril 2021].

## Enllaços externs

* Web dedicada al formatge del cantó de Valais. (francès)
* Web australiana oferint informació i receptes de cuina del formatge de raclet. (anglès)
# Kolp

El Kolp - (rus) Колпь - és un riu de Rússia, passa per les províncies de Vólogda i de Leningrad, i és un afluent per la dreta del riu Suda.
Té una llargària de 254 km i una conca de 3.730 km². Una de les ciutats més grans per on passa el Kolp és Babàievo (a l'óblast de Vólogda).
# Il ritorno di Casanova

Il ritorno di Casanova és una pel·lícula italiana dirigida per Pasquale Festa Campanile en 1978 amb un guió basat en el relat Casanovas Heimfahrt d'Arthur Schnitzler. Fou produïda per la Rai i emesa com a minisèrie de dos episodis per televisió el 1980. Prèviament fou projectada com a part de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1978.

## Sinopsi

El famós erudit, escriptor i canalla, Giovanni Giacomo Casanova de Salingalt (1725-1798), conegut com a "Casanova", és conegut sobretot per les gestes romàntiques que va autoreivindicar a les seves memòries. En aquesta pel·lícula espera saber si les autoritats li permetran passar els darrers anys a Venècia, la ciutat del seu naixement. Mentre espera, una coneguda amant de mitjana edat sense diners se li acosta a través d'un conegut que el convida a quedar-se a la seva finca. Afegint picardia a la invitació, la dona del seu amfitrió va ser una de les seves moltes conquestes dels anys anteriors.

## Repartiment

* Giulio Bosetti
* Mirella D'Angelo
* Piero Vida
* Maria Grazia Spina
* Francesca Marciano
* Enzo Robutti
* Bianca Toccafondi
* Ettore Carloni
* Pietro Tordi
* Carlo Simoni
* Dino Emanuelli

## Referències

* ↑ Il ritorno di Casanova a cinematografo.it
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1978 al web del Festival

## Enllaços externs

* Il ritorno di Casanova a raiplay.it
# Oreochromis korogwe

Oreochromis korogwe és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* 1 2 «Oreochromis korogwe» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E., 1983. Tilapiine fishes of the genera Sarotherodon, Oreochromis and Danakilia. British Mus. Nat. Hist., Londres (Regne Unit).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.