OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tètric I

Gai Pius Esuvi Tètric (llatí: Gaius Pius Esuvius Tetricus), conegut com a Tètric I, va ser un dels trenta tirans esmentats per Trebel·li Pol·lió a la Història Augusta. Va ser el darrer pretendent que va governar l'Imperi de les Gàl·lies després de la seva separació temporal de l'Imperi en temps de Gal·liè.
Era descendent de família noble, i havia estat senador, cònsol i prefecte d'Aquitània (praeses provinciae Aquitaniae), en un moment en què després de les morts de Pòstum I, Lelià, Victorí, Marc Aureli Mari i potser Domicià II en ràpida successió, l'emperadriu Victorina, la mare de Victorí, va convèncer els soldats amb suborns de reconèixer al seu parent Tètric, que va ser aclamat emperador a Bordeus. Encara que la data és discutida sembla que això va passar a la primavera del 271 i no el 267 que era abans la data tradicional
En el camí de Burdigalia (Bordeus) a Augusta Treverorum (Trèveris) va lluitar victoriosament contra els germànics que havien creuat el Rin per saquejar. A final d'any estava instal·lat a la capital. El 272 va lluitar altre cop contra els germànics retornant a Trèveris a finals d'any. L'1 de gener de 273 va iniciar el seu segon consolat i poc després va elevar al seu fill Tètric II al rang de "cesar". En aquest moment ja devia controlar la Narbonesa que des del 268 havia format part de l'Imperi de les Gàl·lies.
Quan Aurelià va retornar de la seva campanya oriental l'any 273, va decidir iniciar la recuperació de l'oest. L'1 de gener del 274 Tètric I i el seu fill Tètric II van començar un consolat conjunt. Al final de l'hivern o començament de la primavera del 274 es van haver de dirigir al sud quan es va acostar Aurelià. La batalla entre ambdós es va lliurar prop de Catalaunos (Châlons-sur-Marne). Durant la batalla, si hem de creure el que diuen Pol·lió, Aureli Víctor i Eutropi, Tètric pare i fill es van alarmar per la insolència i la crueltat dels seus soldats i es van rendir a Aurelià. Els soldats van seguir lluitant i les baixes dels dos costats van ser importants. Tètric va quedar presoner d'Aurelià junt amb el seu fill i va formar part del seu triomf com a captius, però després va ser tractat amb la major distinció i fins i tot nomenat corrector d'Itàlia o almenys de Lucània, i es dirigia a Aurelià com a camarada o col·lega.
Retirat finalment a la vida privada, va morir a avançada edat en data desconeguda.

## Referències

* ↑ Smith, al Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, diu que Claudi II el Gòtic, ocupat en combatre contra les tribus hostils al Danubi, va considerar millor deixar fer, ja que Tètric mantindria l'ordre a Hispània i la Gàl·lia i probablement el va reconèixer com associat. Sembla clar però que Tètric ni tan sols va ser reconegut a Hispània com a emperador.
* ↑ Kohn, George Childs. Dictionary of Wars (en anglès). Taylor & Francis, 2013, p. 39. ISBN 9781135954949.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1013.
# Els Bancalons

Els Bancalons és una petita partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Hortoneda.
Està situat al sud d'Hortoneda i de Segalars, a l'esquerra de la llau de Catxí, a ponent del Serrat de Segalars i a llevant d'Enquinano.
Consta d'1,2059 hectàrees de pastures i conreus de secà.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 4 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Els Banys de la Presta

Els Banys de la Presta, antigament de na Presta i de ses Allades, és una estació termal i veïnat de la comuna de Prats de Molló i la Presta, de la comarca nord-catalana del Vallespir.
Es troba a uns 5 quilòmetres a ponent del cap de la comuna, la vila de Prats de Molló, a la riba esquerra del Tec. És a l'oest del poble de la Presta i al nord-oest del veïnat de la Farga.
És una entitat de població moderna, bàsicament de darreries del segle xix, constituïda per establiments termals i hotelers. La major part formen una renglera d'edificacions de nord a sud, amb les façanes a llevant, situada a l'esquerra del Tec i majoritàriament a la dreta del Còrrec del Mas Brixot. Aproximadament en el centre del veïnat hi ha la capella de Sant Roc dels Banys de la Presta, situada davant de la renglera d'edificacions esmentada, i a l'esquerra del mateix còrrec.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «170 - Prats de Molló i la Presta». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Kotarba, Jérôme; Castellvi, Georges; Mazière, Florent [directors]. Les Pyrénées-Orientales 66. París: Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. Ministère de l'Education Nationale. Ministère de la Recherche. Ministère de la Culture et de la Communication. Maison des Sciences de l'Homme, 2007 (Carte Archeologique de la Gaule). ISBN 2-87754-200-5.
* Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986. ISBN 2-222-03821-9.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan; Delcor, Maties. «Prats de Molló». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Prats de Molló». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Els Banys de la Presta en els ortofotomapes de l'IGN
# Uromys porculus

Uromys porculus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Només viu a les illes Salomó. Està classificada en perill crític per la UICN, tot i que podria ser extinta.

## Referències

* ↑ «Uromys (Cyromys) porculus». A: Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Helgen, K., Leary, T. & Wright, D (2016). Uromys porculus. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 18-12-2017.
# Uromys imperator

Uromys imperator és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de l'illa de Guadalcanal a les Illes Salomó. Està classifica com en perill crític per la UICN, tot i que ja podria ser extinta.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). «Mammal Species of the World - Uromys (Cyromys) imperator», 2005. [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ Helgen, K., Leary, T. & Wright, D (2016). Uromys imperator. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 18-12-2017.
# Turne Herdoni

Turne Herdoni (en llatí Turnus Herdonius) va ser un ciutadà d'Arícia, al Latium, contrari a l'arrogància de Tarquini el Superb.
Va advertir als seus conciutadans de no fer tractes amb el rei romà. Tarquini el va acusar de planejar la seva mort i va llogar esclaus i subornar traïdors per introduir a casa d'Herdoni un conjunt d'armes, i amb això va poder ser acusat. L'assemblea dels llatins el va condemnar a mort. Una altra versió transmesa per Dionís d'Halicarnàs el fa ciutadà de Corioli i explica la història amb petites diferències.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita I, 50-51
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 406.
# Turnagra

Turnagra és un gènere d'ocells extints de la família dels oriòlids (Oriolidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per dues espècies:
* Turnagra tanagra - turnagra de l'illa del Nord.
* Turnagra capensis - turnagra de l'illa del Sud.

## Referències

* ↑ IOC World Bird List (versió 11.1, 2021) oriols, drongos i cues de ventall
# Turnbull

Turnbull és el nom dels següents personatges:
* Colin Turnbull (Harrow, Anglaterra, 1924 - 1994), antropòleg
* Edwin Litchfield Turnbull (Baltimore, 1872 - 1927), compositor estatunidenc
* John Turnbull, comerciant anglès dels Mars del Sud del segle XIX
* Malcolm Turnbull (Sydney, 1954), polític australià
* Margaret Turnbull, astrònoma americana
* Oswald Turnbull (Highgate, Regne Unit, 1890 - Whitby, Regne Unit, 1970), tennista
* Ross Turnbull (Bishop Auckland, Regne Unit, 1985), futbolista anglès
# Eric Bogosian

Eric Bogosian (Woburn, Massachusetts, 24 d'abril de 1953) és un actor, dramaturg i guionista estatunidenc d'origen armeni. La seva obra de teatre Talk Radio va ser adaptada al cinema el 1988 per Oliver Stone i també ha estat adaptada al català com a Trucades a mitjanit, obra dirigida per Pere Planella (1991).
L'any 1989 va guanyar l'Os d'Or a la millor interpretació individual al Festival Internacional de Cinema de Berlín; l'any anterior havia estat nominat a l'Independent Spirit Award al millor actor.

## Filmografia

Com a actor, ha aparegut en diverses pel·lícules, entre les quals hi ha:
* Efectes especials (1984)
* Talk Radio (1988)
* Witch Hunt HBO (1994)
* Dolores Claiborne (1995)
* Alerta màxima 2 (Under Siege 2: Dark Territory) (1995)
* Deconstructing Harry (1997)
* Gossip (2000)
* Igby Goes Down (2001)
* Ararat (2002)
* Scrubs: sèrie de televisió; segona temporada (2003)
* Els àngels de Charlie: Al límit (Charlie's Angels: Full Throttle) (2003)
* Wonderland (2003)
* King of the Corner (2004)
* Heights (2004)
* Blade: Trinity (2004)
* Cadillac Records (2008)
* Don't Go in the Woods (2010)
* Rebel in the Rye (2017)

## Referències

* 1 2 Eric Bogosian a The New York Times (anglès)
* ↑ Eric Bogosian a Tribute.ca (anglès)
* ↑ Talk Radio a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Trucades a mitjanit, per Pere Planella
# Txeriómuixki (Khakàssia)

* No s'ha de confondre amb Txeriómuixkin.
* Per a altres significats, vegeu «Txeriómuixki».
Txeriómuixki (en rus: Черёмушки) és un poble (un possiólok) de la República de Khakàssia, a Rússia, que el 2018 tenia 8.113 habitants. Pertany al districte de Saianogorsk.

## Referències

* ↑ МЧС: жилые дома горят сразу в нескольких районах Хакасии | РИА Новости
# Elvira Suanzes Fernández

Elvira Suanzes Fernández (Ferrol, 3 de novembre de 1977) és una política valenciana d'origen gallec, diputada a les Corts Valencianes en la V i VI legislatures
Militant de Nuevas Generaciones i del Partit Popular, n'ha estat vicesecretària regional d'acció institucional. Fins a 2002 ha estat secretària general de l'Institut Valencià de la Joventut (IVAJ), del que posteriorment n'ha estat secretària del consell rector. Fou nomenada diputada substituta en 2002 i elegida per Castelló a les eleccions a les Corts Valencianes de 2003. De 2004 a 2007 fou presidenta de la Comissió d'Educació i Cultura de les Corts Valencianes. Durant el seu mandat fou considerada membre del sector "zaplanista" i no gaire ben vista pels partidaris de Francesc Camps i Ortiz.

## Referències

* ↑ Decret del cessament
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2018-03-27 a Wayback Machine., V Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2018-03-27 a Wayback Machine., VI Legislatura
* ↑ Suanzes afea a Camps y «tranquiliza» a PSPV y EU: Zaplana «no vuelve», ABC, 30 de març de 2006
# Un peu de feu S.V.P.

Un peu de feu S.V.P., venut als Estats Units com a Every Man His Own Cigar Lighter, és un curtmetratge mut francès de 1904 de Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 545 als seus catàlegs. Se suposa que la pel·lícula està perduda, tot i que s'hi ha trobat una impressió de 8 segons.

## Referències

* ↑ Un peu de feu S.V.P. a silentera.com

## Enllaços externsks

* Un peu de feu S.V.P. a YouTube
# Un pla perfecte

Un pla perfecte (originalment en anglès, Gambit) és una pel·lícula de 2012 dirigida per Michael Hoffman, i protagonitzada per Colin Firth, Cameron Diaz, Alan Rickman i Stanley Tucci. És un remake de la pel·lícula del mateix nom de 1966, interpretada per Shirley MacLaine i Michael Caine. Aquesta versió va ser escrita pels germans Joel i Ethan Coen. Estava previst que s'estrenés el 12 d'octubre de 2012 als Estats Units, però al final es va publicar directament en DVD el 25 d'abril de 2014. Al Regne Unit es va estrenar el 21 de novembre de 2012. S'ha doblat al català.

## Repartiment

* Colin Firth - Harry Deane
* Cameron Diaz - PJ Puznowski
* Alan Rickman - Lord Lionel Shabandar
* Tom Courtenay - El major
* Stanley Tucci - Martin Zaidenweber
* Cloris Leachman - Àvia
* Togo Igawa - Takagawa Go

## Referències

* ↑ «Release dates for Gambit». IMDb. Amazon. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ «CBS Films Move 'Seven Psychopaths' up to October 12th, Delay 'Gambit' to Winter 2013». IndieWire. Arxivat de l'original el 21 de novembre 2012. [Consulta: 4 agost 2012].
* ↑ «Un pla perfecte». ésAdir. [Consulta: 18 agost 2022].
# Els jugadors

Els jugadors és una pintura (oli sobre tela) de 132 × 150,5 cm realitzada per Francesc Domingo i Segura a Barcelona el 1920, la qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

Francesc Domingo, artista vinculat a la segona generació d'artistes noucentistes, va formar part de l'Agrupació Courbet amb alguns companys que, com ell, compartien l'admiració per Paul Cézanne. Considerat un dels artistes més interessants d'aleshores, el seu allunyament de l'àmbit artístic català, primer instal·lat un temps a la Bretanya i, després de la darrera Guerra Civil Espanyola, a l'Argentina i el Brasil, va motivar un cert oblit de la seua excel·lent producció artística. Una de les obres més destacades dels seus inicis va ésser Els jugadors, datada al seu retorn d'una estada a París, i inspirada en uns jugadors de cartes que es reunien en un cafè de Caldes de Montbui. A partir d'uns apunts i dibuixos preparatoris, Domingo va treballar un parell d'anys en la pintura de manera intermitent, fent diversos canvis i modificacions. Presentada a l'Exposició d'Art de Barcelona de 1920, l'obra va obtindre elogioses crítiques.
Fou una adquisició de la col·lecció Plandiura el 1932 i el seu número del catàleg al MNAC és el 4319.

## Descripció

Amb aquest oli, Domingo introduïa una nova manera de pintar, en aquell moment innovadora respecte de la dels noucentistes, amb colors intensos i sense gradacions de tons, amb pinzellades petites i penetrants, amb una atmosfera nítida que proporciona al conjunt una sensació de placidesa, i amb una unitat de ritme entre tots els elements de la tela. El pintor oferia una visió subjectiva i personal d'una escena aparentment intranscendent, plena, però, de matisos sorprenents, fruit de la seua sensibilitat i els seus dots artístics.

## Referències

* 1 2 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 Mercè Doñate a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 286-287.

## Enllaços externs

* Francesc Domingo esfilagarsat - El País (català)
* Flickr
# El·lipse de MacAdam

El·lipse de MacAdam, en percepció de color, és una regió en el diagrama de cromaticitat CIE 1931 (veure Fig.2) en la qual conté colors que no són distingibles a l'ull humà mitjà. Veure les el·lipses en la Fig.1
Foren definides pel Dr David MacAdam l'any 1942, mitjançant observacions estadístiques. Aquestes zones van resultar tenir una forma el·líptica. També tenen una superfície major en la zona de color verd, i menors en les zones de color blau i vermell.
S'anomena una distància d'1 pas d'el·lipse MacAdam la distància entre 2 el·lipses MacAdams contigües. La majoria de la població no podria diferenciar dos colors que tinguin una distància d'1 pas d'el·lipses MacAdams. En canvi, sí que es poden diferenciar dos colors amb una diferencia de 2 passos d'el·lipses MacAdams.
Si ho expressem numèricament per mitjà de la temperatura de color:
| Passos en el·lipses de MacAdmas | Increment en Temperatura de color | Perceptibilitat |
| 1 | ±30ºK | Molt difícil |
| 2 | ±60ºK | Probable |
| 4 | ±100ºK | Fàcil |

## Referències

* ↑ «Talking Photometry - Colour Difference» (en anglès). photometrictesting. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «What is a MacAdam Ellipse? - Philips Lighting» (en anglès). Philips. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «Why Are LED Binning Ranges Important for LED Manufacturers and Their Customers? | LED Journal» (en anglès). ledjournal. [Consulta: 13 febrer 2017].

## Vegeu també

* Model de color CIE 1931 XYZ
* Temperatura de color
* Espai de color
* Cromaticitat
# Unown

Unown és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. El seu nom significa unknown, desconegut en anglès. És un Pokémon de tipus psíquic.
Els Unown van ser presentats com els principals antagonistes a la pel·lícula Spell of the Unown, la tercera pel·lícula de Pokémon. Unown també han aparegut en Super Smash Bros. Melee i al manga Pokémon Adventures. Els Unown han rebut, generalment, una recepció negativa.
Els Unown són uns estranys Pokémon amb forma de jeroglífics que poden tenir fins a 28 formes diferents basades en les lletres de l'alfabet llatí, a més d'un signe d'interrogació i un signe d'exclamació. Sempre tenen similituds, amb un cos aixafat de color negre i un ull. En l'anime, sempre resideixen en misterioses càmeres, amb altres Unown, i sempre atrapats a les parets.
Són Pokémon molt especials. Es diu que tenen poders secrets i que viuen en una altra dimensió. Altres diuen que són Pokémon en forma de lletra i que són Pokémon que existeixen des de fa més de 1500 anys, el que fa pensar que els Unown són prehistòrics. La primera vegada que es va saber dels Unown va ser en les troballes arqueològiques de les Ruïnes Alfa, a la regió de Johto, és a dir, que van aparèixer amb la segona generació. A la tercera generació III es van descobrir dues noves formes no vistes abans: el signe d'interrogació i el signe d'exclamació, que s'amagaven a l'illa Setena de l'arxipèlag Archi7, al sud de la regió de Kanto. A més, els Unown es caracteritzen per aprendre un únic moviment: Poder Ocult. Necessiten 1.000.000 punts d'experiència per arribar al Nivell 100.

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Unown (M03)». Bulbapedia. [Consulta: 2 agost 2017].
* 1 2 «Pokémon Go Unown - Everything we know about the elusive alphabet Pokémon». Eurogamer. [Consulta: 2 agost 2017].
* 1 2 «UnownDex». PokéMaster. [Consulta: 2 agost 2017].

## Enllaços externs

* Unown a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Vittoria Aganoor

Vittoria Aganoor (Pàdua, 26 de maig de 1855 - Perusa, 8 de maig de 1910) va ser una poeta italiana d'ascendència armènia.
De noble família armènia naturalitzada italiana, cinquena filla del comte Edoardo Aganoor i de Giuseppina Pacini, va passar la seva infància a Pàdua, per després traslladar-se a Venècia amb la seva família. Andrea Maffei i Antonio Fogazzaro, entre altres celebritats, van passar per la seva casa durant eixa època.
Giacomo Zanella fou professor seu durant quinze anys: va ser testimoni també dels seus primers passos com a poeta lírica. Malgrat el trasllat de la seva família a Venècia, Victòria va tornar a Pàdua i va viure per molt de temps a casa dels seus avis per poder estudiar amb Zanella. El 1876, el seu mestre li va fer publicar un assaig poètic que incloïa també algunes obres líriques de la seva germana Elena Aganoor.

## Obres
### Literàries

* I cavalli di San Marco, Venècia, Stab. Tip. C. Ferrari, 1892;
* A mio padre. Versi, Venècia, Stab. Tip. Lit. C. Ferrari, 1893;
* Leggenda eterna, Milà, Treves, 1900;
* Nuove Liriche, Roma, Nuova antologia, 1908;
* Poesie complete, Florència, Successori Le Monnier, per Luigi Grilli, 1912, i la posterior edició, com a avançament va dur a terme una lectura de l'autora al Col·legi Romà, Florència, F. Le Monnier, 1927;
* Nuove liriche, de John Butcher, Bologna, Nuova S1, 2007;

### Cartes i correspondència

* Lettere a Domenico Gnoli, 1898-1901, per primera vegada publicat per Biagia Marniti, Caltanissetta, Roma, Sciascia, 1967;
* Lettere a Giacomo Zanella (1876-1888), per Adriana Chemello, Mirano, Eidos, 1996;
* Lettere scelte di Vittoria Aganoor ad Antonio Fogazzaro, per Brunone De Toffol, Mansue, Comune, Biblioteca comunale, 2002;
* Aganoor, la brezza e il vento, corrispondenza di Vittoria Aganoor a Guido Pompilj, per Lucia Ciani, Bologna, Nuova S1, 2004;
* Vittoria Aganoor, Almerigo da Schio, lettere (1886-1909), per Lucia Ciani, Sl, Ribis, 2005;

## Referències

* ↑ «Vittoria Aganoor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Marrone, Gaetana. Encyclopedia of Italian Literary Studies: A-J. Taylor & Francis, 2007, p. 6. ISBN 978-1-57958-390-3.
* ↑ «Biography: Aganoor Pompilj, Vittoria». Italian Women Writers. University of Chicago Library. [Consulta: 28 febrer 2020].

## Enllaços externs

* "Villa Aganoor Pompilj" Arxivat 2011-09-13 a Wayback Machine. (italià).
* Leggenda eterna; Intermezzo; Risveglio descarregable de LiberLiber Arxivat 2008-01-19 a Wayback Machine. (italià).
# Vaterita

La vaterita és un mineral de la classe dels carbonats, polimorf de la calcita i de l'aragonita. Va ser descoberta l'any 1911 al comtat d'Antrim (Irlanda). Rep el seu nom de Heinrich Vater (1859-1930), professor de mineralogia i química alemany.

## Característiques

La vaterita, amb fórmula (CaCO₃), és un carbonat de calci hidratat i sense anions addicionals. També es coneix com a carbonat de mu-calci (μ-CaCO₃) i té un nombre JCPDS de 13-192. La vaterita, com l'aragonita, és la fase metaestable de carbonat de calci en les condicions ambientals de la superfície de la terra. Té una alta solubilitat en aigua, per tant si s'exposa a l'aigua es converteix en calcita (a baixa temperatura) o aragonita (a alta temperatura ~60 °C). Pot aparèixer en els càlculs urinaris. No és infreqüent com biomineral. Normalment és incolora, de forma esfèrica i de diàmetre petit de 0,05 a 5 μm. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vaterita pertany a «05.AB: Carbonats sense anions addicionals, sense H₂O, alcalinoterris (i altres M$^{2+}$)» juntament amb els següents minerals: calcita, gaspeita, magnesita, otavita, rodocrosita, siderita, smithsonita, esferocobaltita, ankerita, dolomita, kutnohorita, minrecordita, aragonita, cerussita, estroncianita, witherita, huntita, norsethita, alstonita, olekminskita, paralstonita, baritocalcita, carbocernaita, benstonita i juangodoyita.

## Formació i jaciments

És un dels constituents principals d'un complex hidrogel de silicat de calci carbonatat, format a partir de la larnita. És un mineral formador de roques a baixa temperatura per hidratació de silicats càlcics metamòrfics en presència d'atmosfera de CO₂, en marbres i conglomerats lleugerament metamorfitzats, així com formant crostes a la intempèrie. Sol trobar-se associada a altres minerals com: calcita, aragonita, torbernita, hidrogranats o caolinita.

## Referències

* ↑ «Vaterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r març 2015].