OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Port de Kiel

El Port de Kiel és un port del Mar Bàltic a la ciutat de Kiel. Té tres parts, el port marítim situat a la riba de llevant de la badia del Kieler Förde, el port interior a ambdós costats del terminal del canal de Kiel al barri d'Holtenau, i el port de la ciutat Stadthafen, principalment per als transbordadors prop de l'estació central. A més del port comercial, també hi ha un important port militar de l'exèrcit alemany.
Després que la primera línia regular entre Kiel i Copenhaguen amb el Caledonia, un transbordador a vapor que es va estrenar el 1819, el port va continuar desenvolupant-se. Té un intens trànsit de transbordadors de mercaderies, cotxes i passatgers cap als països escandinaus i bàltics. L'any 2017 s'hi van tractar 6,1 milions de tones de mercaderies. Els transbordadors van transportar 1,6 milions de passatgers. A més, 513.906 creueristes van amarrar amb 143 vaixells.

## Referències

* ↑ Freyer-Schauenburg, Brigitte. 750 Jahre Kiel : Beiträge zu Geschichte und Gegenwart der Stadt (en alemany). Kiel: W.G. Mühlau, 1992, p. 22. ISBN 9783875590661.
* ↑ «Hafen Kiel» (en alemany). Associació dels Ports de Slesvig-Holstein (GvSH), 2013. [Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «Facts & Figures» (en alemany). Port of Kiel, 2018.

## Bibliografia

* Der Kieler Hafen als künftiger deutscher Kriegshafen: mit einer neuen Karte des Hafens und seiner Umgebungen (en alemany). Kiel: C. Schroeder, 1848. (traducció del títol: El port de Kiel com futur port militar alemany, amb un mapa del port i els afores)
* Bohn, Robert. U-Bootbunker "Kilian" : Kieler Hafen und Rüstung im Nationalsozialismus (en alemany). Bielefeld: Verlag für Regionalgeschichte, 2003, p. 254. ISBN 9783895344688.
# Cementiri Vell

«Cementiri Vell» té aquests significats:
* Barri del Cementiri Vell, a Terrassa
* Cementiri Vell, nom amb què es coneixia el Cementiri del Poblenou, a Barcelona
* Cementiri vell d'Anglès
* Cementiri vell de Castelldans
* Cementiri Vell de l'Escala
* Cementiri Vell d'Esplugues de Llobregat
* El Cementiri Vell de Gramuntell
* Cementiri Vell de Santa Coloma de Gramenet
# Khatajukai

Khatajukai (en rus: Хатажукай) és un poble (un aül) de la república d'Adiguèsia, a Rússia, que el 2022 tenia 942 habitants. Pertany al districte de Khakurinokhabl.

## Referències

* ↑ «Джерокай аул / Шовгеновский р-н / Республика Адыгея / почтовые индексы». Arxivat de l'original el 2012-11-08. [Consulta: 22 octubre 2009].
# Museu Goya

El Museu Goya (Musée Goya) és la principal institució cultural de la vila de Castres (França). El seu nom es deu a l'especial protagonisme del pintor Francisco de Goya a la col·lecció, i perquè tota ella s'ha enfocat cap a l'art espanyol. El museu és en un sector antic de Castres amb planols dissenyats per Jules Hardouin-Mansart, un dels arquitectes del Palau de Versalles.
Tot i que el museu existia des de 1840, va ser el 1894 quan el «Llegat Briguiboul» rebut per la vila va determinar la vocació hispànica de la institució. Briguiboul, un pintor i col·leccionista, admirador dels grans mestres espanyols, havia reunit nombroses obres de qualitat, entre elles tres de Goya.
El 1949, dos dipòsits del Louvre van confirmar l'esmentada especialització en art espanyol: una Verge de Bartolomé Esteban Murillo i un retrat de Felipe IV atribuït a Velázquez.
Aquest museu d'art hispànic ha continuat el seu enriquiment, especialment en els últims vint anys i s'ha convertit en una referència per a la història de l'art espanyol des de l'Antiguitat fins al segle xx.

## Autors representats

Alguns dels autors representats al museu són: Hermen Anglada i Camarasa (Nit a Sevilla); José Aparicio (Sócrates ensenyant); Juan d'Arellano; Francisco Bayeu; Aureliano de Beruete; Alonso Cano (L'Anunciació, La Visitación, Els desposoris de la Verge); José del Castillo (Al·legoria de Carlos III i la monarquia); Antoni Clavé i Sanmartí (Bodegó); Claudio Coello; Óscar Domínguez (L'Atlántida); Alejo Fernández (L'Adoració dels mags); Marià Fortuny; Goya (Autoretrat amb ulleres, La Junta de les Filipines; Francisco Herrera el Vell; Joan de Joanes; Celso Lagar Arroyo; Eugenio Lucas; Vicent Macip; Federico de Madrazo; Maruja Mallo; Antonio Muñoz Degrain; Bartolomé Esteban Murillo; Pedro Orrente; Francisco Pacheco (Crist servit pels àngels, El judici final); Juan Pantoja de la Cruz; Luis Paret; Picasso; Francesc Ribalta; Josep de Ribera (Martiri de sant Andreu); Santiago Rusiñol; Sorolla; Juan de Valdés Leal; Valentín de Zubiaurre; Ignacio Zuloaga; Francisco de Zurbarán; Lluís Peñaranda (Impermanència).
Una selecció d'obres d'aquest museu es va exposar a Espanya el 2002, amb patrocini del banc BBVA.
* Sant Pere
* Antoni Abat

## Referències

* 1 2 Goya Museum Arxivat 2009-10-04 a Wayback Machine., Les amis des Musées de Castres.
* ↑ «El museo Goya». Arxivat de l'original el 2021-04-24. [Consulta: 24 abril 2021].
* ↑ «Obras Maestras Españolas del Museo Goya de Castres», 21-04-2009. Arxivat de l'original el 2009-04-21. [Consulta: 24 abril 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
# Daür (Rússia)

* Per a altres significats, vegeu «Daur».
Daür (en rus: Даур) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 346 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Prosopis glandulosa

Prosopis glandulosa és una espècie d'arbre de la família de les lleguminoses i originària d'Amèrica del nord.

## Descripció

És un arbre de mida mitjana a petit, amb una corona arrodonida i en bastó, branques pendents amb fullatge lleuger, i parells d'espines rectes en branquetes. Normalment mesura de 5 a 9 m d'alçada, però pot arribar a mesurar fins a 14 m. Floreix de març a novembre, amb espigues pàl·lides, grogues i elongades, i fruits en beines grogues, comestibles per a moltes espècies d'animals salvatges. La velocitat de creixement és mitjana.

## Propietats

Va ser molt important per a ús alimentari i altres per als seris del nord-oest de Mèxic. Els seris tenen noms específics per a diversos estadis de creixement de la beina d'aquesta espècie.

## Distribució

Encara que és natiu del sud-oest dels EUA i nord de Mèxic, ha estat introduïda en uns altres 6 països com a mínim. Està inclòs en la llista de 100 de les espècies exòtiques invasores més nocives del món de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura.

## Galeria

* Prosopis glandulosa
* Beines de Prosopis glandulosa
* Escorça de Prosopis glandulosa

## Referències

* ↑ «Prosopis glandulosa a EOL» (en anglès). [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ Lowe S., Browne M., Boudjelas S., De Poorter M. (2000). 100 de las Especies Exóticas Invasoras más dañinas del mundo. Una selección del Global Invasive Species Database Arxivat 2021-06-24 a Wayback Machine..

## Bibliografia

* Felger, Richard; Mary B. Moser.. People of the desert and sea: ethnobotany of the Seri Indians. Tucson: University of Arizona Press, 1985.
* Range Shrubs Arxivat 2007-12-15 a Wayback Machine.
* AFPD, 2008. African Flowering Plants Database - Base de Donnees des Plantes a Fleurs D'Afrique.
* Correll, D. S. & M. C. Johnston 1970. Man. Vasc. Pl. Texas i-xv, 1–1881.
* Cronquist, A., A. H. Holmgren, N. H. Holmgren, J. L. Reveal & P. K. Holmgren 1989. Vascular Plants of the Intermountain West, U.S.A., FABALES. Intermount. Fl. 3B: 1–279.
* Great Plains Flora Association 1986. Fl. Great Plains i-vii, 1-1392.
* Isely, D. 1990. Leguminosae (Fabaceae). Vasc. Fl. S.E. U. S. 3(2): xix, 1–258.
* Sousa S., M., M. Ricker & H. M. Hernández 2003. An index for the tree species of the family Leguminosae in Mexico. Harvard Pap. Bot. 7(2): 381–398.
* Weber, W. A. 1989. Additions to the Flora of Colorado - XII. Phytologia 67: 429–437. View in BotanicusView in Biodiversity Heritage Library.

## Enllaços externs

* Honey Mesquite, The Native Pant Project's Handbook
* Honey mesquite Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., IUCN Global Invasive Species Database
# Chokoloskee

Chokoloskee és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 404 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chokoloskee tenia 404 habitants, 183 habitatges, i 139 famílies. La densitat de població era de 557,1 habitants per km².
Dels 183 habitatges en un 16,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,3% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 32,2% de 45 a 60 i un 24,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 36.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.333 $ mentre que les dones 19.250 $. La renda per capita de la població era de 16.847 $. Entorn del 2,4% de les famílies i l'1,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chokoloskee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chokoloskee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Küchler

Küchler és el nom dels següents personatges:
* Ferdinand Küchler (1867, Giessen - Leipzig), violista alemany
* Georg von Küchler (1881, Hanau, Estat Popular de Hessen - 1968, Garmisch-Partenkirchen), Mariscal de camp alemany durant la Segona Guerra Mundial.
# Museu Geològic de la Xina

El Museu Geològic de la Xina (en xinès: 中国 地质 博物馆), és un museu geològic construït l'any 1916, que compta amb més de 200.000 exemplars. El museu està situat a la zona Xisi de Beijing i es va obrir l'1 d'octubre de 1959. És el museu científic geològic més antic de la Xina.
En l'actualitat, el Museu Geològic de la Xina té més de 100.000 mostres geològiques. Molts d'ells són objectes considerats "tresors nacionals", com "el dinosaure gegant de Shandong", el fòssil més complet de dinosaure existent en el món; els fòssils d'aus primitives que es van trobar a l'oest de la província de Liaoning, que té un valor essencial per a la investigació sobre les aus de la zona; els fòssils de dents de Yunnan Yuanmou Man, que canvia l'aparició dels éssers humans a la Xina a un temps molt més primerenc; les perles de pedra, i les decoracions fetes amb ossos desenterrades al lloc de l'home de la cova superior de Zhoukoudian a Beijing; un cristall de cinabri de 237 grams que és conegut com el "Rei de cinabri"; i més de 60 minerals descoberts a la Xina.

## Referències

* ↑ http://www.mlr.gov.cn/dzhj/gswhs/hszl/zjbwg/db/ Arxivat 2019-08-06 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.bjreview.com.cn/olympic/txt/2008-06/01/content_129086.htm
# Setge d'Elna

El Setge d'Elna, entre el 22 i el 25 de maig del 1285, fou un dels episodis de la Croada contra la Corona d'Aragó.

## Antecedents

El Papa Martí IV, que havia succeït Climent IV, va declarar el rei Pere el Gran privat dels seus regnes a causa de la intervenció catalana a Sicília arran de les Vespres Sicilianes, i donà la investidura com a rei d'Aragó, rei de València i Comte de Barcelona el 27 d'agost del 1283 a Carles I d'Anjou, segon fill del rei Felip III de França, que va ser coronat a Paris el 27 de febrer del 1284.
Durant l'hivern del 1283, les tropes franceses ja havien pres la vall d'Aran i havien intentat una invasió pel Regne de Navarra travessant el Regne d'Aragó, però foren rebutjades, i Albarrasí, que donava suport al Regne de França, va ser conquerit i incorporat a la Corona d'Aragó.
Pere el Gran volia la col·laboració de Jaume II de Mallorca per establir la línia de defensa als castells del Rosselló i de la Cerdanya, i amb aquest fi el va retenir al seu palau de Perpinyà, però va escapar-se i unir-se als croats. Pere va haver de canviar la tàctica i va establir la defensa al Pirineu, especialment al pas natural del Coll de Panissars, mentre les tropes croades arribaven a Perpinyà procedents de Narbona a principis de maig i un estol de 100 naus es preparava a Cotlliure.

## La Batalla

L'exèrcit croat sortia de Perpinyà el 13 de maig en direcció al Pirineu, quan es va trobar una forta oposició a la ciutat d'Elna, que va demanar socors a Pere el Gran. El rei va enviar-hi Ramon d'Urtx amb trenta cavallers, però, en veure la desunió dels vilatans i copsar que no es deixaven aconsellar, van marxar.
La població del Rosselló que s'havia congregat a la ciutat va lluitar amb força contra els croats, i finalment es va refugiar a la catedral de Santa Eulàlia on fou exterminada per l'exèrcit croat, que a continuació va cremar la vila.
| « | Varen prendre la vila i van matar tots els homes i forçaren totes les dones que hi havia fins i tot sobre l'altar. Els francesos enderrocaren totes les cases, no hi quedà gairebé una pedra sobre l'altra, despullaren les esglésies i hi calaren foc, i cremaren tota la vila i després la deixaren estar. Partiren d'aquí tots junts amb gran goig i alegria | » |
| — Làpida erigida al jardi del claustre pels 700 anys de la massacre, a iniciativa de J. Vera |||

## Conseqüències

L'exèrcit català impedia l'avanç pel Coll de Panissars, situat a les muntanyes del Pirineu. Un mes després d'estar concentrat al Rosselló, l'exèrcit va creuar pel Coll de la Maçana.

## Referències

* ↑ Histoire du roussillon (francès)
* ↑ F. Xavier Hernández, Història militar de Catalunya
* ↑ Alfons Llorenç a El Temps de maig de 2007 Arxivat 2010-06-24 a Wayback Machine.
# Dakshinamurti

Dakshinamurti (sànscrit: दक्षिणामूर्ति; romanitzat: Dakṣiṇāmūrti) és una representació de la divinitat hindú Xiva com a guru (mestre). Es considera que és la personificació de la consciència, la comprensió i el coneixement suprems o últims. Dakshinamurti representa Xiva com a professor de ioga, música i saviesa, oferint una exposició dels Dharma-xastra. És adorat com el déu de la saviesa i la meditació.

## Representació

Dakshinamurti significa literalment «aquell que està mirant al sud (dakṣiṇa)» en sànscrit i representa la bondat en forma de mestre benèvol que concedeix saviesa als buscadors de salvació. A la majoria dels temples de Xiva, la imatge de pedra de Dakshinamurti s'instal·la, mirant al sud, al camí circumambulatori al voltant del sanctum sanctorum.
En el seu aspecte de Jnana Dakshinamurti, Xiva es mostra generalment amb quatre braços. Està representat assegut sota un banià, mirant al sud. Xiva està assegut sobre un tron de cérvol i envoltat de savis que reben les seves instruccions. Es mostra assegut amb el peu dret sobre el mític apasmara (un dimoni que en la mitologia índia, és la personificació de la ignorància) i el peu esquerre es troba plegat a la falda. De vegades es representen animals salvatges al seu voltant. Als braços superiors duu una serp o rosari o ambdós en una mà i una flama a l'altra, mentre que a la seva mà inferior dreta es mostra en vyakhyanamudra, la seva mà inferior esquerra sosté un feix d'herba kusha o les escriptures. El dit índex de la seva mà dreta està doblegat i toca la punta del polze. Els altres tres dits estan estirats. Aquest gest de la mà o mudra és el Gnana Mudra (o Jnana Mudra o Jana Mudra), símbol de coneixement i saviesa. De vegades, aquesta mà es troba a l'Abhaya Mudra, una postura de seguretat i benedicció.
Dakshinamurti es presenta com una forma poderosa plena de felicitat i alegria suprema mentre es troba en l'estat iòguic de meditació abstracta. Les variacions d'aquesta representació icònica inclouen Veenadhara Dakshinamurti (sostenint una vina) i Rishabharooda Dakshinamurti (muntada sobre un rishabha, un toro). Tot i que la icona de Dakshinamurti es troba a tots els temples dedicats a Xiva, només hi ha uns pocs temples on Dakshinamurti és la deïtat principal.

## Referències

* ↑ Dictionary of Hindu Lore and Legend (ISBN 0-500-51088-1) by Anna Dallapiccola
* ↑ For description of the form as representing teaching functions, see: Kramrisch, p. 472.
* ↑ Magick of the Gods and Goddesses: Invoking the Power of the Ancient Gods By D. J. Conway p.284
* ↑ Shiva to Shankara: Decoding the Phallic Symbol By Dr. Devdutt Pattanaik p.139
* ↑ Rajarajan, R.K.K. Heritage: Journal of Multidisciplinary Studies in Archaeology, 01-01-2019.
* ↑ Rajarajan, R.K.K. South Asian Studies, 27, 2, 2011, pàg. 131–144. DOI: 10.1080/02666030.2011.614413.
# Pou de gel les Tallarises

El Pou de gel les Tallarises és una construcció al municipi de Begues (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquest element apareix a l'article 22 de la normativa urbanística del Pla General aprovat definitivament el 15 d'octubre de 1997, el qual preveu un llistat d'elements d'interès històric que seran protegits mitjançant la fórmula d'un Pla Especial, sempre que no estiguin directament afectats per sistemes del planejament. Es tracta d'una estructura de planta circular de grans dimensions que no conserva la coberta, que possiblement era en forma de cúpula. Mesura 13 m de diàmetre exterior (10,95 m d'interior) i té 10 m de profunditat conservada. Està en bona part excavat en el subsòl calcari, mentre que els potents murs estan fets amb carreus de pedra calcària i gres, lligats amb morter de calç.

## Referències

* 1 2 «Pou de gel les Tallarises». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Pardalot aladaurat

El pardalot aladaurat (Pardalotus rubricatus) és una espècie d'ocell de la família dels pardalòtids (Pardalotidae) que habita boscos clars del nord i centre d'Austràlia.

## Referències

* ↑ «Pardalot aladaurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
* ↑ «pardalot aladaurat» (en anglès). [Consulta: 16 setembre 2023].
# Cepaea

Cepaea és un gènere de gastròpodes eupulmonats terrestes de la família Helicidae. Tenen una mida mitjana i la seva conquilla presenta sovint colors llampants i bandes fosques i una gran variabilitat cromàtica.

## Taxonomia

Aquest gènere inclou quatre espècies en dos subgèneres:
Subgènere Cepaea
* Cepaea hortensis (O. F. Müller, 1774) - Europa, incloent Espanya
* Cepaea nemoralis (Linnaeus, 1758) (espècie tipus) - Europa, incloent Espanya
Subgènere Austrotachea
* Cepaea sylvatica (Drapanaud, 1801) - França, Itàlia, Suïssa, Alemanya
* Cepaea vindobonensis (Férussac, 1821) - Europa central-oriental

## Projecte "Evolution Megalab"

Cepaea hortenis i Cepaea nemoralis presenten una gran variabilitat cromàtica que ha estat objecte de nombrosos estudis científics. El projecte el lideren l'Open University i la University College de Londres. El nom d'aquest projecte és "Evolution Megalab".

## Referències

* ↑ «Fuana Europaea - Cepaea». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 19 abril 2017].
* ↑ Evolution MegaLab - Cómo participar en el estudio del polimorfismo de Cepaea
# Morro de Batistó

El Morro de Batistó és una muntanya de 293 metres que es troba al municipi de la Granja d'Escarp, a la comarca catalana del Segrià.
Al nord hi trobem el Mas de Batistó i al sud el Mas de l'Hereu.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Saó de Samotràcia

Saó (grec antic: Σάων, llatí: Saon) fou un mític legislador de Samotràcia.
La llegenda el fa fill de Zeus amb una nimfa, o d'Hermes amb Rene. Va reunir els habitants dispersos de l'illa de Samotràcia i els va agrupar en un estat, que va regular per lleis. Pausànies menciona un mític personatge del mateix nom, Saó, que hauria descobert l'oracle de Trofoni, però era una persona diferent.

## Referències

* ↑ Saon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 706
# Culleus (mesura)

Culleus o també Cúleus (en llatí culleus) era una unitat romana de mesura de líquids equivalent a 523,92 litres. Va ser la mesura liquida més gran i equivalia a 20 àmfores o 160 congis. Aquesta era la mesura romana utilitzada per calcular el producte de les vinyes.
Igualment era una forma de punició per als parricidis: un sac de cuir tancat on s'hi ficava al parricidi i se l'ofegava, segons allò que establia la Lex Cornelia de sicariis et veneficis.

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «culleus». A: Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Ed. Enciclopèdia Catalana, 1993 (2007), p. 362. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ Francese, Christopher. Ancient Rome in So Many Words (en alemany). Hippocrene Books, 2007, p. 248.
* ↑ Smith, William (ed.). «Culleus». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 29 març 2022].
# La Codonyera

* Aquest article tracta sobre el municipi de la Franja de Ponent. Vegeu-ne altres significats a «Codonyer».
La Codonyera és una vila i municipi del Baix Aragó, històricament considerat del Matarranya.

## Vegeu també

* Tomàs Bosque Peñarroya, cantant.
# Morro de Capell

El Morro de Capell és una muntanya de 207 metres que es troba al municipi d'Aitona, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Saó

* Per a altres significats, vegeu «Saó de Samotràcia».
Saó és una revista mensual fundada el 1976 a València i dirigida per mossèn Josep Antoni Comes, mossèn Vicent M. Cardona i Puig i Emili J. Marín i Soriano.
És una de les primeres revistes editades en valencià després de la mort de Francisco Franco. La seva inspiració és cristiana basada en el Concili Vaticà II, i tracta temes d'actualitat, culturals, socials, religiosos, etc. i reconeix i defensa la unitat cultural i lingüística del País Valencià amb Catalunya i les Illes Balears. Gaudeix d'un gran prestigi pel tractament i la seriositat dels temes publicats. Celebra un sopar anyal on es fa un homenatge a alguna personalitat cultural dels Països Catalans.
L'any 2009 la Generalitat Valenciana cancel·la el conveni pel qual la revista anava a organismes públics com ara biblioteques fet que provoca una crisi a la revista la solució de la qual passa per la cerca de nous subscriptors. El 2012 va rebre a L'Eliana el Guardó a l'Ús Social del Valencià atorgat per Escola Valenciana. Des de l'any 2010 és dirigida per Vicent Boscà i Perelló.

## Multimèdia

* Entrevista amb Vicent Boscà, realitzada a Ràdio Klara i transparent, any 2024.

## Referències

* ↑ «Saó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bermell, Ausiàs «El periodista Francesc Martínez defensa una tesi doctoral sobre la revista Saó». El Punt Avui [València], 13-12-2013.

## Enllaços externs

* Homenatge de Saó a Isabel-Clara Simó
* Revista Saó
Viccionari
# Culloden

«Culloden» té aquests significats:
* Culloden (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
* Batalla de Culloden (16 d'abril de 1746), xoc final entre jacobites i partidaris de la Casa de Hannover durant l'aixecament jacobita
* Baró Culloden o Xan Windsor (Londres, 2007), fill i hereu d'Alexander Windsor, comte d'Ulster i la seva esposa, Claire Booth, comtessa d'Ulster
# Prioskólie

Prioskólie - Приосколье (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 183 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].