OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La mujer del zapatero (pel·lícula de 1965)

La mujer del zapatero és una pel·lícula de comèdia argentina, dirigida per Armando Bó i protagonirzada per l'actriu Isabel Sarli. Va ser estrenada el 27 de maig de 1965 i està adaptada al guió original de Carlos Galettini. La pel·lícula va ser filmada en part, a l'Estació San Vicente i a la ciutat homònima.

## Sinopsi

Lina s'entrega sexualment al sabater del poble pertal de saldar el deute del seu marit.

## Repartiment

* Isabel Sarli com Lina Vda de Bonifacio
* Pepe Arias com Valentín, el zapatero
* Pepita Muñoz com Chusma 2
* Roberto Blanco com Bermúdez, el estanciero
* Vicente Forastieri com Marcarián, el turco
* Fidel Pintos com Cobrador
* Semillita
* Juan Pitrau
* Enrique Belluscio
* Adelco Lanza com Manolo, el mucamo
* Josefina Daniele com Chusma 1
* Salvador Fortuna
* Miguel Paparelli
* Héctor Mango
* Lisardo García Tuñón com Comprador Alto con boina.
* Emilio Urdapilleta
* Alejandro Zelaya
* Roberto Mango
* Hilda de Pérez
* Armando Bó
* Luis Alberto del Paraná

## Referències

* ↑ La mujer del zapatero a La Vanguardia
* ↑ La mujer del Zapatero al web de la BFI

## Enllaços externs

* La mujer del zapatero a YouTube
* Fitxa a cinenacional.com.
# Leopoldo Serantes

Leopoldo Serantes (Filipines, 15 de març de 1962 - Manila, 1 de setembre de 2021) fou un boxejador i soldat filipí, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes minimosca del programa de boxa. Aquesta victòria va suposar la primera medalla olímpica en 24 anys, des que el boxejador Anthony Villanueva, el seu entrenador, va guanyar una medalla de plata als Jocs Olímpics d'Estiu de 1964, i la sisena total de Filipines fins aquell moment. Quan va competir als Jocs de 1988 era sergent de l'exèrcit filipí.
En el seu palmarès també destaqca una medalla de plata als Jocs Asiàtics de 1985 i dues medalles d'or als Jocs del sud-est asiàtic, el 1985 i 1987.
Una malaltia pulmonar obstructiva crònica li provocà la mort el setembre de 2021.

## Referències

* 1 2 Siddayao, Antonio M. «End of a Dream». Manila Standard. Manila Standard News, Inc., September 30, 1988, p. 32.
* 1 2 «Olympedia – Leopoldo Serantes». [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «GA raises Serrantes' incentive». Manila Standard. Manila Standard News, Inc., September 30, 1988, p. 30.
* ↑ «Mayor Prevents Eviction Of Olympic Medal-Winning Boxer's Family». Associated Press, September 28, 1988.
* ↑ «Olympic boxing medalist Leopoldo Serantes dies» (en anglès). Rappler, 01-09-2021. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ «Seoul Games bronze medalist Serantes, 59, passes away». Tiebreaker Times, 01-09-2021.
# Leopoldo Tarantini

Leopoldo Tarantini (Trani, 21 de desembre de 1872 - Nàpols, 1927), fou un compositor italià.
Els bessons Gaetano i Leopoldo Tarantini van néixer a Trani, de Domenico i Rosa Verde. Va estudiar amb els mestres Théodore Dubois, Paolo Serrao i Vincenzo Romaniello. Els dos músics van tenir "la seva intensa temporada" a finals del segle a Trani. Nets del famós advocat i polític Leopoldo Tarantini, van poder donar, juntament amb altres músics de l'època, moments d'alta expressió musical.
És autor dels ballets, Il Sindaco di Lebonnard, estrenat al teatre Verdi, de Nàpols el 1903 i de les òperes Manuel Garcia (Nàpols, 1904), Marion Delorme (Trani, 1910) i Terramadre.

## Referències

* ↑ Fitxa

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 58, pàg. 581. (ISBN 84-239-4558-8)
# Last Chance (Carolina del Nord)

Last Chance és una petita àrea no incorporada situada al comtat de Hyde, a l'estat estatunidenc de Carolina del Nord.

## Referències

* ↑ USGS GNIS Feature Detail Report: Last Chance
# Lepoan hartu ta segi aurrera

«Lepoan herte ta segi aurrera» és una cançó independentista basca. La lletra original és de l'escriptor i polític Telesforo de Monzón (1904-1981) i el duo Pantxoa eta Peio va musicar-la.

## Referències

* ↑ «Lepoan hartu ta segi aurrera - partitura» (en castellà). [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «Lepoan hartu ta segi aurrera, Pantxoa eta Peio-ren "Beste bat" diskatik» (en basc). [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «Joseba Irazoki adapta Lepoan hartu» (en castellà). EiTB, 17-10-2013. [Consulta: 25 febrer 2024].
# Lepismàtids

Els lepismàtids (Lepismatidae) són una família d'insectes primitius sense ales pertanyents a l'ordre Zygentoma amb al voltant de 190 espècies descrites. La família conté els dos apterigots més familiars, el peixet d'argent (Lepisma saccharinum) i l'insecte de foc (Thermobia domestica).

## Característiques

Els lepismàtids són insectes allargats i aplanats, la majoria dels quals són carronyers. L'abdomen està normalment cobert de diminutes escates i acaba amb tres cercs o "cues" d'aproximadament la mateixa longitud. Els ulls composts són petits i ben separats.

## Taxonomia

La família Lepismatidae inclou 45 gèneres:
* Gènere Acrotelsa Escherich, 1905
* Gènere Acrotelsella Silvestri, 1935
* Gènere Afrolepisma Mendes, 1981
* Gènere Allacrotelsa Silvestri, 1935
* Gènere Anallacrotelsa Medes, 1996
* Gènere Anisolepisma Paclt, 1967
* Gènere Apteryskenoma Paclt, 1952
* Gènere Asiolepisma Kaplin, 1989
* Gènere Burmalepisma Mendes & Poinar, 2008 †
* Gènere Cretalepisma Mendes & Wunderlich, 2013 †
* Gènere Ctenolepisma Escherich, 1905
* Gènere Desertinoma Kaplin, 1992
* Gènere Gopsilepisma Irish, 1990
* Gènere Hemikulina Mendes, 2008
* Gènere Hemilepisma Paclt, 1967
* Gènere Heterolepisma Escherich, 1905
* Gènere Hyperlepisma Silvestri, 1932
* Gènere Lepisma Linnaeus, 1758
* Gènere Lepismina Gervais in Walckenaer, 1844
* Gènere Lepitrochisma Mendes, 1988
* Gènere Leucolepisma Wall, 1954
* Gènere Mirolepisma Silvestri, 1938
* Gènere Monachina Silvestri, 1908
* Gènere Mormisma Silvestri, 1938
* Gènere Namibmormisma Irish in Irish & Mendes, 1989
* Gènere Namunukulina Wygodzinsky, 1957
* Gènere Nebkhalepisma Irish, 1989
* Gènere Neoasterolepisma Mendes, 1988
* Gènere Onycholepisma Pierce, 1951 †
* Gènere Ornatilepisma Irish, 1989
* Gènere Panlepisma Silvestri, 1940
* Gènere Paracrotelsa Paclt, 1967 †
* Gènere Primacrotelsa Mendes, 2004
* Gènere Prolepismina Silvestri, 1940
* Gènere Protolepisma Mendes & Poinar, 2013 †
* Gènere Psammolepisma Irish, 1989
* Gènere Sabulepisma Irish in Irish & Mendes, 1989
* Gènere Sceletolepisma Wygodzinsky in Hanström et al., 1955
* Gènere Silvestrella Escherich, 1905
* Gènere Stylifera Stach, 1932
* Gènere Swalepisma Irish in Irish & Mendes, 1989
* Gènere Thermobia Bergroth, 1890
* Gènere Tricholepisma Paclt, 1967
* Gènere Visma Smith, Mitchell & Molero-Baltanás, 2021
* Gènere Xenolepisma Mendes, 1981

## Referències

* ↑ «IRMNG - Lepismatidae Latreille, 1802». [Consulta: 30 octubre 2021].
# Lieja-Bastogne-Lieja 1997

La Lieja-Bastogne-Lieja 1997 fou la 83a edició de la clàssica ciclista Lieja-Bastogne-Lieja. La cursa es va disputar el diumenge 20 d'abril de 1997, sobre un recorregut de 262 km, i era la quarta prova de la Copa del Món de ciclisme de 1997. L'italià Michele Bartoli (MG-Technogym) s'imposà en solitari per davant del francès Laurent Jalabert (ONCE) i el també italià Gabriele Colombo (Batik-Del Monte), segon i tercer respectivament.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Michele Bartoli (ITA) | MG-Technogym | 7h 09' 45" |
| 2 | Laurent Jalabert (FRA) | ONCE | + 08" |
| 3 | Gabriele Colombo (ITA) | Batik-Del Monte | + 21" |
| 4 | Luc Leblanc (FRA) | Team Polti | + 22" |
| 5 | Maximilian Sciandri (GBR) | La Française des Jeux | + 27" |
| 6 | Johan Museeuw (ITA) | Mapei | m. t. |
| 7 | Beat Zberg (SUI) | Mercatone Uno-Wega | m. t. |
| 8 | Marco Pantani (ITA) | Mercatone Uno-Wega | m. t. |
| 9 | Laurent Madouas (FRA) | Lotto-Mobistar | m. t. |
| 10 | Mauro Gianetti (SUI) | La Française des Jeux | m. t. |

## Referències

* ↑ «Lieja: Bartoli evita que el festival ONCE sea total». Mundo Deportivo, 21-04-1997 [Consulta: 11 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès) (francès)
# Lantadilla

Lantadilla és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). És proper als municipis d'Osornillo, Frómista, Osorno, Melgar de Yuso, Itero de la Vega, Palacios de Riopisuerga, Arenillas de Riopisuerga, Itero del Castillo i Melgar de Fernamental.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1960 | 1996 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.113 | 1.079 | 990 | 572 | 492 | 486 | 475 | 456 | 434 | 419 |
# Lansing (Iowa)

Lansing és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.012 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lansing tenia 1.012 habitants, 441 habitatges, i 258 famílies. La densitat de població era de 361,8 habitants/km².
Dels 441 habitatges en un 22,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 37,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 21,9% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 27,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.482 $ i la renda mediana per família de 34.519 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.510 $ mentre que les dones 17.596 $. La renda per capita de la població era de 17.372 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Fills il·lustres

* Edwin Gerhard Krebs (1918 - 2009) bioquímic, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1992.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lansing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lansing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llapó punxenc

El llapó punxenc (Ceratophyllum demersum) és una espècie de planta aquàtica submergida que té una distribució cosmopolita (excepte a l'Antàrtida). És una planta invasora a Nova Zelanda. També és una planta popular als aquaris.

## Descripció

Ceratophyllum demersum creix en aigües calmes o molt lentes. Les tiges arriben a fer 1–3 m de llargada amb nombrosos brots laterals. Les fulles es presenten en verticils i cada fulla fa 8–40 mm de llargada. És monoica. Les flors són menudes, 2 mm de llargada. El fruit és una núcula de 4–5 mm de llargada, normalment amb tres espines. De vegades es distingeixen les varietats Ceratophyllum demersum var. apiculatum (Cham.) Asch., i Ceratophyllum demersum var. inerme Gay ex Radcl.-Sm. pot formar turions a la primavera.

## Ecologia

C. demersum presenta al·lelopatia pel fet d'excretar substàncies que inhibeixen el creixement del fitoplàncton i cianobacteris. Pt competir amb la vegetació submergida autòctona i fa perdre biodiversitat. A Nova Zelanda ha causat problemes en les plantes de producció d'energia hidroelèctrica.
En els aquaris tant d'espècies d'aigua freda com tropicals, proporciona un refugi per les postes dels peixos. Es propaga per esqueix.

## Referències

* 1 2 3 Ceratophyllum Demersum Arxivat 2016-03-26 a Wayback Machine. on the Global Invasive Species database (2006).
* ↑ Flora of China: Ceratophyllum demersum
* ↑ Flora of North America: Ceratophyllum demersum
* ↑ Flora of NW Europe: Ceratophyllum demersum Arxivat 2007-06-21 at Archive.is
* ↑ Blamey, M. & Grey-Wilson, C. (1989). Flora of Britain and Northern Europe. ISBN 0-340-40170-2
* ↑ Huxley, A., ed. (1992). New RHS Dictionary of Gardening. Macmillan ISBN 0-333-47494-5
* ↑ http://www.thekrib.com/Plants/Algae/cyanobacteria.html#4
* ↑ Hiscock, P. (2003). Encyclopedia of Aquarium Plants. Interpret Publishing, United States and Canada ISBN 0-7641-5521-0
# Cobitis melanoleuca

Cobitis melanoleuca és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Subespècies

* Cobitis melanoleuca gladkovi (Vasil'ev & Vasil'eva, 2008)
* Cobitis melanoleuca melanoleuca (Nichols, 1925)

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ «Cobitis melanoleuca». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Esther Sanz Selva

Esther Sanz Selva (València, 2 de juliol de 1985) és una política valenciana, membre de Podemos que exerceix com a diputada al Parlament Europeu des de 2023.

## Trajectòria

Va estudiar sociologia. Ha treballat com a treballadora social i amb persones sense sostre. Va ser activa en els moviments juvenils i estudiantils, i també va estar vinculada al moviment 15-M. Posteriorment, es va incorporar a Podem i el 2017 es va convertir en membre de la seva direcció. El 2019 va ser candidata a les Corts Valencianes i al Parlament Europeu dins la coalició d'esquerres Unides Podem. Va assumir el seu mandat com a diputada al Parlament Europeu per a la 9a legislatura el desembre de 2023, incorporant-se al Grup d'Esquerra.

## Referències

* ↑ «Home | Esther SANZ SELVA | MEPs | European Parliament» (en anglès). www.europarl.europa.eu, 02-07-1985. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Inicio | Esther SANZ SELVA | Eurodiputados | Parlamento Europeo» (en castellà), 02-07-1985. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «Unides Podem vol destinar més recursos a la llei de memòria històrica». Vilaweb, 12-04-2019. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ EFE. «La valenciana Esther Sanz, en el equipo de dirección de Pablo Iglesias en Podemos» (en castellà), 18-02-2017. [Consulta: 24 gener 2024].
# Felipe de Nassarre

Felipe de Nassarre (Aragó, principis del segle xix - Madrid finals del segle xix) va ser un alt funcionari vinculat a la noblesa aragonesa.
Nomenat pel govern de Leopoldo O'Donnell alcalde-corregidor de Reus a inicis de 1857, va prendre possessió del càrrec el 25 de febrer d'aquell any. Tenia com a secretari Joan Baptista Madremany, que després també va ser alcalde de Reus. L'historiador Pere Anguera diu que amb ell van accedir al poder els neo-catòlics vinculats al convent de Sant Francesc, on els antics carlins i els integristes organitzaven actes religiosos, i amb oradors eloqüents s'excedien, fins al punt que el consistori els va haver de cridar a l'ordre i hi va enviar representants per a escoltar els sermons i judicar-ne la seva correcció. Es va prohibir l'entrada a Reus del pare Claret per a evitar problemes i enfrontaments. A finals de març, Nassarre es va veure obligat a publicar un escrit desmentint rumors i calumnies aixecades contra ell, on se l'acusava d'impedir les eleccions municipals. Pere Gras diu que Nassarre va ser un bon administrador. El primer d'octubre va publicar un estat de comptes on mostrava que havia posat al corrent els deutes municipals. Va impulsar diverses millores, i pel mes d'abril es va aprovar que tots els carrers nous tinguessin una amplada mínima de quaranta pams. Pel mes d'octubre, a iniciativa de Bernat Torroja, es van reunir a l'ajuntament totes les autoritats i els majors contribuents de Reus per tal de reclamar per a Reus la capitalitat de la província, reivindicant el crescut nombre d'habitants, la seva situació geogràfica, la importància del seu comerç i l'àrea d'influència al sud de Catalunya, a l'Aragó i al País Valencià. Aquesta petició va ser abonada per l'autoritat eclesiàstica, que afegia que Reus s'havia moralitzat i no era ja "liberal", i que això evitaria l'antiga baralla entre Reus i Tarragona. Es va nomenar una comissió per a tirar-ho endavant, però no va reeixir.
Nassarre va ser alcalde de Reus fins a l'agost de 1858, quan el govern va nomenar Basilio González, un altre funcionari. L'historiador reusenc Andreu de Bofarull diu que "el cambio de empleados mandados por el gobierno se sucedía sin interrupción. Reus en menos de dos años conoció tres alcaldes corregidores".
Més endavant, el 1868, Nassarre va ser governador civil de la província de Salamanca.

## Referències

* 1 2 Anguera, Pere. Comportament polític i actituds ideològiques al Baix Camp: 1808-1868. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1983, p. 127.
* 1 2 Bofarull, Andru de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. de la V. e Hijo de Pedro Sabater, 1866, p. 294.
* ↑ Gras, Pere «Reus bajo el reinado de Isabel II». Eco del Centro de Lectura, 15, 1882, pàg. 1-2.
* ↑ «Gobierno de la Província de Salamanca». Gaceta de Madrid, viernes, 24 abril 1868, pàg. 12.
# Romanones

«Romanones» té aquests significats:
* Romanones (Guadalajara), municipi de la província de Guadalajara.
* Álvaro de Figueroa y Torres, Comte de Romanones, (Madrid, 1863 - 1950), polític espanyol, president del Senat, i president del Consell de Ministres.
# Sant Romà d'Anàs

Sant Romà d'Anàs és l'església parroquial romànica del poble d'Estaon, en el terme municipal de Vall de Cardós, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme d'Estaon. És una petita església d'una sola nau, capçada a llevant per un absis semicircular sense decoració. Té un senzill campanar d'espadanya.

## Descripció

Petita església d'una sola nau, actualment amb coberta de fusta que imita una antiga volta de canó d'obra, que segons Sarraté Forga fou la primera que es construí a la vall de Cardós. A l'est remata la nau un absis semicircular totalment llis en el qual s'obre una petita finestra. A banda i banda de la nau hi ha una petita capella. Sobre el pinyó de la façana de ponent, s'aixeca una espadanya amb dos arcs de mig punt sota la qual es troben un òcul i la porta.
L'edifici és construït en un tosc aparell de pedra pissarrosa i granítica sense desbastar i coberta per un llosat a dues vessants de llicorella.

## Referències

* 1 2 «Sant Romà d'Anàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Estaon». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Romà d'Anàs en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Miguel Solans Soteras

Miguel Solans Soteras (Saragossa, 4 de desembre de 1944) és un advocat i polític català d'origen aragonès, militant del PSC-PSOE.
En 1967 es va llicenciar en dret a la Universitat de Saragossa i s'establí a Barcelona. Allí va compaginar el treball en algunes empreses amb un màster de direcció d'empreses a ESADE i d'un curs de diplomat al Centre d'Estudis Fiscals i Tributaris de Barcelona.
L'estiu de 1975 ingressà a Convergència Socialista de Catalunya i va participar en la formació del PSC en 1977. Fou membre del Consell Assessor de RTVE a Catalunya. Després de la victòria socialista a les eleccions generals espanyoles de 1982 el secretari general del PSC Joan Reventós i Carner el va proposar pel càrrec de governador civil de la província de Girona, càrrec que va ocupar des de desembre de 1982 fins a setembre de 1985, quan fou nomenat delegat del govern pel Pla Nacional contra la Droga. El novembre de 1992 deixà el càrrec quan fou nomenat Delegat del Govern espanyol a la Comunitat de Madrid. Deixà el càrrec el 4 d'agost de 1993 quan fou nomenat Delegat del Govern espanyol a Catalunya. Va ocupar el càrrec fins a maig de 1996, després de la victòria de José María Aznar a les eleccions generals espanyoles de 1996.

## Referències

* ↑ REAL DECRETO 1669/1985, de 18 de septiembre por el que se dispone el cese como Gobernador Civil de la provincia de Gerona de don Miguel Solans Soteras
* ↑ Miguel Solans, experto en la lucha contra la droga, nuevo delegado del Gobierno, ABC, 28 de novembre de 1991
* ↑ Dos militantes del PSC serán nombrados gobernadores civiles de Gerona y Lérida, El País, 9 de diciembre de 1982
* ↑ Miguel Solans deja el Plan Nacional contra la Droga para ser delegado del Gobierno en Madrid, El País, 28 de novembre de 1992
* ↑ Pujol reclamó al nuevo delegado del Gobierno información sobre ETA, ABC, 25 d'agost de 1993
* ↑ Real Decreto 1032/1996, de 17 de mayo, por el que se dispone el cese como Delegado del Gobierno en la Comunidad Autónoma de Cataluña de don Miguel Solans Soteras.

## Enllaços externs

* Notícies sobre Miguel Solans Soteras a El País
# Miguel Sebastián Gascón

Miguel Sebastián Gascón (Madrid, 1957) és un economista, polític i professor universitari espanyol. Ocupà el càrrec de Ministre d'Indústria, Turisme i Comerç durant el segon govern de José Luis Rodríguez Zapatero.

## Biografia

Va néixer el 13 de maig de 1957 a la ciutat de Madrid. Va estudiar Ciències Econòmiques i Empresarials a la Universitat Complutense de Madrid, en la qual es llicencià. Posteriorment va realitzar el doctorat a la Universitat de Minnesota, així com novament a la Complutense de Madrid.
Ha estat director adjunt de la revista "Moneda y Crédito" i membre del comitè científic de la Fundación de Estudios de Economía Aplicada (FEDEA). És Professor Titular de Fonaments de l'Anàlisi Econòmica de la Facultat de Ciències Econòmiques de la Universitat Complutense de Madrid, actualment en excedència.

## Recerca econòmica

Va iniciar el seu treball econòmic de mans de Carlos Solchaga al Ministeri d'Hisenda i en el Servei d'EStudis del Banc d'Espanya. A finals de 1999 va exercir de director del Servei d'Estudis del BBVA, al capdavant del qual va realitzar informes crítics amb alguns aspectes de la política econòmica del govern del PP i del seu ministre d'Economia, Rodrigo Rato. Sebastián va ser destituït l'any 2003 d'aquest càrrec pel president de l'entitat.
El gener de 2003 es va incorporar a l'equip d'assessors econòmics del secretari general del PSOE, José Luis Rodríguez Zapatero. Amb la victòria de Zapatero en les eleccions generals de 2004 fou nomenat Director de l'Oficina Econòmica del President.
El 25 d'octubre de 2006 fou escollit per Zapatero com a candidat del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) en les eleccions municipals de 2007 per la ciutat de Madrid, encapçalant aquesta llista. Després de no aconseguir millorar els resultats electorals del seu partit en les eleccions anuncià la seva renúncia a l'acta de regidor, retornant a la seva activitat a la Universitat Complutense.
El 14 d'abril de 2008, després de la victòria de José Luis Rodríguez Zapatero en les eleccions generals, fou nomenat Ministre d'Indústria, Turisme i Comerç de la IX Legislatura.

## Enllaços externs

* (castellà) Biografia a la pàgina web del PSOE
* (castellà) Informació de Miguel Sebastián a www.elpais.com
* (castellà) Entrevista a Miguel Sebastián a www.elpais.com
# Molly Sterling

Molly Sterling (nascuda el 8 de març de 1998) és una cantant i compositora irlandesa que va representar Irlanda al Festival d'Eurovisió de 2015 amb la cançó "Playing With Numbers" (Jugant amb Números en anglès).

## Discografia
### Extended plays

| Títols | Detalls |
| Strands of Heart | Llançament: novembre del 2014 Format: Descàrrega digital |

### Singles

| Any | Títol | Millor posició | Àlbum |
| Any | Títol | IRE | Àlbum |
| 2015 | "Playing with Numbers" | — | N/A |

## Referències

* ↑ Padraig Muldoon. «Molly Sterling wins Eurosong and will represent Ireland at Eurovision 2015». Eurovision 2015 Predictions, Polls, Odds, Rankings - wiwibloggs. [Consulta: 27 febrer 2015].
* ↑ «The Nenagh Guardian - Puckane born Molly Sterling to perform in Terryglass». The Nenagh Guardian. Arxivat de l'original el 14 de març 2016. [Consulta: 27 febrer 2015].