OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Òvals (Lluís Trepat)

Òvals és una sèrie d'obra pictòrica abstracta realitzada per Lluís Trepat i Padró al tombant de la dècada dels anys 60 del segle xx. Al Museu d'Art Jaume Morera es conserven dues peces d'aquesta sèrie, considerada la seva millor aportació artística, el conjunt abstracte més coherent, elaborat i personal de Trepat, la culminació del seu procés d'evolució vers l'abstracció iniciat l'any 1956, a partir del qual va iniciar un retorn progressiu vers el treball figuratiu.
Aquesta obra presenta ovals constrets pels límits de l'obra, delimitada mitjançant el color, resultant en una abstracció esquemàtica, molt racionalitzada i en equilibri constant, on el color esdevé el gran protagonista i permet que l'artista se senti còmode i segur amb la seva proposta. Aquesta peça suposa la recuperació del pinzell, dels espais oberts, ordenats i harmònics, i assenyala l'inici del distanciament de Trepat respecte als elements més característics de l'informalisme català, com la pintura matèrica, el tatxisme o la incorporació a l'obra d'elements aliens a la pintura. Això no obstant, manté la importància del gest, i amplia la gamma cromàtica amb la intenció de superposar colors d'una mateixa família, els quals es mesclen i perden definició arran de la utilització de l'espàtula. L'obra fou adquirida a l'artista l'any 1995, i des d'aquell moment forma part de la col·lecció del Museu d'Art Jaume Morera.

## Referències

* ↑ Gabarrell, Francesc. Òvals. Els tresors dels museus de Lleida. Lleida: Segre, p. 194-195 [Consulta: 18 maig 2013].
* ↑ Gabarrell, Francesc. «Òvals». Catàleg general d'obra del Museu d'Art Jaume Morera. Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2013. [Consulta: 18 maig 2013].

## Bibliografia

* Nadal Gaya, Juan Manuel. Diccionari de pintors, escultors, gravadors i dibuixants : l'art a la Lleida del segle XX. 1a edició. Lleida: Pagès, 2003. ISBN 84-7935-998-6.
# Fotogramas de Plata 1989

La 40a cerimònia de lliurament dels Fotogramas de Plata 1989, lliurats per la revista espanyola especialitzada en cinema Fotogramas, va tenir lloc el 17 de febrer de 1989. Van presentar l'acte Santiago Ramos i Antonio Resines.

## Candidatures
### Millor pel·lícula espanyola

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| El niño de la luna | Agustí Villaronga | Guanyadora |

### Millor pel·lícula estrangera

| Pel·lícula | Director | Resultat |
| Les amistats perilloses | Stephen Frears | Guanyadora |

### Millor actriu de cinema

| actriu | Pel·lícula | Resultat |
| Victoria Abril | Si te dicen que caí | Guanyadora |
| Rafaela Aparicio | Amanece, que no es poco El mar y el tiempo | Candidata |
| Verónica Forqué | Bajarse al moro El baile del pato | Candidata |
| Ángela Molina | Esquilache Las cosas del querer | Candidata |

### Millor actor de cinema

| Actor | Pel·lícula | Resultat |
| Manuel Bandera | Las cosas del querer | Candidat |
| Antonio Banderas | Bajarse al moro Si te dicen que caí | Candidat |
| Juan Echanove | Bajarse al moro El vuelo de la paloma Viento de cólera | Candidat |
| Jorge Sanz | Si te dicen que caí | Guanyador |

### Millor intèrpret de televisió

| Intérprete | Sèrie de televisió | Resultat |
| Imanol Arias | Brigada Central | Candidat |
| Francisco Rabal | Juncal | Guanyador |
| Mònica Randall | El séptimo cielo | Candidata |
| Tricicle | Tres estrelles | Candidat |

### Millor intèrpret de teatre

| Intèrpret/Companyia | Muntatge | Resultat |
| Imanol Arias | Comedia sin título | Candidat |
| Ana Belén | Hamlet | Candidata |
| José Luis Gómez | Hamlet | Candidat |
| La Cubana | Cómeme el coco, negro | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Victoria Abril, Jorge Sanz y Francisco Rabal, El País, 20 de febrer de 1990
* ↑ Victoria Abril y Jorge Sanz premios Fotogramas de Plata, ABC, 20 de febrer de 1990

## Vegeu també

* IV Premis Goya
* VIII Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata de l'any a l'IMDB
# Peluda d'Andrews

La peluda d'Andrews (Arnoglossus andrewsi) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 22,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes d'Austràlia (incloent-hi Tasmània).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Molí de Cirera

El Molí de Cirera és un molí del municipi de Borredà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí fariner del Cirera és una construcció que segueix l'esquema tradicional de la masia, amb coberta a dues aigües i el carener paral·lel a la façana orientada a llevant. La construcció comptava amb planta baixa, primer pis i golfes, però en ésser adaptada a finals dels vuitanta del segle XX com a casa de colònies, es sobrealçà la construcció dos pisos més però respectant el seu aspecte original. El parament és de pedra irregular, disposada en filades i amb les llindes de les obertures de fusta. Al costat del molí es conserven les moles originals.

## Història

El molí fariner era propietat de la família Cirera, documentada a Borredà des del segle x. De la gran masia situada dins del terme parroquial de Rotgers, els Cirera s'establiren a Borredà on iniciaren una important activitat artesanal al sector de la llana, conservant el treball i l'explotació agrària del mas. El molí fou construït al s. XVIII, en una època de màxima explotació dels recursos hidràulics en favor de la modernització agrícola i de la comercialització dels cereals.

## Referències

* 1 2 «Molí de Cirera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Chisago City

Chisago City és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.622 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chisago City tenia 2.622 habitants, 1.038 habitatges, i 685 famílies. La densitat de població era de 513,9 habitants per km².
Dels 1.038 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 18,1% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.352 $ i la renda mediana per família de 51.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.988 $ mentre que les dones 27.163 $. La renda per capita de la població era de 22.321 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chisago City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chisago City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Revista de Occidente

Revista de Occidente és una publicació cultural i científica espanyola fundada i dirigida el 1923 per José Ortega y Gasset, de divulgació acadèmica tant a Europa com a Amèrica Llatina. En ella hi van escriure i es van traduir articles d'importants filòsofs contemporanis com Bertrand Russell i Edmund Husserl, així com un dels principals ideòlegs del nacional-sindicalisme, Ramiro Ledesma Ramos.
Publica onze números l'any, sent l'edició corresponent a juliol i agost un nombre doble. Editada entre 1923 i 1936 a càrrec d'Ortega y Gasset, des de 1962 és publicada novament sota la direcció del seu fill José Ortega Spottorno (de 1962 a 1980) i la seva filla Soledad Ortega Spottorno (1980-2007) posteriorment. Des de 2007 la dirigeix José Varela Ortega, fill de Soledad i net d'Ortega y Gasset.

## Referències

* ↑ «Ramiro Ledesma Ramos».

## Enllaços externs

* Web de la Revista de Occidente Arxivat 2018-09-30 a Wayback Machine.
* Revista de Occidente a Dialnet.
* «Revista de Occidente». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Frontera entre Mali i Costa d'Ivori

La frontera entre Mali i Costa d'Ivori és la línia fronterera de traçat est-oest que separa el sud de Mali del nord de Costa d'Ivori a l'Àfrica central, separant la regió maliana de Sikasso, dels districtes ivorians de Denguélé i Savanes. Té 532 km de longitud.
Ambdós països foren colònies franceses integrades en 1895 en la federació de l'Àfrica Occidental Francesa. En 1946 Costa d'Ivori va rebre l'estatut de territori d'ultramar i en 1958 de territori autònom. Es va independitzar en 1960. Mali, en canvi, va formar part amb Senegal del Sudan Francès des de 1920 fins a la independència de Mali en 1960.

## Referències

* ↑ «Mali». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Costa d'Ivori». The World Factbook. Central Intelligence Agency.

## Enllaços externs

* « Cote D'Ivoire (Ivory Coast) – Mali Boundary », International Boundary Study, No. 171 – November 26, 1979
# Funció gamma incompleta

En matemàtiques, es coneixen com a funcions gamma incompletes a dues generalitzacions de la funció gamma (també anomenada funció gamma completa) que prenen com a argument dues variables en comptes d'una. Aquestes generalitzacions es coneixen com a funció gamma incompleta superior (o, simplement, funció gamma incompleta) i funció gamma incompleta inferior.

## Definició formal

La funció gamma incompleta superior ve donada per
    $\Gamma (a,x)=\int _{x}^{\infty }t^{a-1}e^{-t}\,dt$
mentre que la funció gamma incompleta inferior ve donada per
    $\gamma (a,x)=\int _{0}^{x}t^{a-1}e^{-t}\,dt$.
D'aquesta manera es té una còmoda relació amb la funció gamma completa, doncs $\Gamma (a)=\Gamma (a,x)+\gamma (a,x)$ i, també, $\Gamma (a)=\Gamma (a,0)\,$.

## Expressions equivalents

Per $a=n\in \mathbb {N}$ es té
    $\Gamma (n,x)=(n-1)!\,e^{-x}\,\sum _{k=0}^{n-1}{\frac {x^{k}}{k!}}$
i, per $a=0$,
    $\Gamma (0,x)={\cfrac {e^{-x}}{x+1-{\cfrac {1}{x+3-{\cfrac {4}{x+5-{\cfrac {9}{x+7-\cdots }}}}}}}}\,$.

## Funcions de distribució

Diverses funcions de distribució són fàcilment expressables en termes de funcions gamma incompletes. Per exemple, la funció de distribució de la khi quadrat de Pearson pot expressar-se com
    $F_{k}(x)={\frac {\gamma (k/2,x/2)}{\Gamma (k/2,0)}}$,
mentre que la funció de distribució de la distribució de Poisson es pot expressar com
    ${\frac {\Gamma (\lfloor k+1\rfloor ,\lambda )}{\lfloor k\rfloor !}}\qquad {\text{per }}k\geq 0\,$.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W., «Funció gamma incompleta» a MathWorld (en anglès).
* ↑ «Incomplete Gamma and Related Functions» (en anglès). National Institute of Standards and Technology, 07-08-2015. [Consulta: 5 juny 2016].
# Éclaron-Braucourt-Sainte-Livière

Éclaron-Braucourt-Sainte-Livière és un municipi francès, situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est.
# Mirni (Oktiabrski)

Mirni - Мирный (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a l'inici del delta del Kuban. És a 16 km al sud-est de Poltàvskaia i a 59 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al possiólok d'Oktiabrski.

## Enllaços externs i referències

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth i el mapa de Rússia de Yandex.ru, accessible des d'aquest enllaç.
* El municipi a la pàgina web del raion (rus)
* Mapa topogràfic soviètic a maps.vlasenko.net
# Chondrostoma kinzelbachi

Chondrostoma kinzelbachi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia i Síria.

## Referències

* ↑ Agassiz L. 1832. Untersuchungen über die fossilen Süsswasser-Fische der tertiären Formationen. Neues Jahrb. Mineral. Geol. Geogn. Petrefaktenk. v. 3. 129-138.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)
# Richard Oakes

Richard Oakes (Akwesasne, 22 de maig de 1942 - Sonoma, 20 de setembre de 1972) era un estudiant mohawk, membre del grup iroquès White Roots of Peace. Va treballar com a obrer metal·lúrgic fins que fou admès a la Universitat de San Francisco. El 1969 va participar en l'ocupació d'Alcatraz amb Grace Thorpe i futurs membres de l'AIM, i hi formà un comitè dirigit per ell amb la cherokees Jeanette Henry i el cahuilla Rupert Costo, fundadors de l'American Indian Historical Society, i Belva Cottier. Després es dedicà a treballar a favor del seu poble fins que fou assassinat d'un tret per Michael Morgan, un supremacista blanc. Morgan i Oakes es van enfrontar i Morgan va al·legar que temia la seva vida i que per això l'havia disparat. Oakes estava desarmat quan va ser assassinat. Morgan va ser acusat d'assassinat voluntari i jutjat, però va ser absolt per un jurat que va acordar que l'acte fou en defensa pròpia.

## Referències

* ↑ «RootsWeb: Database Index». Ssdi.rootsweb.ancestry.com. [Consulta: 1r març 2014].
* ↑ Peter Fimrite, "Occupation Of Alcatraz / 30-year anniversary of Indian coup". SF Chronicle, Nov 19, 1999 https://www.sfgate.com/bayarea/article/Occupation-Of-Alcatraz-30-year-anniversary-of-2895929.php
* ↑ Worley, Will «Richard Oakes would have turned 75 today. This is what he did for Native American rights.» (en anglès). The Independent, 22-05-2017 [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ Blansett, Kent. Journey to Freedom: Richard Oakes, Alcatraz, and the Red Power Movement (en anglès). Yale University Press, 2018. ISBN 9780300240412.
* ↑ Dwyer, Colin «Richard Oakes, Who Occupied Alcatraz For Native Rights, Gets A Birthday Honor» (en anglès). NPR.org, 22-05-2017 [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ Peter Matthiessen, "In the Spirit of Crazy Horse: The Story of Leonard Peltier and the FBI's War on the American Indian Movement".NY; Penguin Books, 2001.
* ↑ «Y.M.C.A. Aide is Acquitted in Slaying of Indian Leader». The New York Times, 17-03-1973 [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ Olson, James Stuart. Historical Dictionary of the 1960s. Greenwood Publishing Group, 1999. ISBN 0-313-29271-X.
* ↑ Alcatraz Is Not an Island. "Indians Of All Tribes", (Peter Blue Cloud). (Berkeley) Wingbow Press, 1972
# Font Nova (Gratallops)

La Font Nova és una obra de Gratallops (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de construccions d'èpoques diferents. Essencialment és una esplanada que té en un costat una arcada de mig punt feta amb dovelles no gaire ban escairades de pedra blanca. La dita arcada és cegada per un mur bastit aquest segle, i que protegeix el dipòsit de la font. Aquesta raja per dues aixetes a diferents nivells, una de les quals és accessible mitjançant unes escales que davallen a un nivell inferior (conegudes com "el metro"). Al costat esquerre hi ha uns abeuradors. Tot l'espai que ocupa la font és protegit per un petit mur i ombrejat per un lledoner i uns pollancres.

## Història

La Font Nova degué ser arranjada amb posterioritat a la dita Font Vella. Normalment ha tingut un cabal superior al de les altres fonts del terme, per la qual cosa havia constituït la més gran reserva d'aigua del poble. Durant els anys 40 fou arranjada en el seu aspecte actual. A partir de l'inici de la dècada dels 60, deixà d'ésser utilitzada de forma regular al disposar el poble d'aigua corrent del riu Siurana. Això no obstant, es manté en bones condicions d'ús. La dovella clau té inscrita la xifra 1588, que se suposa fou l'any que es feu la primera obra de condicionament de la font.

## Referències

* 1 2 «Font Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Font Nova». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Funció gamma multivariada

En matemàtiques, la funció gamma multivariada Γ$_p$ és una generalització de la funció gamma. És útil en estadística multivariant, que apareixen en la funció de densitat de probabilitat de les distribucions de Wishart i de Wishart inversa, i la distribució matriu variada beta.
Té dues definicions equivalents. Una es dona com la següent integral sobre les matrius definides positives reals $p\times p$:
    $\Gamma _{p}(a)=\int _{S>0}\exp \left(-{\rm {tr}}(S)\right)\left|S\right|^{a-(p+1)/2}dS,$on S>0 significa que S és una matriu definida positiva.
(vegeu que $\Gamma _{1}\left(a\right)$es redueix a la funció gamma ordinària).
L'altre, més útil per obtenir un resultat numèric és:
    $\Gamma _{p}(a)=\pi ^{p(p-1)/4}\prod _{j=1}^{p}\Gamma \left[a+(1-j)/2\right].$
A partir d'això, tenim les relacions recursives:
    $\Gamma _{p}(a)=\pi ^{(p-1)/2}\Gamma (a)\Gamma _{p-1}(a-{\tfrac {1}{2}})=\pi ^{(p-1)/2}\Gamma _{p-1}(a)\Gamma [a+(1-p)/2].$
Així
* $\Gamma _{1}(a)=\Gamma (a)$
* $\Gamma _{2}(a)=\pi ^{1/2}\Gamma (a)\Gamma (a-1/2)$
* $\Gamma _{3}(a)=\pi ^{3/2}\Gamma (a)\Gamma (a-1/2)\Gamma (a-1)$
etc...

## Derivades

Podem definir la funció digamma multivariada com
    $\psi _{p}(a)={\frac {\partial \log \Gamma _{p}(a)}{\partial a}}=\sum _{i=1}^{p}\psi (a+(1-i)/2),$
i la funció poligamma general com a
    $\psi _{p}^{(n)}(a)={\frac {\partial ^{n}\log \Gamma _{p}(a)}{\partial a^{n}}}=\sum _{i=1}^{p}\psi ^{(n)}(a+(1-i)/2).$

### Passos de càlcul

* A partir de
       $\Gamma _{p}(a)=\pi ^{p(p-1)/4}\prod _{j=1}^{p}\Gamma \left(a+{\frac {1-j}{2}}\right),$
    s'obté
       ${\frac {\partial \Gamma _{p}(a)}{\partial a}}=\pi ^{p(p-1)/4}\sum _{i=1}^{p}{\frac {\partial \Gamma \left(a+{\frac {1-i}{2}}\right)}{\partial a}}\prod _{j=1,j\neq i}^{p}\Gamma \left(a+{\frac {1-j}{2}}\right).$
* Per definició de la funció digamma, ψ,
       ${\frac {\partial \Gamma (a+(1-i)/2)}{\partial a}}=\psi (a+(i-1)/2)\Gamma (a+(i-1)/2)$
    s'obté
       ${\begin{aligned}{\frac {\partial \Gamma _{p}(a)}{\partial a}}&=\pi ^{p(p-1)/4}\prod _{j=1}^{p}\Gamma (a+(1-j)/2)\sum _{i=1}^{p}\psi (a+(1-i)/2)\\[4pt]&=\Gamma _{p}(a)\sum _{i=1}^{p}\psi (a+(1-i)/2).\end{aligned}}$

## Bibliografia

* James, A. «Distributions of Matrix Variates and Latent Roots Derived from Normal Samples». Annals of Mathematical Statistics, 35, 2, 1964, pàg. 475–501. DOI: 10.1214/aoms/1177703550.
* Gupta, A. K; Nagar, D. K. Matrix variate distributions. Chapman and Hall, 1999.
# Pediatria

La pediatria és la branca de la medicina que s'encarrega de l'estudi i el tractament de les malalties dels infants i preadolescents. Cronològicament la pediatria abasta des del naixement fins a l'adolescència. Dintre d'ella es distingeixen diversos períodes: nounat (primer mes de vida), lactant (1-12 mesos de vida), pàrvuls (1-6 anys), escolar (6-12 anys) i adolescència (12-18 anys).Pediatria es refereix a l'estudi de les malalties de l'infant. No s'ha de confondre amb puericultura, que és el mateix que pediatria preventiva o higiene de l'infant. La pediatria social, estudia l'infant, sa o malalt, en la seva interrelació amb la seva comunitat o societat. L'odontopediatria és la branca de l'odontologia que estudia les afeccions de la boca en els infants. La tendència actual és fondre totes aquestes accepcions en un únic terme: la pediatria. El terme procedeix del grec paidos (infant) i iatrea (curació), però el seu contingut és molt major que la curació de les malalties dels infants, ja que la pediatria estudia tant l'infant normal com el malalt. A Espanya, per a ser pediatre cal llicenciar-se en medicina i després especialitzar-se en pediatria.

## Història

Antigament l'atenció a l'infant se situava fora de l'àmbit de la medicina. Els escassos textos escrits se centraven més en la puericultura que en el diagnòstic i tractament de les malalties dels infants, i les responsables fonamentals de la salut infantil eren les mares i les llevadores.
Ar-Razí, un dels metges més importants de l'edat d'or de l'islam és de vegades anomenat el "Pare de la pediatria" per escriure la monografia les malalties dels infants tractant la pediatria com un camp independent de la medicina. A partir del Renaixement comencen a considerar-se les malalties dels infants com una activitat mèdica i s'escriuen llibres d'orientació més pediàtrica. Durant l'edat moderna comencen a aparèixer centres dedicats a cura dels infants. A partir del segle xix la pediatria desenvolupa la seva base científica especialment a França i Alemanya, i es creen els primers hospitals infantils moderns a Europa i Amèrica del Nord. La pediatria es converteix en una especialitat mèdica amb entitat pròpia. Durant el segle XX es produeix un espectacular desenvolupament en tots els camps de la pediatria que desemboca en la segona meitat del segle en l'aparició de subespecialitats pediàtriques.

## Referències

* ↑ Elgood, Cyril. A Medical History of Persia and The Eastern Caliphate (en anglès). 1st. Londres: Cambridge, 2010, p. 202–203. ISBN 978-1-108-01588-2. «By writing a monograph on 'Diseases in Children' he may also be looked upon as the father of paediatrics»

## Vegeu també

Estudi Nacional de la Infància (U.S.)

## Enllaços externs

* Societat Valenciana de Pediatria (castellà)
* Associació Espanyola de Pediatria (castellà)
* Societat Espanyola de Neonatologia (castellà)
* Societat Espanyola d'Urgències Pediàtriques (castellà)
* Societat Catalana de Pediatria
# Àcid sòrbic

* No s'ha de confondre amb àcid ascòrbic, vitamina C.
L'àcid sòrbic o àcid 2,4-hexandienoic és un compost orgànic natural, de color blanc i amb un gust àcid moderat. S'utilitza com a conservant alimentari (E 200), com que evita l'aparició de fongs, floridures o llevats en aliments i begudes i com a intermedi en la fabricació de lubrificants i plastificants. Utilitzat en la producció del vi, pot produir una olor de gerani. S'utilitza també en el tractament de la constipació.
El 1859, el químic alemany August Wilhelm von Hofmann va hidrolitzar l'àcid d'una substància oleaginosa (la lactona 5,6-Dihydro-6-methyl-2H-pyran-2-on) extreta de les baies immadures de la moixera de guilla. El nom prové del nom científic d'aquest arbre: sorbus aucuparia.

## Referències

* ↑ BOE «Reial decret 1466/2009, de 18 de setembre, pel qual s'estableixen les normes d'identitat i puresa dels additius alimentaris diferents dels colorants i edulcorants utilitzats en els productes alimentaris. Annex: criteris d'identitat i puresa: “E 200 Àcid sòrbic”» (pdf). Butlletí Oficial de l'Estat, N° 243, 8 octubre 2009 (2009-10-08), pàg. 3 [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ «Salses de vuit tipus, analitzades». Consumer Eroski, 01-03-2006 [Consulta: 22 juliol 2014]. «Aquesta anàlisi ha comprovat si les 16 salses estudiades contenien àcid sòrbic i àcid benzoic, dos conservants molt utilitzats en aquest tipus de productes, tot i que fan servir molts altres additius. L'àcid sòrbic (i les seues sals: E-200 a l'E-203) i l'àcid benzoic (i les seues sals: E-210 a l'E-213) són conservants que impedeixen el creixement de la majoria dels microorganismes que ataquen els aliments i en causen el deteriorament.»
* ↑ «Àcid sòrbic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Valiente i Maseu, Josep «Anomalies causades per material enològics». Expressió dels defectes del raïm al celler, Incavi, 15 març 2011 (2011-03-15) [Consulta: 26 juliol 2014].
* ↑ Gómez-Batiste, Xavier; Madrid Juan, Fedrico. «Mesures de confort». A: Col·legi Oficial de Metges de Barcelona. Guia d'actuació en la situació d'agonia del malalt terminal (pdf), Desembre 2000, p. 14 (Quaderns de la bona praxi).
* ↑ Bützer, Peter «Sorbinsäure [(E,E)-2,4-Hexadiensäure]» (pdf) (en alemany). Molekulare Dynamik - Systemdynamik, 2009. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 26 juliol 2014]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.