OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cinema Mundial

* Per a altres significats, vegeu «Cinema Mundial (la Bisbal d'Empordà)».
El Cinema Mundial era un edifici al municipi d'Igualada (Anoia) catalogat en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Era un edifici d'una sola planta resolt amb un cert monumentalisme classicista. La façana estava formada per cinc obertures separades per pilastres. Les tres obertures centrals eren d'arc de mig punt i les laterals eren de llinda. La façana estava coronada amb una barana balustrada. Aquest cinema va ser inaugurat l'any 1923. Tenia una capacitat de 1.402 localitats. Tenia a més de la sala de projeccions un cafè per a dues-centes persones assegudes.

## Referències

* 1 2 «Cinema Mundial». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Claire Lavogez

Claire Lavogez és una centrecampista de futbol internacional des del 2014 per França, amb la qual ha jugat un Mundial i uns Jocs Olímpics, arribant als quarts de final en totes dues competicions. Amb la selecció va guanyar el Baló de Bronze al Mundial sub-20 2014, on França va ser tercera.
Actualment juga al Olympique Lió, amb el qual ha guanyat la Lliga de Campions.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols |
| 09/10 | US Gravelines |
| 10/11 | FCF Hénin-Beaumont |
| 11/12 - 14/15 | Montpellier HSC |
| 15/16 - act. | Olympique Lió | 1 Lliga de Campions, 1 Lliga, 1 Copa |

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-10-19. [Consulta: 14 octubre 2016].
* ↑ UEFA
# Roslyn (Washington)

Roslyn és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.017 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roslyn tenia 1.017 habitants, 467 habitatges, i 249 famílies. La densitat de població era de 82,3 habitants per km².
Dels 467 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 46,5% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.313 $ i la renda mediana per família de 45.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.379 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 18.412 $. Aproximadament el 8,2% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roslyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roslyn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Sagalés (Oristà)

Sagalés és una casa d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici originàriament de planta rectangular i planta baixa més dos pisos, al qual se li han anat afegint diversos cossos regulars donant lloc a un conjunt complex. Coberta a dos vessants amb el carener paral·lel a la façana principal.
Murs construïts amb pedres irregulars lligades amb morter, queden restes d'arrevossat. Els murs al descobert deixen entreveure diferents etapes de construcció.
Portal d'entrada adovellat i finestres amb llinda de pedra picada, una de les quals conté una creu gravada.

## Història

En el fogatge fet a Oristà el 1553, conservat a l'Arxiu de la Corona d'Aragó, es fa esment del nom de Joan Solà de Sagalers, nom que posteriorment adoptarà la Casnova de Solà de Sagalés.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sagalés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Sagalassos

Sagalassos (en llatí Sagalassus, en grec antic: Σαγαλασσός), era una important ciutat i fortalesa prop de la frontera del nord-oest de Psídia, o segons Estrabó, vora la frontera d'Isàuria. Claudi Ptolemeu diu que era a Lícia, però és un error.
Alexandre el Gran la va conquerir per assalt després d'haver derrotat als pisidis, que es van trobar amb l'agressor vora de la ciutat, segons Flavi Arrià.
Sota els romans, Titus Livi explica que era una ciutat fortificada situada en una plana fèrtil on es produïen tota mena de cultius, i diu que els seus habitants eren els més valents de tots els pisidis. Vora la ciutat hi va passar Manlius, que no la va ocupar, però sí que va assolar el territori i va obligar els seus habitants a pagar un tribut de 50 talents, 20.000 medimmi de blat i la mateixa quantitat de civada.
Estrabó diu que va ser una de les ciutats més importants quan va passar a domini del tetrarca Amintes de Galàcia cap a l'any 38 aC i després, quan Amintes va morir assassinat, va ser incorporada juntament amb Galàcia a una nova província romana. En l'època cristiana, era una de les seus episcopals de Pisídia.
Les ruïnes de la ciutat, situades a l'actual poblet d'Aglasoun, consisteixen en restes de les muralles, un teatre ben conservat, algunes escultures de pedra, sepulcres a la muntanya, les restes d'algun edifici, columnes, i damunt d'un turó restes d'antics edificis en el que se suposa que seria l'acròpoli.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sagalassus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 abril 2021].
# Sagamia geneionema

Sagamia geneionema és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó i Corea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Horinouchi, M. i M. Sano, 2000. Food habits of fishes in a Zostera marina bed at Aburatsubo, central Japan. Ichthyol. Res. 47(2):163-173.
* ↑ Shinohara, G., Y. Sato i K. Matsuura, 2000. Coastal fishes of Ishima Island, Tokushima, Japan. Mem. Nat. Sci. Mus. Tokyo 33:175-186.
* ↑ An, Y.R. i S.H. Huh, 2002. Species composition and seasonal variation of fish assemblage in the coastal water off Gadeok-do, Korea. J. Korean Fish. Soc. 35(6):715-722.
* ↑ Huh, S.H. i Y.R. An, 2000. Species composition and seasonal variation of fish assemblage in the coastal water off Gadeok-do, Korea. J. Korean Fish. Soc. 33(4):288-301.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Ruptura uterina

La ruptura uterina és quan la paret muscular de l'úter es trenca durant l'embaràs o el part. No sempre hi ha símptomes, inclosos el dolor clàssic, el sagnat vaginal o un canvi en les contraccions. Pot ocasionar la incapacitat o la mort de la mare o del nadó.
Els factors de risc inclouen el part vaginal després d'una cesària, altres cicatrius uterines, distòcia, inducció del part, traumes i consum de cocaïna. Tot i que normalment es produeix una ruptura durant el part, pot ocórrer ocasionalment abans de l'embaràs. Es pot sospitar el diagnòstic quan hi ha una caiguda de la freqüència cardíaca ràpida del nadó durant el part. La dehiscència uterina és una afecció menys greu en què només hi ha una separació incompleta d'una vella cicatriu.
El tractament implica una cirurgia ràpida per controlar el sagnat i el part del nadó. Pot ser necessària una histerectomia per controlar el sagnat. Es poden donar transfusions de sang per substituir la pèrdua de sang. En general, es recomana a les dones que han tingut una ruptura prèvia a realitzar una cesària en els embarassos posteriors.
Les taxes de ruptura uterina durant el part vaginal després d'una cesària anterior, feta per la tècnica típica, s'estima en el 0,9%. Les taxes són més grans entre aquelles que han tingut múltiples cesàries anteriors o un tipus atípic de secció en la cesària. En aquelles que tenen cicatrius uterines, el risc durant un part vaginal és d'aproximadament 1 per 12.000. El risc de mort del nadó és aproximadament del 6%. Les dones de països en desenvolupament semblen afectades més sovint i amb pitjors resultats.

## Referències

* 1 2 3 4 Murphy, DJ «Uterine rupture.». Current Opinion in Obstetrics & Gynecology, 18, 2, 01-04-2006, pàg. 135–40. DOI: 10.1097/01.gco.0000192989.45589.57. PMID: 16601473.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 Toppenberg, KS; Block WA, Jr «Uterine rupture: what family physicians need to know.». American Family Physician, 66, 5, 01-09-2002, pàg. 823–8. PMID: 12322775.
* ↑ Lang, CT; Landon, MB «Uterine rupture as a source of obstetrical hemorrhage.». Clinical Obstetrics and Gynecology, 53, 1, 01-03-2010, pàg. 237–51. DOI: 10.1097/GRF.0b013e3181cc4538. PMID: 20142660.
* 1 2 Mirza, FG; Gaddipati, S «Obstetric emergencies.». Seminars in Perinatology, 33, 2, 01-04-2009, pàg. 97–103. DOI: 10.1053/j.semperi.2009.01.003. PMID: 19324238.
* ↑ Larrea, NA; Metz, TD «Pregnancy After Uterine Rupture.». Obstetrics and Gynecology, 131, 1, 01-01-2018, pàg. 135–137. DOI: 10.1097/AOG.0000000000002373. PMID: 29215521.
* ↑ Berhe, Y; Wall, LL «Uterine rupture in resource-poor countries.». Obstetrical & Gynecological Survey, 69, 11, 01-11-2014, pàg. 695–707. DOI: 10.1097/OGX.0000000000000123. PMID: 25409161.
# Rochelle (Illinois)

Rochelle és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 9.424 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rochelle tenia 9.424 habitants, 3.688 habitatges, i 2.415 famílies. La densitat de població era de 487,1 habitants/km².
Dels 3.688 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.984 $ i la renda mediana per família de 46.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.890 $ mentre que les dones 25.058 $. La renda per capita de la població era de 18.139 $. Aproximadament el 7,6% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rochelle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rochelle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Romanogobio tenuicorpus

Romanogobio tenuicorpus és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Poden assolir fins a 16 cm de longitud total. Es troba a Mongòlia i al riu Amur.

## Referències

* ↑ Mori, T. «The fresh water fishes of Jehol». A: Report of the first scientific expedition to Manchoukuo (en anglès, japonès), 1934, p. 1-28 + 1-61, Pls. 1-21..
* ↑ Froese, Rainer; Sampang-Reyes, Arlene G. «Romanogobio tenuicorpus (Mori, 1934) Amur whitefin gudgeon» (en anglès). FishBase.
* ↑ Bogutskaya, Nina G.; Naseka, Alexander M. Круглоротые и рыбы озера Ханка (система реки Амур): аннотированный список видов с комментариями по их таксономии и зоогеографии региона [Ciclostòmats i peixos de la zona de drenatge del llac Khanka (conca del riu Amur). Una llista de anotada amb comentaris sobre taxonomia i zoogeografia de la regió] (en rus). Moscou: Institut zoològic de l'Acadèmia rus de les Ciències, 1996., p. 89.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William; van der Laan; Fricke, Ron. «Eschmeyer's Catalog of Fishes». California Academy of Sciences.
# Romanones (Guadalajara)

Romanones és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Valfermoso de Tajuña, Irueste, Tendilla, Armuña de Tajuña i Horche.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Hipofosfatèmia

La hipofosfatèmia és un trastorn electrolític en què hi ha un nivell baix de fosfat a la sang. Els símptomes poden incloure debilitat, dificultat per respirar i pèrdua de la gana. Les complicacions poden incloure convulsions, coma, rabdomiòlisi o afebliment dels ossos.
Les causes inclouen alcoholisme, realimentació en persones amb malnutrició, recuperació de cetoacidosi diabètica, cremades, hiperventilació i determinats medicaments. També pot ocórrer en el context de l'hiperparatiroïdisme, l'hipotiroïdisme i la síndrome de Cushing. Es diagnostica a partir d'una concentració de fosfat en sang menor a 0,81 mmol/L (2,5 mg/dL). Quan els nivells són inferiors a 0,32 mmol/L (1,0 mg/dL) es considera greu.
El tractament depèn de la causa subjacent. El fosfat es pot administrar per via oral o per injecció en una vena. La hipofosfatèmia es produeix en aproximadament el 2% de les persones a l'hospital i el 70% de les persones a la unitat de cures intensives (UCI).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Hypophosphatemia». Merck Manuals Professional Edition. [Consulta: 28 octubre 2018].
* ↑ Adams, James G. Emergency Medicine: Clinical Essentials (Expert Consult - Online and Print) (en anglès). Elsevier Health Sciences, 2012, p. 1416. ISBN 978-1455733941.
* ↑ Yunen, Jose R. The 5-Minute ICU Consult (en anglès). Lippincott Williams & Wilkins, 2012, p. 152. ISBN 9781451180534.
# T6

El projecte T6 fou un projecte educatiu de dramatúrgia catalana i laboratori cultural impulsat i coordinat pel Teatre Nacional de Catalunya. Va néixer durant la temporada escènica 2002-2003 de la mà de Sergi Belbel i Coslado, amb la finalitat d'incorporar cinc artistes per temporada amb l'estatus d'autors residents a canvi de les seves reflexions sobre l'actualitat i la visió del món.
La iniciativa ha estat considerada com un dels projectes més innovadors i necessaris per a la renovació conceptual i generacional del teatre català i per a facilitar l'accés dels nous talents en la dramatúrgia i la dansa a Catalunya a l'inici del segle xxi. La seva activitat es dugué a terme fins al 2013 a la Sala Tallers del TNC, moment en què es va discontinuar per manca de pressupost durant les retallades econòmiques derivades de la recessió global 2008-2012.

## Finalitat

Durant aquest procés, el T6 revertí l'aïllament dels autors a partir de reunions periòdiques i activitats comunes entre els seus autors residents, de manera que podien fiscalitzar el seu progrés mútuament i rebre certa seguretat cultural —assegurant-ne un resultat en què el text de l'obra era finalment representat, remunerat i becat. A l'inici, els autors escrivien una sola obra i més endavant, d'ençà de la temporada 2009, van passar a escriure'n dues (amb diferències entre el període de participació dels autors residents) i amb unes beques aproximades de 4.500 € aportades per la Societat General d'Autors i Editors espanyola.

## Referències

* ↑ «El TNC obre la Sala Tallers a la crítica contra la violència als Estats Units de Neil LaBute». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 09-01-2003. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «T6, un projecte de Belbel». Nació Digital, 30-06-2009. [Consulta: 8 juliol 2021].
* 1 2 George, 2010, p. 182-183.
* ↑ Feldman, 2009, p. 315.
* ↑ «El TNC tancarà la Sala Tallers durant dos anys - 25 gen 2013». El Punt Avui, 25-01-2013. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «La Sala Tallers del TNC estrena "Groenlàndia", la darrera obra del projecte T6 d'ajuda a la dramatúrgia». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 13-02-2013.
* 1 2 Ginart, Belén «El nuevo proyecto T6 del TNC, de ayuda a la dramaturgia actual, arrancará la próxima temporada» (en castellà). El País [Barcelona], 22-12-2005.

## Bibliografia

* Feldman, Sharon G. In the eye of the storm : contemporary theater in Barcelona (en anglès). Lewisburg: Bucknell University Press, 2009. ISBN 978-0-8387-5851-9.
* George, David J. Sergi Belbel and Catalan theatre : text, performance and identity (en anglès). Woodbridge, Suffolk: Tamesis, 2010. ISBN 978-1-84615-919-0.

## Enllaços externs

* Espai dedicat al T6 al web oficial del Teatre Nacional de Catalunya
# Qajar

«'Qajar ,Kajir, Qadjar o Qajar'» té aquests significats:
* Qajar (tribu), tribu turcmana de l'Iran
* Dinastia qajar, nissaga tribal que va governar Pèrsia del 1794 al 1925.
# José Enrique Monterde

José Enrique Monterde Lozoya (Barcelona, 1953) és professor de Teoria de l'Art i Història del cinema al Departament d'Història de l'Art de la UB i a l'ESCAC. President de l'ACCEC i membre del consell de redacció de Cahiers du cinéma Espanya, després d'haver col·laborat en altres revistes com Dirigido por..., Archivos de la Filmoteca i Nosferatu. També és autor de diversos llibres sobre història del cinema espanyol, les relacions entre Cinema i Història, els "nous cinemes" europeus, etc., com també monografies sobre Bernardo Bertolucci i Martin Scorsese.

## Referències

* ↑ «José Enrique Monterde». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Kelyanita

La kelyanita és un mineral de la classe dels halurs. Anomenat així per la seva localitat tipus (riu Kelyana, Buriàtia, Rússia).

## Característiques

La kelyanita és un halur de fórmula química (Hg₂$^+$)₆Sb$^{3+}$BrCl₂O₆. Cristal·litza en el sistema monoclínic. A vegades es troba formant hàbits granulars, tot i que normalment es troba anhèdric o subhèdric en matriu. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kelyanita pertany a «03.DD: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Hg» juntament amb els següents minerals: eglestonita, kadyrelita, poiarkovita, hanawaltita, terlinguaïta, pinchita, gianel·laïta, mosesita, kleinita, tedhadleyita, vasilyevita, terlinguacreekita, aurivilliusita i comancheïta.

## Formació i jaciments

Es forma en zones d'oxidació en complexos minerals formats principalment per estibina i cinabri.

## Referències

* ↑ «Kelyanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Kelyanite» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* American Mineralogist (1983): 68: 1248-1249.
* Pervukhina, N.V., et al. (2007): The crystal structure of kelyanite: American Mineralogist 93,1666-1669.
# Kel·lyïta

La kel·lyïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la caolinita-serpentina. Rep el nom en honor de William Crowley Kelly (1929-), professor del Departament de Geologia i Mineralogia de la Universitat de Michigan, per les seves contribucions a l'estudi de dipòsits minerals a tot el món.

## Característiques

La kel·lyïta és un silicat de fórmula química Mn₂$^{2+}$Al(AlSiO₅)(OH)₄. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kel·lyïta pertany a «09.ED: Fil·losilicats amb capes de caolinita, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: dickita, caolinita, nacrita, odinita, hal·loysita, hisingerita, hal·loysita-7Å, amesita, antigorita, berthierina, brindleyita, caryopilita, crisòtil, cronstedtita, fraipontita, greenalita, lizardita, manandonita, nepouïta, pecoraïta, guidottiïta, al·lòfana, crisocol·la, imogolita, neotocita, bismutoferrita i chapmanita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Bald Knob, a la localitat de Sparta, al comtat d'Alleghany (Carolina del Nord, Estats Units). També ha estat descrita al Canadà, Gal·les, Romania, Rússia, el Japó i la República Popular de la Xina.

## Referències

* ↑ «Kellyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juny 2019].
# Kelvinator (equip ciclista)

L'equip Kelvinator va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir la temporada 1968. Va estar dirigit pels exciclistes Ercole Baldini i Silvano Ciampi.

## Principals resultats

* GP Vaux: Vincent Denson (1968)
* Giro del Belvedere: Lucillo Lievore (1968)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 1 participacions (1968)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilla i resultats a firstcycling.com
* Plantilla a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilla i resultats a cyclebase.nl
# Keenesburg

Keenesburg és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 855 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Keenesburg tenia 855 habitants, 300 habitatges, i 234 famílies. La densitat de població era de 589,5 habitants per km².
Dels 300 habitatges en un 41% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,3% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 11,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.417 $ i la renda mediana per família de 43.864 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.682 $ mentre que les dones 27.188 $. La renda per capita de la població era de 17.022 $. Entorn del 5% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Keenesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Keenesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].