OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Perraultita

La perraultita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la bafertisita. Rep el nom pel professor Guy Perrault (1927-2002) de l'École Polytechnique de la Université de Montréal, al Canadà.

## Característiques

La perraultita és un silicat de fórmula química BaNaMn$^{2+}$₄Ti₂(Si₂O₇)₂O₂(OH)₂F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1984. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5. És l'anàleg de manganès de la jinshajiangita, i de titani de la bobshannonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la perraultita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, situada al Mont Saint-Hilaire, dins el Municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Québec, Canadà). També ha estat descrita al mont Sushina, a l'estat de Bengala Occidental (Índia), i a la pedrera Dmitrievskii, a l'óblast de Donetsk (Ucraïna. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Perraultite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2019].
# Petxenegui

Petxenegui (en rus: Печенеги) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 10. Pertany al districte d'Arbaj.

## Referències

* ↑ Plantilla:Книга
* ↑ Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Машкина И. Радуга над храмом газета «Вятский край», № 190 (4799) от 30.10.2010
* ↑ Репортаж об Освящении Храма в пгт Арбаж на телеканале Союз 14.09.2010 Arxivat 2012-03-29 a Wayback Machine.
# Peromyscus attwateri

Peromyscus attwateri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Estats Units (Arkansas, Kansas, Missouri, Oklahoma i Texas). S'alimenta de baies, glans, llavors, material herbós i insectes. Els seus hàbitats naturals són els vessants rocosos i els penya-segats. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del naturalista britànic Henry Philemon Attwater.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; NatureServe (Hammerson, G.). Peromyscus attwateri. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 agost 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 19. ISBN 978-0801893049.
# Plaques de matrícula de Kosovo

Les plaques de matrícula dels vehicles de Kosovo són emeses pel Ministeri de l'Interior i des de l'1 de juny de 2012. Tots els vehicles estan obligats a portar el nou model de matrícula. Aquestes es componen des del desembre de 2010 d'un sistema alfanumèric de cinc caràcters de color negre, tres xifres i dues lletres en alfabet llatí, més dues xifres al principi que indiquen el codi identificatiu del districte separades per l'escut de la república (per exemple, 01 123-AB), tot sobre fons reflectant blanc. Segueix el mateix format que les plaques de matrícula de la UE (amb dimensions de 520 mm × 110 mm), afegint una franja blava a l'esquerra on només hi trobem el codi internacional del país, RKS en blanc.
La numeració comença a partir del 101 per als vehicles civils, ja que les combinacions del 001 en endavant estan reservades per la policia.

## Conflicte de les matrícules

Sèrbia i Kosovo, amb la mediació de la Comissió Europea, sembla que han arribat a un acord en l'anomenat conflicte de les matrícules pel qual el govern de Sèrbia es compromet a deixar d'emetre matrícules amb denominacions de ciutats de Kosovo i el govern de Kosovo deixarà de fer accions relacionades amb la rematriculació dels vehicles de la població serbokosovar que circuli amb matrícula de Sèrbia. En virtud d'aquest acord, a partir del 21 de novembre de 2022 i per dos mesos, la possessió de matrícules sèrbies a Kosovo seria penada amb multes, i entre el 21 de gener i el 21 d'abril de 2023 es permetria l'ús de plaques temporals, de manera que l'ús obligatori de matrícules oficials de Kosovo per als serbokosovars s'endarrerirà fins al 22 d'abril de 2023.

## Codificació

La codificació dels districtes de Kosovo són els següents:
| Codi | Nom del districte |
| 01 | Pristina |
| 02 | Mitrovica |
| 03 | Peja |
| 04 | Prizren |
| 05 | Ferizaj |
| 06 | Gjilan |

## Història

Del 1999 al 2010 la UNMIK (Missió d'Administració Provisional de les Nacions Unides a Kosovo en les seves sigles en anglès) va emetre unes plaques de matrícula que es componien d'una combinació alfanumèrica de 3 xifres, les lletres KS (per Kosovo) i 3 xifres més. Porta dues franges estretes de color blau cel (color de l'ONU) per sobre i per sota dels caràcters. Al novembre de 2011 se'n tornaren a fabricar per al vehicles que havien de travessar la frontera cap a Sèrbia.

## Referències

* ↑ «ADMINISTRATIVE INSTRUCTION No. 31/2012 - MIA ON VEHICLE REGISTRATION». Ministria e Punëve të Brendshme. Republika e Kosovës. Arxivat de l'original el 19 febrer 2018. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ Pellicer, Judit «Sèrbia i Kosovo rebaixen les tensions: acord sobre la crisi de les matrícules». El Nacional, 24-11-2022 [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ Peris, Joan Carles «Revifa la tensió entre Kosovo i Sèrbia pel conflicte de les matrícules». 324.cat, 22-11-2022 [Consulta: 24 novembre 2022].

## Vegeu també

* Plaques de matrícula de Iugoslàvia

## Enllaços externs

* Europlates: License Plates of Kosovo (anglès)
# Plaques de matrícula de Liechtenstein

Les plaques de matrícula dels vehicles del Principat de Liechtenstein es componen de les dues lletres FL i un màxim de cinc xifres, i enmig dels dos grups hi ha l'escut del principat (per exemple, FL 12345). Les lletres FL indiquen el nom del país (en alemany, Fürstentum Liechtenstein). Els caràcters són de color blanc sobre fons negre i les seves mides són de 300 mm x 80 mm (placa frontal), 500 mm x 110 mm (placa posterior) o 300 mm x 160 mm (format quadrat).

## Tipografia

Les matrícules utilitzen la tipografia DIN 1451 com a base, però amb força variacions a l'estil de les plaques suïsses.

## Referències

* ↑ «Schilderarten und Formate (formats de plaques de matrícula)». [Consulta: 7 juliol 2015]. (alemany)
* ↑ «Numberplate Switzerland». [Consulta: 6 juliol 2015]. (anglès)

## Enllaços externs

* Verordnung über die technischen Anforderungen an Strassenfahrzeuge (Ordenança sobre els requisits tècnics per als vehicles de carretera) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. consulta: 6 de juliol 2015 (alemany)
* Europlates: License Plates of Liechtenstein (anglès)
# Plaques de matrícula de Gibraltar

Les plaques de matrícula dels vehicles de Gibraltar són similars en color i tipografia a les utilitzades a la resta del Regne Unit i adaptar al disseny estàndard europeu de 1998, és a dir, afegint la franja blava a l'esquerra el codi distintiu per Gibraltar GBZ. A l'octubre de 2001 es va presentar un nou sistema, en previsió d'esgotar-se les combinacions, que consisteix a afegir a la lletra G una combinació de quatre xifres seguides d'una lletra (per exemple, G 1234A).

## Dimensions

Les plaques de matrícula de tenen les mateixes dimensions que les del Regne Unit:
* Plaques davanteres, amb fons blanc, fan 520 mm x 111 mm (format rectangular).
* Plaques posteriors, amb fons groc, fan 520 mm x 111 mm (format rectangular) o 285 mm x 203 mm (format quadrat).

## Història

De 1912 a 2001, les plaques de matrícula de Gibraltar van consistir en la lletra G (per Gibraltar), seguida per cinc xifres emeses en ordre seqüencial. De manera que la primera combinació de matrícula hauria d'haver estat G 1 - de fet, la primera placa va ser GBZ 1 - i l'última fou G 99999.
A l'octubre de 2001 es va presentar un nou sistema, en previsió d'esgotar-se les combinacions, que consistia a afegir a la lletra G quatre xifres seguides d'una altra lletra. També s'adoptà el format estàndard de la Unió Europea, afegint la franja blava a l'esquerra amb les estrelles de la bandera de la UE i les sigles GBZ a sota.

## Tipus

El vehicle oficial del Ministre en cap porta la combinació G 1.
El vehicle oficial del Governador i Comandant en cap, seguint la tradició, mostra la corona de sant Eduard en lloc d'una combinació.
Les plaques utilitzades pels concessionaris de vehicles són de color blau clar amb les lletres DLR i una combinació en blanc. Aquestes són generalment plaques magnètiques.
Les plaques temporals i d'exportació són similars, i en la mateixa sèrie que les plaques dels vehicles particulars. No obstant això, al costat dret de la placa porten una banda verda, que mostra el mes i any de caducitat.

## Vegeu també

* Plaques de matrícula de la UE

## Referències

* ↑ Gibraltar Descripción de tamaños
* ↑ «Registration plates of Gibraltar (GBZ)». Olav plates. [Consulta: 24 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Europlates: License plates of United Kingdom (anglès)
* Matriculasdelmundo: Gibraltar (castellà)
# Pesquera

«Pesquera» té aquests significats:
* Pesquera (Cantàbria), municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria
* La Pesquera, municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
* Pesquera de Duero, municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó
* Relatiu o pertanyent a la pesca
# Platania

Platania (en calabrès Petranìa) és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. L'any 2023 tenia 1973 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 2.134 | 2.115 | 1.973 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |
# Pierre Bersuire

Pierre Bersuire també conegut com a Petrus Berchorius i Petrus Bercorius (Saint-Pierre-du-Chemin, Vendée, aprox. 1290 — París, 1362) va ser un benedictí, traductor i humanista francès. Va escriure una enciclopèdia medieval i va traduir Tit Livi al francès. A vegades se li atribueix l'obra Gesta Romanorum. Va viure a Avinyó com a protegit del Papa, i allà va conèixer Petrarca, amb qui tenia una admiració mútua.

## Obres

* Repertorium morale (~ 1340)

## Referències

* ↑ «Pierre Bersuire». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Piazzali

Piazzali (en cors I Piazzali) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 13 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 22 | 39 | 38 | 33 | 11 | 13 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Marc Tartuffo | | |
# Piazzole

Piazzole (en cors E Piazzole) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 43 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 13 | 47 | 39 | 37 | 31 | 43 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Xavier Emmanuelli | | |
# Portada/article maig 28
## Anur

Els anurs (Anura, 'sense cua' en grec; antigament coneguts com a Salientia, 'saltadors' en llatí) són un ordre d'amfibis, que inclou tots els animals coneguts vulgarment com granotes i gripaus.
La majoria d'anurs es caracteritzen per tenir llargues extremitats posteriors, un cos curt, dits palmejats, ulls prominents i absència de cua. La majoria d'anurs tenen un estil de vida semiaquàtic, però poden moure's fàcilment a la terra saltant o escalant. Solen pondre els ous en basses, estanys i llacs, i les larves, anomenades capgrossos, tenen brànquies i es desenvolupen a l'aigua. Els anurs adults tenen una dieta carnívora que es compon principalment d'artròpodes, anèl·lids i gastròpodes. Els anurs poden ser detectats per la seva crida, que es pot sentir extensament de dia o de nit, principalment a la temporada d'aparellament.
# Pla del Plans

El Pla del Plans és una plana a cavall dels termes municipals de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès, i de Sant Martí de Centelles, de la d'Osona.
Està situada en el sector nord del terme, al nord-est de la masia dels Plans, a llevant de la de Can Sants i al sud-est de la de Cal Mestre, a la dreta del Rossinyol.

## Enllaços externs

* El Pla del Plans en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pla del Forn (Gaià)

El Pla del Forn és una conjunt de cases unifamiliars del municipi de Gaià (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt de Cases Unifamiliars, amb planta baixa i un pis, alienades en forma d'un gran carrer al peu de la carretera de Navàs a Gaià (km.4). Els materials bàsic utilitzats foren la pedra i el totxo. Han restat durant molt de temps deshabitades i s'han condicionat a principis del segle XXI com a cases d'estiueg pels caps de setmana principalment.

## Història

El Carrer de Gaià, al Pla de Forn, va néixer a finals del s.XVIII i principis del s.XIX, quan Gaià coneixia la gran experiència agrícola del noble F.d'A. de Delàs. Aquestes construccions foren les cases dels colons que treballen les terres del noble gironí, es dedicaven al correu de la vinya i l'olivera.

## Referències

* 1 2 3 «Pla del Forn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].
# Pla del Milhomes

El pla del Milhomes és un pla del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
És a la zona central del terme, al nord del Barri de Baix i als peus, sud-est, de la muntanya del Pedró. Travessa el pla pel seu costat nord-oest el camí de Vila-rúbia.
Es tracta d'un dels plans agrícoles de més extensió, en un terme municipal tan accidentat com el de Granera. És un punt de referència obligat per a tota mena d'activitats relacionades amb els espais naturals: lloc de pas del GR 177, cacera, explotació de la terra i del bosc, etc.

## Bibliografia

* Garcia-Pey, Enric. Granera: recull toponomàstic. Barcelona: Institut Cartogràfic de Catalunya - Societat d'Onomàstica, 2004 (Col·lecció "Monografies", 26). ISBN 978-84-393-6526-8.
* Rodríguez Lara, José Luis. «Granera». A: Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009 (Col·lecció "Camí Ral", 30). ISBN 978-84-232-0735-0.
# Pirilampes

Pirilampes (grec antic: Πυριλάμπης, llatí: Pyrilampes) fou un escultor de l'antiga Grècia natural de Messene. La seva obra és poc coneguda i només se sap, pel que diu Pausanias, que va esculpir les estàtues de tres vencedors dels jocs olímpics: Pirilampes d'Efes, Xenó de Lèpreon i Asamó (Descripció de Grècia, VI. 3. § 5. s. 12, 15. § 1, 16. § 4. s. 5.).

## Referències

* ↑ Pyrilampes A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Ed. per William Smith. 1813-1893.
# Piridina

La piridina (C₅H₅N) és un compost aromàtic insaturat (amb enllaços dobles) cíclic hexagonal de cinc àtoms de carboni i un de nitrogen. La seva estructura és la d'un benzè al qual un àtom de nitrogen (N) substitueix el grup CH d'un dels seus vèrtexs. La seva aparença és d'un líquid transparent i d'olor empireumàtica, que pot recordar al del peix i que pot causar esternuts. La primera referència data del 1849 a càrrec del químic escocès Thomas Anderson que l'aïllà de l'oli obtingut de la combustió d'òssos d'animals. tot i que es creu que els alquimistes l'obtenien de forma impura en escalfar ossos d'animals i altra matèria orgànica Deguda la seva inflamabilitat l'anomenà piridina, del grec πυρος (pyros), que significa foc. El sufix "-idina" es suma d'acord amb la nomenclatura química per indicar que un àtom de carboni ha estat substituït per un de nitrogen.
És un dels components del fluix vaginal. També es troba a la vitamina B3, a la vitamina B6 i al petroli, d'aquest darrer s'obté a nivell industrial. Altra manera d'obtenir-lo és per destil·lació del quitrà de l'hulla o bé, sintèticament, a partir d'acetaldehid i amoníac.
Actua com a catalitzador i per a la neutralització d'àcids en nombroses reaccions orgàniques. S'utilitza com a component de molts productes, que van de dissolvents a anticongelants, passant per a fàrmacs, aromatitzants, colorants, saboritzants, desinfectants, herbicides, insecticides, component de pintures, impermeabilitzant, desnaturalitzant per a l'alcohol, etc.

## Referències

* ↑ Piridina Enciclopèdia Catalana
* ↑ Anderson, T. Transactions of Royal Society of Edinburg, 16 (1849) 123
* ↑ Von Anderson, Th. «Producte der trocknen Destillation thierischer Materien». Annalen der Chemie und Pharmacie, 70, 1849, pàg. 32. DOI: 10.1002/jlac.18490700105.
* ↑ A. Weissberger (Ed.), A. Klingberg (ed.), R.A. Barnes, F. Brody, P.R. Ruby: Pyridine and its Derivatives, Volume 1, 1960, Interscience Pub., New York
* ↑ Anderson, Th. «Ueber die Producte der trocknen Destillation thierischer Materien». Annalen der Chemie und Pharmacie, 80, 1851, pàg. 44. DOI: 10.1002/jlac.18510800104.
* ↑ Fluids corporals femenins extracte del llibre The RE/Search Guide to Body Fluids, de Paul Spinrad. 1994, RE/Search Publications. ISBN 0-940642-28-X (anglès)
# Pou de Vilafruns

El Pou de Vilafruns és una obra del municipi de Balsareny (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La mina consta, en superfície, d'una colla d'instal·lacions pròpiament mineres com són el castellet de formigó i la màquina d'extracció que es troba instal·lada en un edifici a uns 40m. del pou, i d'altres instal·lacions complementàries com són els vestidors, dutxes, caseta del guarda i magatzem.
El pou es troba sota el castellet, de 40 m d'alçada, on van instal·lades unes corrioles gegants del tipus Koope. El diàmetre del pou és de 5,5 m els primers 35 m i d'uns 5 m després d'aquesta profunditat. Al nivell on s'estreny hi ha un canal que recull l'aigua i l'eleva a la superfície mitjançant una bomba.

## Història

L'any 1925 es van fer les primeres prospeccions per investigar la presència de potassa al subsòl de Balsareny. L'any 1934 una companyia amb capital alemany, "La Minera, S.A.", va iniciar la construcció del pou de Vilafruns, prop de l'ermita romànica de Santa Cecília. La Guerra Civil i la mundial van marcar un parèntesi en aquests treballs. L'any 1945, després del resultat de la Segona Guerra Mundial, l'empresa alemanya va tancar i es va fer càrrec del pou l'empresa "Explotaciones Potásicas, S.A.", que va continuar els treballs de preparació del pou, el qual es va començar a explotar l'any 1948 i va entrar en ple rendiment el 1952. L'activitat minera concentrava en aquestes dates el 13% dels obrers industrials de Balsareny. L'any 1972 la mina de Balsareny quedà unida a la de Sallent, amb la qual cosa el pou de Vilafruns deixà de servir per extreure mineral.

## Vegeu també

* Vilafruns

## Referències

* 1 2 3 «Pou de Vilafruns». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Placa de Nazca

La placa de Nazca és una placa tectònica oceànica que es troba a la part oriental de l'oceà Pacífic, al costat de la costa occidental de Sud-amèrica.
La vora oriental de la placa es troba en una zona de subducció sota la placa sud-americana, i aquest xoc ha donat origen a la serralada dels Andes i la fossa del Perú i Xile. El límit austral de la placa de Nazca és divergent respecte a la placa antàrtica; el límit occidental el té amb la placa del Pacífic, i al nord amb la placa de Cocos.
Existeixen tres microplaques en les zones d'unió entre les plaques. La de les Illes Galàpagos es troba a la unió de les plaques de Nazca, del Pacífic i de Cocos. La placa de Juan Fernández, a la vora, entre la del Pacífic, la de Nazca i l'Antàrtica; i la placa de l'Illa de Pasqua, en el límit entre la placa de Nazca i la del Pacífic, una mica més al nord que la de Juan Fernández.
La zona de subducció de les costes sud-americanes ha provocat que aquesta zona sigui molt activa en activitat sísmica i volcànica. Es pot destacar el gran terratrèmol de Valdivia de 1960, la magnitud del qual va superar els 9,5º en l'escala de Richter, sent el registre més alt des que es tenen dades sísmiques.

## Vegeu també

* Dorsal Galápagos.
* Tectònica de plaques.
* Dorsal de Nazca.
* Dorsal de Juan Fernández.
# Placa de Maoke

La placa de Maoke és una microplaca tectònica de la litosfera de la Terra. La seva superfície és de 0,00284 estereoradiants. Normalment està associada amb la placa australiana.
Es troba a l'oest de Nova Guinea, i n'ocupa les muntanyes de Maoke de les quals agafa el seu nom.
La placa de Maoke està en contacte amb les plaques Woodlark, australiana i Bird's Head.
El desplaçament de la placa de Maoke es produeix a una velocitat de 0,8927° per milió d'anys en un pol d'Euler situat a 59°59'de latitud sud i 78°88' de longitud est (referència: placa del Pacífic).

## Referències

* (anglès) Peter Bird, Un model digital actualitzat dels límits de plaques,Geoquímica Geofísica Geosystems, 2003 PDF
# Pirójkovo

Pirójkovo (en rus: Пирожково) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 48 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Pis (desambiguació)

«Pis, PIS o PiS» té aquests significats:
* Planta o pis, superfície horitzontal d'un edifici
* Apartament o pis, habitatge que forma part d'un edifici de més d'una planta
* Pis, municipi occità
* Prawo i Sprawiedliwość (PiS), Llei i Justícia, partit polític de Polònia
# Premi Sant Jordi

«Premi Sant Jordi» té aquests significats:
* Premi Sant Jordi de novel·la, atorgat per Òmnium Cultural
* Premi Sant Jordi de Cinematografia, atorgat per RTVE