OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Owen Hargreaves

Owen Lee Hargreaves (Calgary, Canadà, 20 de gener del 1981), és un jugador de futbol anglès retirat. Hargreaves va ser 42 vegades internacional amb selecció de futbol d'Anglaterra d'ençà que debutés l'any 2001 i amb la qual ha estat convocat pel Mundial del 2002 i 2006 i les Eurocopes del 2004 i 2008.

## Enllaços externs

* Owen Hargreaves - Lloc web oficial
* Perfil a la Pàgina Oficial del Manchester City Arxivat 2012-05-10 a Wayback Machine.
Owen Hargreaves amb Anglaterra - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol de 2002
1 Seaman •
2 Mills •
3 A. Cole •
4 Sinclair •
5 Ferdinand •
6 Campbell •
7 Beckham •
8 Scholes •
9 Fowler •
10 Owen •
11 Heskey •
12 Brown •
13 Martyn •
14 Bridge •
15 Keown •
16 Southgate •
17 Sheringham •
18 Hargreaves •
19 J. Cole •
20 Vassell •
21 Butt •
22 James •
23 Dyer •
Seleccionador: Eriksson
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2004
1 James •
2 G. Neville •
3 A. Cole •
4 Gerrard •
5 Terry •
6 Campbell •
7 Beckham •
8 Scholes •
9 Rooney •
10 Owen •
11 Lampard •
12 Bridge •
13 Robinson •
14 P. Neville •
15 King •
16 Carragher •
17 Butt •
18 Hargreaves •
19 Cole •
20 Dyer •
21 Heskey •
22 Walker •
23 Vassell •
Entrenador: Eriksson
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol de 2006
1 Robinson •
2 Neville •
3 A. Cole •
4 Gerrard •
5 Ferdinand •
6 Terry •
7 Beckham •
8 Lampard •
9 Rooney •
10 Owen •
11 J. Cole •
12 Campbell •
13 James •
14 Bridge •
15 Carragher •
16 Hargreaves •
17 Jenas •
18 Carrick •
19 Lennon •
20 Downing •
21 Crouch •
22 Carson •
23 Walcott •
Seleccionador: Eriksson :
# Defensa anglesa

La defensa anglesa és una obertura d'escacs caracteritzada pels següents moviments:
    1. d4 e6
    2. c4 b6

## Descripció

Les blanques sovint tenen un ample centre de peons amb 3.e4, en la qual les negres ho pressionen amb moviments com ...Ab7, ...Ab4, i de vegades fins i tot amb ...Dh4 i/o ...f5. L'obertura va ser desenvolupada pel jugador P. N. Wallis de Leicester, i va ser reprès per diversos jugadors anglesos líders en la dècada de 1970, com ara Tony Miles, Jon Speelman i Raymond Keene. Surt dels principis de la teoria de les oberutes dels escacs, de la mateixa manera que les negres mouen l'alfil abans que els escacs i and treuen la dama ben d'hora. És una obertura inusual, però s'ha vist en partides d'alt nivell entre Grans Mestres, normalment com una arma de sorpres, per exemple quan Víktor Kortxnoi la va usar per derrotar Lev Polugaievski en una partida de semifinals del Campionat del Món d'Évian el 1977 (vegeu sota).

## Partides il·lustratives

* Polugaevsky-Korchnoi, Évian 1977: 1.d4 e6 2.c4 b6 3.e4 Ab7 4.Dc2 Dh4 5.Cd2 Ab4 6.Ad3 f5 7.Cf3 Axd2+ 8.Rf1 Dh5 9.Axd2 Cf6 10.exf5 Axf3 11.gxf3 Cc6 12.Ac3 0-0 13.Te1 Dh3+ 14.Re2 Tae8 15.Rd1 e5 16.dxe5 Cxe5 17.Ae2 Cxf3 18.Dd3 Txe2 19.Txe2 Ag2 20.The1 Cxe1 21.Rxe1 Dxh2 22.te7 Dg1+ 23.Re2 Dg4+ 24.Re1 h5 25.Dg3 Dxg3 26.fxg3 Tf7 27.Axf6 gxf6 28.Ae8+ Rg7 29.Rf2 Rh6 30.b4 Rg5 31.Ta8 Rxf5 32.Txa7 d6 33.a4 Re6 34.a5 bxa5 35.Txa5 f5 36.c5 Th7 37.cxd6 cxd6 38.b5 h4 39.gxh4 Txh4 40.Ra8 Tb4 41.Tb8 Rd5 42.Rf3 Tb3+ 43.Rf4 Rc5 44.Tc8+ Rxb5 45.Rxf5 Te3 46.Rf4 Te1 47.Td8 Rc5 48.Tc8+ Rd4 49.Rf3 d5 50.Rf2 Te5 51.Ta8 Rc3 52.Ta3+ Rb4 53.Ta1 d4 54.Tc1 d3 55.Tc8 d2 56.Tb8+ Rc3 57.Tc8+ Rd3 58.Td8+ Rc2 59.Tc8+ Rd1 60.Tc7 Tf5+ 61.Rg2 Re2 62.Te7+ Rd3 63.Td7+ Re3 64.Te7+ Rd4 65.Td7+ Td5 0–1
* Susan Polgar-Speelman, Països Baixos 1993: 1.d4 e6 2.c4 Ab4+ 3.Cc3 b6 4.e4 Ab7 5.d5 De7 6.Ae2 Cf6 7.f3 exd5 8.cxd5 c6 9.dxc6 Cxc6 10.Ch3 d5 11.exd5 0-0-0 12.Ag5 The8 13.Axf6 gxf6 14.Cf4 De5 15.Dd2 Axc3 16.bxc3 Cb4 17.Rf2 Cxd5 18.Cd3 Cxc3 0–1

## Vegeu també

* Llista d'obertures d'escacs

## Referències

* 1 2 Lawton, Geoff. Tony Miles:It's Only Me. Batsford, 2003, p. 281. ISBN 0-7134-8809-3.
* ↑ Lev Polugaevsky contra Viktor Korchnoi, a Évian al 1977
* ↑ Susan Polgar contra Jonathan Speelman, als Països Baixos al 1993

## Bibliografia

* Plaskett, James. Foxy Openings Volume 22: English Defence (DVD).
* Monokroussos, Dennis. «English Defence: be the victor, not the victim!». Chessbase.com. [Consulta: 17 novembre 2006].
# Sil·lenita

La sil·lenita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de Lars Gunnar Sillén (1916-1960), de Suècia, qui va treballar intensament en els compostos de bismut i oxigen.

## Característiques

La sil·lenita és un òxid de fórmula química Bi₁₂SiO$_{20}$. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sillenita pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-2N2S, pseudorútil, kleberita, berdesinskiïta, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'estat de Durango, a Mèxic, tot i que ha estat descrita a una desena de països més d'arreu del planeta.

## Referències

* ↑ «Sillénite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 abril 2017].
# Frontera entre Sèrbia i Macedònia del Nord

La frontera entre Sèrbia i Macedònia del Nord es la frontera internacional entre Sèrbia i Macedònia del Nord. La major part de la frontera (160 kilòmetres) transcorre per Kosovo, territori proclamat independent del qual Macedònia del Nord n'ha reconegut la independència el 2008.

## Traçat

El traçat comença a l'oest al trifini entre Sèrbia, Macedònia del Nord i Bulgària, es dirigeix cap a l'oest per les muntanyes Dukat, Kozjak, Skopska Crna Gora (1219 m), Montes Šar i arriba a trifini entre Sèrbia, Macedònia del Nord i Albània, on hi ha el Mont Korab (2764 m).

## Història

Des del Tractat de Bucarest (1913) que va posar fi a la Segona Guerra Balcànica Macedònia ha format part primer del regne de Sèrbia, després del regne de Iugoslàvia i després de la República Socialista Federal de Iugoslàvia com a república Socialista de Macedònia. Arran de la dissolució de Iugoslàvia el 1991, Macedònia del Nord es va independitzar i fou reconeguda per Sèrbia el 8 d'abril de 1996. En 2008 es va produir una ruptura de relacions entre ambdós estats quan Macedònia del Nord va reconèixer la independència de Kosovo, tot i que es van restablir les relacions el 2009.

## Referències

* ↑ «Macedònia». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Montenegro, Macedonia recognize Kosovo, Reuters, 9 d'octubre de 2008
* ↑ Ewan E. Anderson International Boundaries: A Geopolitical Atlas, p. 512-513
* ↑ Ministry of Foreign Affairs - Republic of Macedonia Arxivat 2011-09-30 a Wayback Machine.
* ↑ «Serbia Expels Macedonian, Montenegrin Envoys Over Kosovo». DW.COM. [Consulta: 2 maig 2016].
* ↑ «My Info Agent». Arxivat de l'original el 23 de març 2012. [Consulta: 2 maig 2016].
# HD 104067

HD 104067 és una nana taronja de magnitud 8 situada aproximadament en la constel·lació del Corb. És una estrella més petita, freda i tènue i menys massiva que el Sol. La seva metal·licitat és set vuitens la del Sol. El 2009 s'hi va descobrir un gegant gasós orbitant-la.
Sistema HD 104067 :
| Companya (per ordre des de l'estrella) | Massa | Semieix major (ua) | Període orbital (dies) | Excentricitat | Inclinació | Radi |
| b | ≥0.16 M$_J$ | 0.26 | 55.8 | ? | — | — |

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «Age consistency between exoplanet hosts and field stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 08-12-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201527297.
* ↑ «UBV(RI)CJHK observations of Hipparcos-selected nearby stars» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 21-04-2010, pàg. 1949–1968. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.16182.X.
* 1 2 Nuno C. Santos «The HARPS search for southern extra-solar planets. XXIX. Four new planets in orbit around the moderately active dwarfs HD 63765, HD 104067, HD 125595, and HIP 70849» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-11-2011. DOI: 10.1051/0004-6361/200913580.
* 1 2 3 Jason Wright «The California Legacy Survey. I. A Catalog of 178 Planets from Precision Radial Velocity Monitoring of 719 Nearby Stars over Three Decades» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 01-07-2021, pàg. 8. DOI: 10.3847/1538-4365/ABE23C.
* ↑ «Spectroscopic Parameters and atmosphEric ChemIstriEs of Stars (SPECIES) I. Code description and dwarf stars catalogue» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-07-2018, pàg. 76–76. DOI: 10.1051/0004-6361/201731533.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-08-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
Coordenades: 11$^h$ 59$^m$ 10.0100$^s$; −20° 21′ 13.609″
# Homare Sawa

Homare Sawa (澤 穂希) (nascuda a Fuchu, Tòquio el 6 de setembre de 1978) és una futbolista japonesa que juga de centrecampista. Ha desenvolupat la seva carrera esportiva al Japó i als Estats Units. Actualment juga al INAC Leonessa de la lliga japonesa. És capitana de la selecció japonesa que va guanyar la Copa del Món Femenina de Futbol el 17 de juliol de 2011.
Va debutar amb la selecció de futbol femení del Japó el 1993, a l'edat de 15 anys. Ha disputat cinc Copes Mundials (1995, 1999, 2003, 2007, 2011) i quatre Jocs Olímpics d'Estiu.
El 17 de juliol de 2011 la selecció japonesa es va proclamar campió de la Copa de Món per primera vegada. La final va anar a la pròrroga amb un empat a 1 entre el Japó i els Estats Units. Abby Wambach va avançar la selecció estatunidenca amb un gol al minut 104, però Sawa va marcar el segon gol de l'empat al minut 117, quan quedaven només tres minuts perquè s'acabés la pròrroga, i el partit es va decidir als penals. Va ser el seu cinquè gol al Mundial i li va merèixer la Bota d'Or com a màxima golejadora. Va guanyar també la Pilota d'Or per a la millor jugadora del Mundial.
L'any 2012 va obtenir el premi a la millor jugadora de l'any que atorga la FIFA.

## Referències

* ↑ «Double delight for Sawa» (en anglès), 18-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 18 juliol 2011].
* ↑ «Japan's Homare Sawa is FIFA women's player of the year» (en anglès). BBC News, 10-01-2012.
# Quinzena de Cineastes

La Quinzena de Cineastes és una secció independent que es desenvolupa en el marc del Festival Internacional de Cinema de Canes. Va ser creada el 1969 pel gremi Société des réalisateurs de films després dels esdeveniments de Maig del 68 per motiu del qual es va cancel·lar el Festival de Canes i com a acció de solidaritat amb els treballadors que feien vaga.
La Quinzena de Cineastes exhibeix un programa de curtmetratges, llargmetratges i documentals de tot el món i ha permès descobrir nous talents com Michael Haneke, George Lucas, Ken Loach, els germans Dardenne, Spike Lee i Elena Martín.

## Direcció artística

La programació és supervisada per un director artístic. Aquest càrrec l'ocupa actualment Paolo Moretti que ha programat la Quinzena de Cineastes d'ençà el 2018.
* Pierre-Henri Deleau (1969–1999)
* Marie-Pierre Macia (1999–2003)
* Olivier Père (2004–2009)
* Frédéric Boyer (2009–2011)
* Édouard Waintrop (2012–2018)
* Paolo Moretti (2018- present)

## Referències

* ↑ «A new Artistic Director for the Directors' Fortnight» (en anglès). Quinzaine des cinéastes. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ «Quentin Tarantino, invitado de honor en la Quincena de Cineastas de Cannes» (en castellà). Cinemanía, 20-04-2023. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ Bradshaw, Peter. «Radicalism at Cannes? It's unlikely» (en anglès). the Guardian, 14-05-2007. [Consulta: 13 maig 2018].
* ↑ «Spike Lee, elegido de nuevo como presidente del jurado del Festival de Cannes» (en castellà). RTVE, 16-03-2021. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «'Creatura', d'Elena Martín, guardonada amb el premi a la millor pel·lícula europea de la Quinzena de Cineastes de Cannes». Vilaweb, 25-05-2023. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ Kohn, Eric «CANNES INTERVIEW: 10 Things You Should Know About New Directors Fortnight Artistic Director Edouard Waintrop» (en anglès). , 16-05-2012 [Consulta: 13 maig 2018].

## Bibliografia

* Pierre-Henri Deleau: La Quinzaine des réalisateurs à Cannes : Cinéma en liberté : 1969-1993 (Broché), Editions de La Martinière, 1993.
* Olivier Thévenin: Sociologie d'une institution cinématographique : La S.R.F. et la Quinzaine des réalisateurs (Broché), Paris: l'Harmattan, 2009, ISBN 2-296-09457-0

## Documental

* 40x15. Les Quarante Ans de la Quinzaine des Réalisateurs, dirigit per Olivier Jahan, 2008.
# Sant Pere del Castell de Paracolls

Sant Pere del Castell de Paracolls és l'antiga capella del Castell de Paracolls de la comuna de Campome, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situada en el Castell de Paracolls, a prop al nord de la torre mestra del castell, tancant pel nord el recinte sobirà del castell.

## Història

És una església poc documentada. Tan sols dues referències documentals, i, encara, una d'elles indirecta (s'hi anomena el Prat de Sant Pere). La indirecta és del 1299; la segona, del 1420, anomena explícitament la capella de Sant Pere del Castell.

## L'edifici

L'edifici consta d'una sola nau capçada a llevant per un absis semicircular lleugerament desviat cap al sud, respecte de l'eix de la nau. Les mides interiors de l'església són de 6,5 de llarg per 3,10 d'ample. El frontis de ponent del temple és enderrocat, mentre que la resta es manté força dempeus, tot i l'estat general d'abandonament que sofreix. La nau és coberta amb una volta de canó seguit, mentre que l'absis ho és amb volta de quart d'esfera. Un espai presbiteral curt cobert amb volta de canó. La façana occidental, esfondrada, és construïda sobre un doble arc de descàrrega rebaixat, molt ample, que cobreix la irregularitat de la roca on s'assenta l'església.
La porta original era a la façana meridional. Actualment està molt desfigurada pels espolis soferts. Exteriorment, l'arc superior és desaparegut, i només hi romanen els carreus ben escairats dels muntants de la porta. L'arc intern, conservat, és fet de petites dovelles curtes i amples, força ben escairades. L'única finestra conservada és la central de l'absis; de doble biaix, a l'interior és rectangular, amb una petita llinda que la corona, mentre que a l'exterior, la corona un arc de mig punt fet amb dovelles petites i curtes.
A l'interior del temple, en el mur nord, hi ha un gran nínxol obert en el gruix del mur, que sembla posterior a la resta de l'església, i s'hi poden veure força elements reaprofitats d'èpoques anteriors, com una base de columna de procedència desconeguda. L'aparell de l'església és majoritàriament del segle xi, amb alguns elements de finals del mateix segle o ja del XII barrejats amb els que són clarament anteriors.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan. «Campome: Sant Pere del Castell de Paracolls». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Becat, Joan. «27 - Campome». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 8. Sant Pere de Perecolls». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Campome». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Pere del Castell de Paracolls en els ortofotomapes de l'IGN
# Paragobiodon

Paragobiodon és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Paragobiodon echinocephalus (Rüppell, 1830)
* Paragobiodon lacunicolus (Kendall & Goldsborough, 1911)
* Paragobiodon melanosomus (Bleeker, 1852)
* Paragobiodon modestus (Regan, 1908)
* Paragobiodon xanthosoma (Bleeker, 1852)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Rüppell, W. P. E. S., 1828-1830. Atlas zu der Reise im nördlichen Africa. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. Atlas zu der Reise im nördlichen Africa. Fische des Rothen Meeres.: 1-141 + 3 pp., col. Pls. 1-35.
* ↑ Kendall, W. C. & Goldsborough, E. L., 1911. The shore fishes. A: Reports on the scientific results of the expedition to the tropical Pacific, in charge of Alexander Agassiz, by the U.S. Fish Commission steamer "Albatross," from August, 1899, to March, 1900, ... Núm. XIII. Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 26 (pt 7): 239-344, Pls. 1-7.
* 1 2 Bleeker, P., 1852. Nieuwe bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Ceram. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 3: 689-714.
* ↑ Regan, C. T., 1908. Report on the marine fishes collected by Mr. J. Stanley Gardiner in the Indian Ocean. The Transactions of the Linnean Society of London. Second Series. Zoology v. 12 (pt 3): 217-255, Pls. 23-32.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Frontera entre Síria i Jordània

La frontera entre Síria i Jordània té una extensió de 375 km. Va ser creada el 1921, amb l'establiment de l'Emirat de Transjordània. Separa les governacions siarianes (oest a este) de Quneitra, Daraa, As Suwayda, Rif Dimashq, Homs de les governacions (d'oest a est) jordanes d'Al Mafraq i Irbid. Passa per les proximitats de Basra (Síria).
Transcorre al sud dels Alts del Golan ocupats per Israel al llarg del riu Yarmuk i, cap a l'est, passa entre Ar Ramtha i Daraa a través del pas fronterer de Daraa i cap a el pas fronterer de Nasib a la carretera d'Amman-Damasc, i més enllà cap a 32° 18′ 40″ N, 36° 50′ 18″ E﻿ / ﻿32.3112°N,36.8382°E﻿ / 32.3112; 36.8382, on gira al nord-est, recorrent en línia recta a través del desert de Síria, que finalitza al trifini de Jordània-Síria-Iraq a 33° 22′ 29″ N, 38° 47′ 37″ E﻿ / ﻿33.3747°N,38.7936°E﻿ / 33.3747; 38.7936 passat el mar de Galilea.

## Referències

* ↑ "Syria Arxivat 2017-12-29 a Wayback Machine., CIA World Factbook

## Enllaços externs

* Jordan – Syria Boundary International Boundary Study, No. 94 – December 30, 1969
# Hamori (cràter)

Hamori és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -57.24 ° de latitud nord i 86.57 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 60 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el quinze d'octubre del 2015 i fa referència a Hamori, divinitat protectora de les fulles dels arbres de la mitologia japonesa.

## Referències

* ↑ "Hamori (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Hoplopagrus guentherii

Hoplopagrus guentherii és una espècie de peix de la família dels lutjànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 92 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja peixos i invertebrats del fons marí.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de Mèxic fins a Colòmbia.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc.

## Referències

* ↑ «Hoplopagrus guentherii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1995. Lutjanidae. Pargos. p. 1231-1244. A W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* 1 2 Allen, G.R., 1995.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Brogan, M.W., 1996. Larvae of the eastern Pacific snapper Hoplopagrus guntheri (Teleostei: Lutjanidae). Bull. Mar. Sci. 58(2):329-343.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Dominici-Arosemena, A. i M. Wolff, 2006. Reef fish community structure in the Tropical Eastern Pacific (Panamá): living on a relatively stable rocky reef environment. Helgol. Mar. Res. 60:287-305.
* ↑ López-Peralta, R.H. i C.A.T. Arcila, 2002. Diet composition of fish species form the southern continental shelf of Colombia. Naga, WorldFish Center Q. 25(3&4):23-29.
# Dia de la Poesia Catalana a Internet

El Dia de la Poesia Catalana a Internet, commemorat el 17 de març, és una iniciativa impulsada per la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) l'any 2011 per tal de donar visibilitat a la producció poètica en català.
Amb l'objectiu de promoure'n la vitalitat i qualitat, els lectors i escriptors publiquen versos, fotografies de poemes i articles sobre poesia catalana en les seves xarxes socials (com ara Twitter, Instagram, Facebook o TikTok), tot afegint-hi l'etiqueta #poesiacatalana. En anteriors edicions, se n'havien emprat d'altres, com #jollegeixo.
A Twitter, el projecte de literatura catalana LletrA, impulsat per la UOC i l'Institut Ramon Llull (IRL), convida els seus seguidors a publicar àudios amb poemes recitats. A més, el projecte posa a l'abast dels lectors una llista de recursos sobre poesia catalana a Internet.
Aquesta diada se celebra quatre dies abans del Dia Mundial de la Poesia (21 de març), creat per la UNESCO.

## Referències

* ↑ Noguera i Clofent, Laia. «#jollegeixo: Avui és el dia de la poesia catalana a Internet». Núvol, 15-03-2013. [Consulta: 16 març 2023].
* ↑ «Dia de la Poesia Catalana a Internet». Catorze, 16-03-2017. [Consulta: 16 març 2023].
* ↑ «Dia de la poesia catalana a internet: propostes poètiques en línia en temps de coronavirus». betevé, 17-03-2020. [Consulta: 16 març 2023].
* ↑ «Recursos sobre poesia catalana». LletrA. Universitat Oberta de Catalunya. [Consulta: 16 març 2023].
* ↑ «World Poetry Day» (en anglès). UNESCO. [Consulta: 16 març 2023].

## Enllaços externs

* Plantada, Esteve. «Deu poemes d'amor per celebrar el Dia de la poesia catalana a Internet». Nació Digital, 17-03-2018. Arxivat de l'original el 2023-03-16.
# Shane McMahon

Shane Brandon McMahon (15 de gener de 1970), és un executiu i ocasional lluitador professional estatunidenc, que treballa a la marca a l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE). Shane és fill de Vince McMahon i germà de Stephanie McMahon.

## Carrera

En el Wrestlemania 32 va lluitar en un Hell in a cell match contra The Undertaker. Va perdre el combat però tot i això el seu pare li va donar el control de Raw.
El 2016, quan Raw i SmackDown es van separar, ell i Daniel Bryan es van convertir en els mànagers generals de SmackDown Live.
Va formar part de l'equip SmackDown Live durant l'edició de Survivor Series 2016 i 2017. A finals de 2016 va iniciar un feu amb Kevin Owens amb el qui va luitar a Hell in a cell. Va perdre per culpa de la interferència de Sami Zayn.
Apareix cada dimarts en el programe de SmackDown Live.

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)