OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conca TV

Conca TV fou canal de televisió públic de la comarca de l'Anoia gestionat pel Consorci per a la gestió de la televisió digital local pública de la demarcació d'Igualada. Aquest consorci estava format pels ajuntaments de Calaf, Capellades, Igualada, Òdena, Piera, Santa Margarida de Montbui i Vilanova del Camí. La seva freqüència digital era el Canal 37 UHF a l'Anoia.
Des del 2004, any de fundació de Conca TV, el canal era gestionat per la Mancomunitat de la Conca d'Òdena. La primera emissió fou el 23 d'abril de 2005. Una nova etapa començà el gener del 2010 amb l'inici de les emissions en digital, donant servei als municipis d'Igualada, Santa Margarida de Montbui, Vilanova del Camí, Òdena i la Pobla de Claramunt. El desembre de 2011 la continuïtat del canal perillava per culpa de la situació financera de diversos dels municipis del consorci. Malgrat ser una de les televisions locals més vistes de Catalunya, finalment va deixar d'emetre l'any 2012.

## Referències

* ↑ Consorci per a la gestió de la televisió digital local pública de la demarcació d'Igualada, Municat.
* ↑ Consorci per a la gestió de la televisió digital local pública de la demarcació d'Igualada, Consell de l'Audiovisual de Catalunya.
* 1 2 3 4 AnoiaDiari, El futur incert de Conca TV
* ↑ Mangafreak Arxivat 2009-11-26 a Wayback Machine., Mancomunitat de la Conca d'Òdena.
* ↑ Canal Taronja, Conca TV i Canal Català a la TDT, Anoia Diari.
* ↑ «Conca TV es queda sense l'emissió de continguts propis». AnoiaDiari. [Consulta: 30 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Conca TV Arxivat 2011-12-29 a Wayback Machine.
# Cova de sa Conillera de s'Àguila

La cova de sa Conillera de s'Àguila és una cova artificial prehistòrica d'enterrament de l'edat del bronze, situada a la possessió de s'Àguila, al lloc anomenat sementer de sa Conillera, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
La cova és allargada, en direcció sud-sud-est a nord-nord-oest. Té un passadís d'accés pel qual es descendeix a la cambra de la cova subterrània, d'una longitud de 4 m i una amplària de 0,9 m, que s'eixampla un poc, fins a 1 m, a l'entrada de la cambra. És inclinat i hi ha diversos escalons, a 1 m i a 2,5 m de l'entrada. Hi ha un portal d'accés a la cambra d'1,4 m d'alçada per 1 m d'amplària. La cambra, situada a 1,8 m de profunditat, és irregular amb diferents eixamplaments; té una amplada de 5,2 m i una llargària de 6,5 m. L'alçada és d'1,35 m. No hi ha senyals de compartiments. Hi ha osques per passar-hi barres per a tancar l'entrada amb una llosa.

## Referències

* ↑ Veny, C. Las Cuevas Sepulcrales Del Bronce Antiguo De Mallorca. 9. CSIC, 1968, p. 76-77 (Biblioteca Praehistórica Hispana). ISBN 9788400024031.
# Cova de s'Àguila - Sa Boal

La cova de s'Àguila - Sa Boal és una cova natural, retocada, emprada per enterraments en l'edat del bronze, situada al lloc anomenat sa Rota, de la possessió de sa Boal, una segregació de la possessió de s'Àguila del municipi de Llucmajor, Mallorca.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 49. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom III» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 24 [Consulta: 4 gener 2013].
# Cova del Batlle

L'Olivar antigament Cova del Batlle és un jaciment arqueològic que pertany al paleolític al terme de Granyena de les Garrigues, a província de Lleida.
El jaciment de l'Olivar, apareix en les zones baixes de zones conreades entre la Vall Major i Comapruneda, al nord de la Cova del Batlle. Concretament pertany al Paleolític mitjà segons les datacions donades a les seves troballes i, que també, han sigut posades en comú amb jaciments de la mateixa zona. Tot i això no s'ha pogut fer una datació més exacta degut al fet d'estar arreplegats en superfície, entre conreus i bastant dispersats. Aquest jaciment, en uns inicis es va anomenar Cova del Batlle, per la cova que es troba a pocs metres del lloc, dintre la Cova es va trobar un altre jaciment, i a partir d'aquí es va rebatejar el nom del jaciment de l'Olivar.
Les primeres troballes es van donar arrel del treball de la pagesia, on es documenta l'aparició d'un centenar d'artefactes lítics com sílex (gratadors, làmines...) i quarsita, que directament van ser relacionades amb el jaciment de la Cova del Batlle.
Es creu, segons s'ha observat i tot i ser jaciments amb artefactes d'èpoques diverses (paleolític, l'Olivar, i bronze ple, la Cova del Batlle), que els objectes lítics de l'Olivar podrien provenir directament de la cova en un fenomen de dispersió.

## Referències

* 1 2 3 «Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya.». [Consulta: 5 octubre 2015].

## Bibliografia

* Piñol i Sobrepere, F. (1997). “El Poblament prehistòric al terme de Granyena de les Garrigues”. I Trobada d'Estudiosos de la comarca de les Garrigues. Págs. 179-204. Borges Blanques, Lleida.
* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya (eGipci)
# Concili d'Efes

El Concili d'Efes es va celebrar entre el 22 de juny i el 16 de juliol de l'any 431 a Efes, antic port grec, en l'actual Turquia. És considerat per l'Església Catòlica, per l'Església Ortodoxa i per l'Església Ortodoxa Copta com el tercer Concili Ecumènic. Convocat per l'emperador Teodosi II a Orient i per Valentinià III a Occident per posar fi a la querella suscitada per la doctrina nestoriana, va reunir uns dos-cents participants sota la presidència del patriarca d'Alexandria, Ciril.

## Qüestions debatudes

Al contrari dels anteriors concilis, on les qüestions teològiques es referien principalment a la unicitat de Déu, al concili d'Efes es va debatre sobre la naturalesa de Crist. Els nestorians negaven la unicitat de la naturalesa de Crist i consideraven que les seves dues naturaleses, divina i humana, es trobaven separades, prevalent la naturalesa humana sobre la divina, pel que Maria no havia de ser considerada «Mare de Déu» (Theotokos), sinó només «Mare de Crist» (Khristotokos), ja que havia donat a llum a un home que la divinitat havia anat a habitar.
El resultat van ser sis cànons. Finalment, Ciril d'Alexandria, que era el representant del papa, va fer condemnar la doctrina de Nestori i va proclamar solemnement la maternitat divina de la verge. El concili també va condemnar com herètica la doctrina del pelagianisme, excomunicant-ne el principal representant, Celestí (Cànon 1); va decretar l'excomunió per a tots els qui no s'atinguessin al decretat en el mateix concili (Cànon 6), i va establir l'anatema per a qui no respectés els cànons sorgits del concili de Nicea I, especificant que el text del credo sorgit en aquest concili no hauria de sofrir cap addició o subtracció (Cànon 7).

## Referències

* ↑ Hinson, E. Glenn. The Church Triumphant: A History of Christianity Up to 1300 (en anglès). Mercer University Press, 1995, p. 248-249. ISBN 0865544360.
* ↑ Morris, John W. The Historic Church: An Orthodox View of Christian History (en anglès). Author House, 2011, p. 75. ISBN 1456734903.
# Concili d'Arle del 314

El concili d'Arle del 314 fou una reunió de bisbes de l'Imperi Romà d'Occident convocada per Constantí el Gran per condemnar als donatistes que havien apel·lat la decisió del concili de Roma (Laterà) del 313. Entre els assistents alguns bisbes occitans com Mamertí de Tolosa, i l'ardiaca Genialis en representació del Gavaldà. És el primer document en què la Norbonesa i la Vienesa apareixen com a províncies separades encara que la divisió ja tenia bastants anys. Agustí d'Hipona l'esmenta com a concili ecumènic. La decisió final fou l'excomunió dels donatistes i l'aprovació de 22 cànons sobre la Pasqua, contra la no residència del clergat, con la participació en combats de gladiadors, contra el segon bateig dels herètics penedits i altres matèries; es va establir que per ordenar un bisbe calia almenys la presència de tres bisbes.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Santa Cristina de Ḷḷena

Santa Cristina de Ḷḷena és una església preromànica asturiana, construïda a mitjans del segle ix i situada en el municipi de Ḷḷena, en el Principat d'Astúries.

## Situació

Es troba a 35 km al sud d'Oviedo per l'A-66, en un pujol de la parròquia de Felgueras propera a La Pola que domina el vall de Ḷḷena.

## Història

Pot correspondre probablement a l'antiga fundació de San Pedro i San Pablo de Felgueras del segle vii, sent el seu origen visigot. L'estructura actual es va construir en el segle ix, any 852, sota el regnat de Ramir I, pel que es classifica com ramirense igual que els monuments del Naranco.
Va ser catalogada com Monument Històric Artístic el 1885 i la Unesco la va declarar Patrimoni de la Humanitat al Desembre de 1985.

## Arquitectura

Aquest petit edifici amb un pla de creu grega, no habitual a l'arquitectura asturiana, segueix els paràmetres tradicionals: consta de cinc segments en forma quadrangular, definits pels arcs que es recolzen en una arqueria cega que recorre els murs laterals, sent un d'ells, el més gran, el que conforma la nau principal del temple. El terra es troba a dues altures amb l'entrada més baixa respecte a l'altar. El tipus de volta usada és la volta de canó que descansa sobre arcs reforçats en l'exterior per contraforts.
Està dotada de nàrtex i d'iconòstasis, format per tres arcs de pedra que descansen sobre quatre capitells amb les seves respectives quatre columnes de marbre tancades per gelosies calades en forma rectangular, que separen el presbiteri de la nau principal. Es pot veure que la iconòstasi segueix les pautes de l'art Ramir I de Lleó tot i que es poden contemplar motius visigots en la decoració.

## Festes

Se celebra una tradicional romeria amb missa en honor de Santa Cristina a l'exterior del temple tots els anys l'últim diumenge del mes de Juliol a les 12:30. Van a ella els habitants de tots els pobles i caseries propers. En finalitzar la missa hi ha una subhasta de pans que s'ofereix en honor de la Santa. Això es denomina "puya del ramu".

## Galeria

* Vista de l'exterior
* La nau i la capella
* Plànol de l'església

## Enllaços externs

* Santa Cristina de Ḷḷena Arxivat 2009-06-18 a Wayback Machine.
* Aula Didàctica del Pre-romànic Asturià de La Cobertoria Arxivat 2009-06-18 a Wayback Machine.
* El preromànic Asturià Arxivat 2006-05-03 a Wayback Machine.
# Creagrutus menezesi

Creagrutus menezesi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Segundo Moreno Barcia

Segundo Moreno Barcia (Ribadeo, 21 d'octubre de 1841 - La Corunya, 27 d'abril de 1909) fou un advocat, professor i polític gallec.

## Trajectòria

A Ribadeo fou professor a l'Escola Náutica, advocat, comerciant, fundador i director do periòdic local La Cuenca del Eo (1866-67). Defensà una doctrina liberal i formà part de la Junta Revolucionària de Ribadeo després de la caiguda de la reina Isabel II d'Espanya arran de la revolució de 1868. Liderà el federalisme i defensà la descentralització regional i la secularització dins del Partit Republicà. A les eleccions generals espanyoles de 1873 fou elegit diputat pel districte de Ribadeo (1873-1874). Fou un dels redactors del Projecte de Constitució per a l'Estat Galaic de 1887. En 1907 es va incorporar a Solidaritat Gallega. Fou soci de la Institución Libre de Enseñanza i un dels referents del lliurepensament i anticlericalisme corunyès.

## Bibliografia

* Moreno González, Xoán Manuel. "MORENO BARCIA, Segundo" en Gran Enciclopedia Galega Silverio Cañada.

## Enllaços externs

* Fitxa al Congrés dels Diputats
# Segundo Montes

Segundo Montes, també anomenada Comunidad Segundo Montes o Ciudad Segundo Montes, és una comunitat de la regió oriental de la República del Salvador. Es troba en els termes municipals de Meanguera i de Jocoaitique, al departament de Morazán.
Segundo Montes es troba a uns 20 km de la frontera amb Hondures, a 24 km de San Francisco de Gotera, capital de Morazán, i a uns 182 km de la capital, San Salvador.
# Semicaducifoli

Els vegetals semicaducifolis són els que perden el fullatge a causa de la influència de l'ambient exterior (estació desfavorable, depenent dels anys) i no pas segons un ritme endogen.
No s'ha de confondre amb els vegetals amb fulles marcescents, com alguns roures submediterranis que tenen fulles que es mantenen seques a l'arbre fins que no apareixen les noves.
A països tropicals amb una estació seca, una part de les espècies perden les fulles durant el període sec. Per exemple, a Cuba ho fan la palmera reial (Oreodoxa regia) i la yagruma (Cecropia peltata).

## Exemples

* Esbarzer
* Olivereta
* Tipuana tipu

## Vegeu també

* Caducifoli
* Perennifoli

## Referències

* ↑ «Semicaducifoli». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Semiconductor Research Corporation

Semiconductor Research Corporation (SRC), comunament coneguda com SRC, és un consorci de recerca d'alta tecnologia actiu en la indústria dels semiconductors. És un consorci líder en recerca de semiconductors. Todd Younkin és el president titular i conseller delegat de la companyia.
El consorci està format per més de vint-i-cinc empreses i agències governamentals amb més d'un centenar d'universitats contractades que realitzen recerca.

## Història

SRC es va fundar l'any 1982 com un consorci per finançar la investigació d'empreses de semiconductors.
En el passat, ha finançat projectes de recerca universitaris en codisseny de maquinari i programari, noves arquitectures, disseny de circuits, transistors, memòries, interconnexions i materials i ha patrocinat més de 15.000 estudiants de doctorat.

## Recerca

SRC ha finançat investigacions en àrees com l'automoció, tecnologies de memòria avançades, lògica i processament, encapsulat avançat, intel·ligència punta i comunicacions.

## Reconeixement

El 2005, SRC va rebre la Medalla Nacional de Tecnologia i Innovació atorgada pel president dels Estats Units per la seva investigació universitària d'alta tecnologia col·laborativa i per crear el concepte i la metodologia, anomenat International Technology Roadmap.

## Referències

* ↑ «Semiconductor Research Corporation» (en anglès). National Science and Technology Medals Foundation.
* ↑ «Protecting our processors» (en anglès). www.nsf.gov.
* ↑ «Semiconductor value chain» (en anglès).
* ↑ «The Chip Industry's Next-Gen Roadmap» (en anglès). Semiconductor Engineering, 21-01-2021.
* ↑ «Kenneth Goodson has been recognized for excellence in semiconductor technology research» (en anglès). Stanford.edu, 03-03-2022.
* ↑ «About SRC» (en anglès).
* ↑ Pollack, Andrew. «Technology» (en anglès). New York Times, 02-02-1984.
* ↑ Lohr, Steve. «JAPAN'S NEW TEST IN CHIPS» (en anglès). New York Times, 05-06-1983.
* ↑ Clark, Don. «Technology» (en anglès). Wall Street Journal, 08-07-2006.
* ↑ «Artificial intelligence sheds light on how the brain processes language» (en anglès).
* ↑ «Semiconductor Research Corporation» (en anglès). National Science and Technology Medals Foundation.
# Cottus gulosus

Cottus gulosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 11 cm de llargària màxima (normalment, en fa 6).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat (46°N-35°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Kinziger, A.P., R.M. Wood i D.A. Neely, 2005. Molecular systematics of the genus Cottus (Scorpaeniformes: Cottidae). Copeia (2):303-311.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sejad Halilović

Sejad Halilović (Klokotnica, 16 de març de 1969) és un exfutbolista croat-bosnià que jugava de migcampista.
Va militar a nombrosos equips europeus, en lligues com la croata, l'espanyola, la turca o la israeliana, entre d'altres.
Halilovic va ser internacional primer amb la selecció croata i després amb la Bòsnia i Hercegovina, on va jugar 15 partits entre 1996 i 2000.
# Craig (Alaska)

Craig és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 1.397 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Craig tenia 1.397 habitants, 523 habitatges, i 348 famílies La densitat de població era de 80,7 habitants/km².
Dels 523 habitatges en un 41,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 4,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones hi havia 119,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.298 $ i la renda mediana per família de 52.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.111 $ mentre que les dones 23.558 $. La renda per capita de la població era de 20.176 $. Aproximadament el 7,8% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Craig». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Craig». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Sergi II de Constantinoble

Sergi II (en grec antic: Σέργιος Β′) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 999 al 1019.
Segons diu Joan Escilitzes era parent del patriarca Foci. Quan va morir el patriarca Teofilacte l'any 956 se li va oferir succeir-lo en el càrrec, però s'hi va negar i va proposar que s'elegís a Polieucte, i així es va fer.
Va acceptar el càrrec a una edat molt avançada, quan el va nomenar l'emperador Basili II Bulgaròcton (976-1025) per succeir al patriarca Sisini II. Durant el seu mandat les lleis religioses es van traduir al rus. Va morir l'any 1019 i el va succeir Eustaci. L'Església Ortodoxa el va declarar sant, i celebra la seva festa el dia 12 d'abril.

## Referències

* ↑ «Ὁ Ἅγιος Σέργιος Β’ Πατριάρχης Κωνσταντινουπόλεως» (en grec). ΜΕΓΑΣ ΣΥΝΑΞΑΡΙΣΤΗΣ. [Consulta: 9 juliol 2023].