OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reading (Kansas)

Reading és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 247 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Reading tenia 247 habitants, 92 habitatges, i 63 famílies. La densitat de població era de 454,1 habitants/km².
Dels 92 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,2% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 34,4% entre 25 i 44, un 16,6% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 29.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.750 $ mentre que les dones 25.536 $. La renda per capita de la població era d'11.673 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Reading». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Reading». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# La Roca de Janoi

La Roca de Janoi és una font del terme municipal de Castell de Mur, en territori de la vila de Guàrdia de Noguera, de l'antic municipi de Guàrdia de Tremp, al Pallars Jussà.
És a 522 msnm, a l'esquerra del barranc de Mur, a la part baixa de la Solana del Castell, al nord de Guàrdia de Noguera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Irlassos

Irlassos és un indret del terme municipal de Talarn, al Pallars Jussà.
Aquesta partida està situada al sud i a tocar de l'Acadèmia General Bàsica de Suboficials, a l'extrem nord-oest del terme municipal. És al nord de la llau de les Maçanes i al nord-oest de la partida de Mananers. Forma un coster que davalla des de la plataforma on hi ha el campament militar cap a la llau de les Maçanes, al fons de la vall.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Moment

* Aquest article tracta sobre el moment en física. Vegeu-ne altres significats a «Moment (desambiguació)».
En física, el terme moment es pot referir a diferents conceptes:
* El moment d'una força (sovint abreviat moment) és la tendència d'una força a torçar o fer girar un objecte. Vegeu parell de forces.
** El braç de moment és una mesura utilitzada per calcular moments de forces.
* El principi dels moments postula que si un objecte està en equilibri la suma dels moments aplicats en sentit horari ha de ser la mateixa que la dels moments aplicats en sentit antihorari.
* Un moment pur és un tipus especial de moment de força.
* El moment d'un vector és una generalització del moment de força. El moment M d'un vector B respecte al punt A és
       $\mathbf {M_{A}} =\mathbf {r_{AB}} \times \mathbf {B}$
    on
       $\mathbf {r_{AB}}$ és el vector des del punt A a la posició on la quantitat B és aplicada.
       × representa el producte vectorial dels vectors.
    Llavors M pot ser anomenada com "el moment M respecte l'eix que passa pel punt A" o, simplement, "el moment M al voltant d'A". Si A és l'origen normalment s'omet A i simplement es diu "moment".
    Quan B és la força, el moment de força és el parell, tal com es defineix més amunt.
* El moment d'inèrcia ($I=\sum mr^{2}$) és anàleg a la massa en discussions de moviment rotacional.
* El moment angular ($L=I\omega \!$) és l'anàleg rotacional de la quantitat de moviment.
* El moment magnètic ($\mathbf {\mu } =I\mathbf {A}$) és un moment dipolar que mesura la força i direcció d'una font magnètica.
* El moment dipolar elèctric és un moment de dipol que mesura la diferència de càrrega i direcció entre dues o més càrregues. Per exemple, el moment elèctric de dipol entre una càrrega -q i una càrrega q separades per una distància d és $\mathbf {p} =q\mathbf {d}$.
Viccionari
# Rossinyol de Sharpe

El rossinyol de Sharpe (Sheppardia sharpei) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) endèmica de les muntanyes de l'Àfrica oriental. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits i els matollars de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Sharpe fa referència a Richard Bowdler Sharpe (1847-1909), ornitòleg britànic.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «rossinyol de Sharpe». Diccionari dels ocells del món TERMCAT. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 702. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sharpe's Akalat. Sheppardia sharpei» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ Shelley, George Ernest «Callene sharpei, n. sp.». Bulletin of the British Ornithologists' Club, vol. 13, 97, 1903, pàg. 60.
# Daily Star

«Daily Star» té aquests significats:
# Inekaren

Inekaren és una organització revolucionària fundada el 22 de desembre de 2008 a les illes Canàries.
Inekaren té dos objectius principals, la revolució nacional per assolir la independència d'Espanya i la revolució social. L'organització es defineix com: Independentista, socialista, anticapitalista, antifeixista, ecologista, nacionalista i pro amazigh.
Inekaren cerca una educació igual per a tothom i ha promogut activitats cap aquest objectiu tant a la Universitat de La Laguna com en altres llocs.
Inekaren va ingressar al congrés mundial Amazigh el gener de 2013.

## Referències

* ↑ «Inekaren site». Arxivat de l'original el 2024-05-29. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Interview in Amazigh digital news». Arxivat de l'original el 2013-01-26. [Consulta: 10 juliol 2012].
* ↑ Rebelion - Jornadas sobre "Independencia y socialismo"
* ↑ Jornadas Independencia y Socialismo 2012
* ↑ Jornadas: Independencia y socialismo - Xornal de Galicia
* ↑ «Bañaderos acoge las II Jornadas «Independencia y socialismo»». Arxivat de l'original el 2013-02-17. [Consulta: 30 gener 2013].
# Inenek-Inti

Inenek-Inti (Jnn-k [ˁ=j], "[El meu] Ka perdura"?) va ser una reina egípcia de la VI Dinastia. Era una de les esposes del faraó Pepi I.
Inenek en jeroglífic :

## Títols

Els títols coneguts d'Inenek són els següentsː
* Princesa hereditària (iryt-p`t)
* Primera en l'Elit (ḥ`tit-p`t)
* Dona del Rei (hmt-niswt)
* Dona del Rei, la seva estimada (ḥmt-niswt mryt.f)
* Filla de Merehu (z3t-Mrḥw)
* Filla de Geb (z3t-Gb)
Els egiptòlegs creuen, per la seva titulatura, que Inenek hauria estat la reina principal de Pepi I durant almenys la primera part del seu regnat. Entre els seus càrrecs hi ha el molt inusual de djati en una reina, el que reforça aquesta teoria. Marques de picapedrer en alguns blocs trobats a la piràmide del rei, que identificaven a les quadrilles d'obrers i els encarregats de les obres (també trobades a les pedreres i d'altres piràmides, incloent la gran piràmide de Gizeh) també la nomenen com l'arquitecta de l'obra; això pressuposaria que el rei Pepi va encarregar a la seva esposa la supervisió de la construcció del monument.

## Tomba

Inenek-Inti va ser enterrada en una piràmide a Saqqara. La seva piràmide forma part del complex piramidal del seu marit Pepi I. Aquest complex està situat a l'oest del de la reina Nubuenet. És possible que Inenek-Inti fos una mica més important que Nubuenet, ja que la seva piràmide i el seu temple mortuori són lleugerament més grans que els de Nubuenet.
El complex d’Inenek-Inti està envoltat per un mur perimetral. El seu temple mortuori va ser construït de manera que l'edifici tombés per una cantonada. El temple mortuori incloïa un petit vestíbul amb pilars i un pati obert amb diverses taules d'ofrena.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004.
* ↑ Grajetzki, 2005.
* ↑ Dobrev, 1998.
* ↑ Verner, 2001.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dobrev, Vassil «Les marques sur pierres de construction de la necrópole de Pepi Ier. Étude prosoprographique». Bulletin d'Institute Français d'Archéologie Orientale, 96, 1998, pàg. 103-142. ISSN: 0255-0962.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
* Verner, Miroslav. The Pyramids: The Mystery, Culture, and Science of Egypt's Great Monuments (en anglès). Nova York: Grove Press, 2001. ISBN 0-8021-3935-3.

## Enllaços externs

* Família de Pepi I. (alemany)
# Ignasi Vidal i Bennàsar

Ignasi Vidal i Bennàsar (Palma, Mallorca, segle XIX - 8 de gener de 1907) fou un polític mallorquí. Participà activament en la revolució de 1868 i fou membre de la Junta Revolucionària a les Illes Balears. El 1869, juntament amb Guillem Miró Piquer, Vicenç Móra Capellà, Joaquim Quetglas Bauzà, Miquel Quetglas i Bauzà i Antoni Villalonga Pérez, va fundar la secció mallorquina del Partit Republicà Democràtic Federal, amb el qual fou nomenat alcalde segon de Palma de 1869 a 1873 i diputat a Corts pel districte de Palma a les eleccions generals espanyoles d'abril de 1872.
Després de la restauració borbònica intentà refer el Partit Federal amb Antoni Villalonga Pérez, però finalment fou convençut per Nicolás Salmerón i acabà el 1896-1899 com a cap a les Illes Balears del Partit Republicà Centralista.

## Referències

* ↑ «Necrología». La tarde : diario independiente, de noticias y avisos: Año V Número 1248, 10-01-1907, pàg. 3.

## Enllaços externs

* «Ignasi Vidal i Bennàsar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Ipso iure

Ipso iure o ipso jure és una locusió llatina que pot traduir-se com «per virtut del dret» o «de ple dret». Es considera oposada a l'expressió ipso facto, que es pot traduir com «per virtut del fet». També s'utilitza com un adverbi.

## Ús

En l'àmbit jurídic, l'expressió ipso iure serveix per a referir-se a una conseqüència jurídica que es produeix sense necessitat que ocorri un fet o acte, sinó pel mateix Dret.
Per això, aquesta expressió serveix per a descriure a aquells efectes que es produeixen sense requeriment o instància de part, i que els produeix la mateixa norma jurídica. Per exemple, en el cas que un acte sigui nul, la nul·litat es produeix ipso iure, sense necessitat que ningú la sol·liciti. Mentre que l'anul·labilitat ha de ser sol·licitada per la part que se sent perjudicada, pel que es produeix ipso facto.

## Referències

* ↑ ipso jure. CollinsDictionary.com. Collins English Dictionary - Complete & Unabridged 11th Edition. Retrieved October 09, 2012.

## Vegeu també

* Llatinisme
* Locució llatina
# Isakhel

Isakhel (també Isa Khel) és una ciutat del districte de Mianwali, al Panjab, Pakistan, capital del tehsil del mateix nom. La població el 1901 era de 7.630 habitants. El 1998 la població era de 14.998 habitants.
Fou fundada el 1830 per Ahmad Khan, ancestre dels kans Isa Khel dels Niazai. El nom el va agafar de Shah Isa Khel, un mestre de religió, els descendents del qual encara viuen a la ciutat. La municipalitat fou creada el 1875. Fou capital del districte de Bannu fins al novembre de 1901 quan es va crear la [Província de la Frontera del Nord-oest] i Bannu hi fou inclosa sense el tehsil d'Isakhel que va passar al nou districte de Mianwali al Panjab.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Official site Arxivat 2009-08-21 a Wayback Machine.
# Institut Supérieur de l'Aéronautique et de l'Espace

L'Institut Supérieur de l'Aéronautique et de l'Espace (ISAE), és el nom en francès de l'escola d'enginyeria aeroespacial francesa (Grande école) a Tolosa, França. Forma part de la Universitat de Tolosa i la Aerospace Valley. És el resultat de l'anomenat "acostament" (fusió) entre SUPAERO i ENSICA. La fusió es va dur a terme l'estiu del 2007. L'objectiu d'aquesta mesura era reduir les despeses econòmiques que suposaven al Ministeri francès de Defensa (ambdues depenien d'aquest organisme), mitjançant la concentració en un sol lloc de tots els seus recursos i mitjans. La qualitat educativa de l'escola és reconeguda arreu i els lligams de l'escola amb les empreses dels sectors aeronàutics i espai són molt forts.

## Vegeu també

* www.isae.fr (pàgina web oficial)
# Jaktorów

Jaktorów és un municipi al comtat de Grodzisk Mazowiecki, Voivodat de Masòvia, al centre est de Polònia. És la seu del gmina (districte administratiu) anomenat Gmina Jaktorów. Es troba aproximadament a 8 km a l'oest de Grodzisk Mazowiecki i a 37 km al sud-oest de Varsòvia. El poble té una població de 910 habitants.
Els darrers urs registrats (Bos taurus primigenius), una femella morta el 1627, va ser en un bosc de Jaktorów. També anomenats urus (en polonès tur), els urs eren els avantpassats del bestiar domèstic, que habitaven Europa, Àsia i el nord d'Àfrica. El crani de l'últim exemplar registrat va ser robat posteriorment per l'exèrcit suec durant la invasió sueca de Polònia (1655–1660) i ara es troba a Livrustkammaren a Estocolm.

## Referències

* ↑ «Central Statistical Office (GUS) - TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)» (en polonès), 01-06-2008.
* ↑ Emanuelsson, Urban; Petersson, Maria. Formas. Europeiska kulturlandskap: hur människan format Europas natur (en suec), 2009. ISBN 9789154059775 [Consulta: 20 maig 2021].
# Issacar

Segons el Gènesi, Issacar (en hebreu יששכר בן-יַעֲקֹב Yiśśâkār ben Yahăqōb) és el novè dels dotze fills de Jacob. La seva mare era Lia. Fou el patriarca de la Tribu d'Issacar, una de les tribus d'Israel.
Un dia, juntament amb els seus germans envejosos de Josep, el vengueren a un mercader d'esclaus ismaelita que anava a Egipte i digueren al seu pare que havia estat mort per una fera.
Quan arribaren temps de sequera, baixà amb els seus germans a Egipte per comprar aliments. Allà es toparen amb el regent del país, qui els confessà que era el seu germà Josep i els perdonà a tots. Aleshores la família s'instal·là a Egipte. Issacar morí a l'edat de 122 anys.
Segons el Gènesi, els seus fills foren Tolà, Puvà, Job i Ximron.
Segons el Llibre de Jasher, Issacar es casà amb Arida i tingué diversos fills:
* Tolà, (del qual van ser comptats en temps de David, vint-i-dos mil sis-cents guerrers valents) que fou pare de:
** Uzí, pare de:
*** Izrahià, (els descendents del qual sumaven trenta-sis mil homes en temps del Rei David), fou pare de:
**** Micael
**** Obadià
**** Joel
**** Ixià
** Refaià
** Jeriel
** Jahmai
** Ibsan
** Xemuel
* Puvà o Puà
* Job o Jaixub
* Ximron

## Referències

* ↑ «Issacar | enciclopèdia.cat». [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ «Issachar | Hebrew tribe» (en anglès). [Consulta: 3 març 2019].

## Vegeu també

* Tribu d'Issacar
# Jesús Blanco

«Jesús Blanco» té aquests significats:
* Jesús Blanco Villar, ciclista
* Jesús Blanco (dibuixant), Dibuixant català nascut a Barcelona el 1919.
# Jesse Klaver

Jesse Feras Klaver (Roosendaal, 1 de maig del 1986) és un polític neerlandès de l'Esquerra Verda. Des del 2010 és membre de la Tweede Kamer i des del 12 de maig del 2015 cap de llista. Abans fou president de la secció jove de la Federació Nacional de Sindicats Cristians.
# Jesse Isa Khan de Kakhètia

Jesse de Kakhètia (mort l'any 1615) fou un anti-rei musulmà de Kakhètia sota el nom d'Isa Khan del 1614 al 1615.

## Biografia

Jessé era el fill del príncep Jordi, executat el 12 de 12 amb el seu pare el rei Alexandre II de Kakhètia per Constantí I de Kakhètia (que era el seu germà petit).
Jesse es va convertir a l'islam sota el nom d'«Isa Khan», i fou nomenat pel seu sogre el xa safàvida Abbas I el Gran com a rei de Kakhètia el 1614 en detriment del seu cosí germà, Teimuraz I de Kakhètia, el fils de David I de Kakhètia, al que va deposar.
Encara que el rei musulmà disposava d'un exèrcit de 15 000 perses, fou vençut i mort el 1615 per Teimuraz I, que va recuperar el tron.

## Matrimoni i descendència

Jessé Isa Khan es va casar l'any 1583 amb la princesa persa Zubaida Khatun, una filla del xa Abbas I, de la qual va tenir una filla, Janbanu Begum que es va casar el 1626 amb Simó II de Kartli.

## Fonts

* Alexandre Manvélichvili, Histoire de la Géorgie, Nouvelles Éditions de la Toison d'Or, Paris, 1951, p. 288.
* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 162-163.
# Joan Tharrats Pascual

Joan Tharrats Pascual, que va usar pseudònims com a T.P. Bigart (Barcelona, 19 de març de 1958) és un professor de Ciències de la Comunicació a la Universitat Ramon Llull, a més de guionista de còmic i televisió. És nebot del pintor Joan Josep Tharrats i germà del dibuixant Tha, formant amb ells i acompanyat també de Francisco Mir i Josep María Sirvent va constituir el col·lectiu Quatricomía 4.
Joan Tharrats Pascual és veí del barri barceloní de Gracia. Malgrat el seu interès inicial per la Microbiologia o la Filosofia, acabà llicenciant-se en Psicologia. Mentre feia un estudi sobre els papiones en captivitat en el Zoo de Barcelona, va començar a col·laborar amb el seu germà Joseph August, que llavors treballava per "TBO 2000", escrivint-li els guions d'Ergo (1978). Va dirigir la revista "Primeras Noticias", on va tornar a col·laborar amb Tha. En la dècada dels anys vuitanta, tots dos van publicar a la revista El Jueves les sèries Ciclo XXI i Qué gente!. Al costat de Rafa Vaquer va crear a Johnny Roqueta en 1982. Cap a 1988 va abandonar el seu pseudònim i va seguir escrivint Absurdus Delirium per a la revista francesa Fluide Glacial.

## Obra

* 1978 Ergo, amb dibuixos de Tha, per a "TBO"
* 1979 El Troglodita, amb dibuixos de Tha, per a "Primeras Noticias"
* 1981 Ciclo XXI, amb dibuixos de Tha, per "El Jueves"
* 1982 Qué gente!, amb dibuixos de Tha, per "El Jueves"
* 1982 Johnny Roqueta, amb dibuixos de Rafa Vaquer per a "Cul de Sac"
* 1984 El miércoles mercado, al costat de Francisco Mir, Sirvent i Tha, per "El Jueves"
* 1984 Absurdus Delirium, amb dibuixos de Tha, per a "Fluide Glacial"
* 1996 Personal Digital, amb dibuixos de Tha, per a "PCFormat".

### Com a guionista de televisió

* 1986 Filiprim
* 1993 Persones humanes
* 2003 Dinamita
* 2009 13 anys i un dia
* 2010 Més dinamita
* 2013 Club Super 3

## Referències

* 1 2 3 4 Cuadrado (2000), pp. 1215-1218.
* 1 2 Tha y Joan Tharrats en entrevista realizada el 14/07/2008, "Ediciones Glénat".
* ↑ Tha i Joan Tharrats a entrevista realizada el 14/07/2008, "Edicions Glénat".

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús (2000). Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000, Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v. ISBN 84-89384-23-1.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'autor en la seva editorial
# Jaume Arenas i Clavell

Jaume Arenas i Clavell (Mataró, 1918 – 1983) fou un pintor català.

## Biografia

Fou alumne de l'Escola Municipal d'Arts i Oficis, on després seria professor, així com del Col·legi dels Maristes. Des de molt jove, el seu interès tècnic i artístic giren a l'entorn de dos eixos: l'aquarel·la i el mar.
Quasi tota la seva obra és a l'aquarel·la, perquè com ell mateix deia:
| « | l'aquarel·la, per a mi, té una emoció única que no trobo en altres procediments | » |
| — Jaume Arenas i Clavell. |||
Amb la col·laboració del seu germà Jordi Arenas i Clavell, acceptà l'encàrrec d'esculpir les imatges de Les Santes, una escultura de plom que es va submergir davant la costa de Mataró.
Pel que fa a la pintura va destacar en la tècnica de l'aquarel·la i sobretot en les marines, un tema que va treballar amb absoluta llibertat de factura, diluint els contorns de la pinzellada aconsegueix unes imatges de caràcter espectral pròximes a l'abstracció. També té sèries de pescadors i personatges populars que retrata amb duresa apropant-se a l'expressionisme.
La seva primera exposició va ser al Museu de Mataró l'any 1945, després va participar en diverses mostres individuals i col·lectives, especialment a Mataró, Arenys de Mar, Argentona i Barcelona.

## Vegeu també

* Ca l'Arenas. Centre d'Art del Museu de Mataró.

## Referències

* ↑ FRANCESC MASRIERA I BALLESCÀ.- Jordi Arenas, la sublimació de l'art. Patronat Municipal de Cultura de Mataró i Publicacions de l'abadia de Montserrat. 2006
* ↑ NICOLAU GUANYABENS I CALVET. “Les santes al mar. Els elements d'un esdeveniment participat. De la campanya pro-plom a la garbinada”, Sessió d'Estudis Mataronins, 25, 2009.
* ↑ Diccionario “Ràfols” de artistas contemporáneos de Cataluña y Baleares. Barcelona, 1985
* ↑ FRANCESC MASRIERA I BALLESCÀ.- Jordi Arenas, la sublimació de l'art. Patronat Municipal de Cultura de Mataró i Publicacions de l'Abadia de Montserrat. 2006

## Bibliografia

* FRANCESC MASRIERA I BALLESCÀ.- Jordi Arenas, la sublimació de l'art. Patronat Municipal de Cultura de Mataró i Publicacions de l'abadia de Montserrat. 2006
* Diccionario “Ràfols” de artistas contemporáneos de Cataluña y Baleares. Barcelona, 1985
* NICOLAU GUANYABENS I CALVET. “Les santes al mar. Els elements d'un esdeveniment participat. De la campanya pro-plom a la garbinada”, Sessió d'Estudis Mataronins, 25, 2009.
# Joan Llabrés Bernal

Joan Llabrés Bernal. (Palència, 1900 — Palma, 1975) va ser un historiador mallorquí.
Fill de Gabriel Llabrés i Quintana, es va llicenciar en Filosofia i lletres (1921) i Dret (1921). Va ser membre del Cos tècnic de Governació des de 1928 i fou secretari general del Govern Civil de les Balears entre 1949 i 1970. Professor de dret de l'Escola de Nàutica de Palma, director del Museu Arqueològic d'Alcúdia i president del Patronat del Museu de Mallorca, publicà un bon nombre de treballs sobre bibliografia balear i sobre història, especialment de la marina, però també sobre prehistòria. La seva obra més important és Noticias y relaciones históricas de Mallorca, crònica del s XIX (quatre volums publicats, 1958-66, que comprenen del 1800 al 1870). Col·laborà a publicacions com "El Iris Nautilus", "Studia", "Revista General de Marina" i "Revista de Menorca". Va obtenir el Premi Ciutat de Palma d'investigació (1969) i el Premi de l'Ateneu de Maó (1972).

## Obres

* El Archivo de la Audiencia de Mallorca. Noticia histórico-descriptiva (1923)
* La Escuela de Náutica de Palma de Mallorca. Monografía histórica (1925)
* La Marina de guerra en África (1928), escrit en col·laboració amb Eduardo Quintana
* Breve noticia de la labor científica del Capitán de Navío D. Felipe Bauzá y de sus papeles sobre América (1764 - 1834) (1934)
* De como ingresó en la Armada el General Barceló (Episodios del corso marítimo del siglo XVIII) (1944)
* Aportación de los españoles al conocimiento de la ciencia náutica (1958)
* Apuntes para la historia marítima de Ibiza (1958)
* De la marina de antaño. Notas para la historia de Menorca (siglos XVIII-XIX) (1968)
* Noticias y relaciones históricas de Mallorca. Siglo XIX

## Referències

* ↑ «Joan Llabrés Bernal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 7. Palma: Promomallorca, p.. ISBN 84-8661702-2.