OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Max Liebermann

Max Liebermann (Berlín, 20 de juliol de 1847 - Berlín, 8 de febrer de 1935) fou un pintor alemany d'origen jueu. Va ser un dels representants de l'Impressionisme a Alemanya i va liderar la pintura d'aquest país durant més de 30 anys.
Fill d'una família de negociants de Berlín, va estudiar lleis i filosofia però després es va decidir a estudiar pintura (a París i als Països Baixos). Va passar per Barbizon, on va absorbir influències del Realisme i de l'Impressionisme; va col·leccionar pintures d'importants mestres de l'època.
També va viatjar als Països Baixos, on va estudiar als vells mestres com Rembrandt, Frans Hals i Adriaen van Ostade. Els paisatges pintorescs i escenes camperoles, inspirades a Holanda, són les manifestacions més representatives d'aquest pintor: Dones plomant oques (1873).
Inicialment el seu realisme peca d'un toc excessivament sentimental. Ja a la fi de segle, Liebermann adopta trets del Modernisme. Davant la irrupció de l'Expressionisme de Ernst Ludwig Kirchner i altres autors de l'època, Liebermann es mostra poc inclinat.
Cap a 1920 va ser president de l'Acadèmia Prussiana de les arts, càrrec al qual va renunciar el 1932 a causa de la discriminació que existia cap als pintors jueus.
El règim de Hitler el va incloure en les llistes d'art degenerat, considerat perniciós i que va ser purgat dels museus públics alemanys.
Era cosí germà d'Emil Rathenau, fundador de l'Allgemeine Elektrizitäts Gesellschaf (AEG).

## Referències

* ↑ «Max Liebermann». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bokóvaia

Bokóvaia (en rus: Боковая ) és un poble (un possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que el 2010 tenia 206 habitants.

## Referències

* ↑ «численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских населенных пунктов, сельских населенных пунктов Пермского края по итогам Всероссийской переписи населения 2010 года». Arxivat de l'original el 2014-09-10. [Consulta: 2 abril 2019].
* ↑ Расстояние от Боровкова до Добрянки
# Peçac

«Peçac» té aquests significats:
* Peçac de Bordèu, municipi francès al departament de la Gironda (regió de la Nova Aquitània)
* Peçac de Prats, municipi francès al departament de la Gironda (regió de la Nova Aquitània)
* Peçac e Vilanòva, municipi francès al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps)
* Cantó de Peçac-1, cantó francès que compta amb part del municipi de Peçac (districte de Bordeus, departament de la Gironda)
* Cantó de Peçac-2, cantó francès que compta amb part del municipi de Peçac (districte de Bordeus, departament de la Gironda)
# Suzuki S-Cross Concept

El Suzuki S-Cross Concept és un prototip japonès de fabricant de cotxes Suzuki. És un estudi futurista d'un C-segment vehicle multisegment. Va ser presentat en el Paris Motor Show de 2012 en setembre.

## Referències

* ↑ http://www.diseno-art.com/news_content/2012/08/suzuki-s-cross-concept-preview/ Arxivat 2014-03-16 a Wayback Machine.
# Manicord

Un manicord o monocord Arxivat 2017-12-28 a Wayback Machine. és un instrument musical cordòfon de teclat. Posteriorment va agafar el nom de clavicordi, clavicèmbal o espineta.

## Referències

* ↑ Giralt i Radigales, Jesús (dir.). Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Gran Enciclopèdia Catalana, 2001. ISBN 84-412-0232-X [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «manicord». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 juny 2015].
# Koichi Oita

Koichi Oita (Prefectura de Tòquio, Japó, 9 d'abril de 1910) és un futbolista japonès que disputà dos partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Villanueva de Perales

Villanueva de Perales és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita amb els municipis de Villamanta, Navalagamella i Villamantilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 341 | 7913 | 550 | 939 |
# Max Leopold Wagner

Max Leopold Wagner, (Múnic, 17 de setembre de 1880-Washington, 9 de setembre de 1962) va ser un dels lingüistes més importants per a l'estudi de la llengua sarda. Es considera també que fou un dels romanistes més influents del segle xx.
Va ser gràcies a una beca de la Universitat de Múnic que Max Leopold Wagner va viatjar a Sardenya entre 1904 i 1906. Aquella estada li va permetre d'elaborar una tesi d'admissió a la Universitat de Múnic com a docent, la qual se centrava en la formació de les paraules en sard. El 1907, va completar el seu doctorat a Würzburg amb la seva tesi sobre el sistema fonològic dels dialectes sards meridionals (Lautlehre der südsardischen Mundarten).
Entre 1925 i 1927, va residir a Sardenya i així va poder realitzar els enregistraments que es destinaven a l'Atles lingüístic i etnogràfic d'Itàlia i del sud de Suïssa (Sprach- und Sachatlas Italiens und der Südschweiz) que publicaren els dialectòlegs Karl Jaberg i Jakob Jud entre 1928 i 1940.
Després, Wagner va publicar La Lingua sarda: storia, spirito e forma (1950). L'obra cabdal de Max Leopold Wagner la va redactar a Washington (on treballava des del 1951): el Dizionario Etimologico Sardo.
Des de 1947 fou membre corresponent de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans.
# Boktor

Boktor (en rus: Боктор) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2018 tenia 294 habitants. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
# Suzuki Kei

El Suzuki Kei va ser un kei car de la marca japonesa Suzuki. El Suzuki Kei va ser produït des de 1998 fins al 2009. Aquest model només va ser produït per al mercat domèstic japonés. Des de 1999 fins a 2006 va ser comercialitzat també amb el nom de Mazda Laputa.

## Descripció general

Originalment, el Kei es va presentar com un model de tres portes, però a la tardor de 1999 es va presentar una versió amb cinc portes. L'any 2000 el model va rebre una reestilització, on la versió de tres portes va deixar de ser produïda. Al següent any, el 2001 el model va rebre una altra variació, la qual incloia entre altres coses un nou panell de controls.

## Referències

* ↑ Katalog Samochody Świata 2003. Warsaw, Poland: Print Shops Prego - Polska Sp. z o.o., 2002, p. 200.
# Maguen David Adom

El Maguen David Adom (en hebreu: מגן דוד אדום) (en català: Estrella de David Vermella) d'Israel és el servei nacional d'emergència i assistència mèdica i ambulància, així com banc de sang. És membre de ple dret de la Federació Internacional de Societats de la Creu Roja i de la Mitja Lluna Roja.
El Maguen David Adom va ser creat en l'any 1930 com una iniciativa voluntària amb seu a la ciutat de Tel-Aviv, posteriorment es va estendre a Jerusalem, i a Haifa. Passant a tenir presència nacional 5 anys després, proveint suport mèdic a la població civil, i als membres del Haganà. En l'any 1950 la Kenésset va aprovar la legislació que va convertir Maguen David Adom en el servei nacional mèdic d'emergència d'Israel.

## Relacions amb el moviment internacional de la Creu Roja

Des de la seva creació fins a l'any 2006 el Comitè Internacional de la Creu Roja (CICR) li va negar el reconeixement al Maguen David Adom per negar-se a reemplaçar l'estel de David vermell per la Creu Roja. Les raons corresponen a la conferència de la Convenció de Ginebra de 1929 que va identificar només tres símbols (creu vermella, mitja lluna vermella, i el lleó i el sol vermell), i va prohibir l'ús d'altres simbols en el futur (l'estel vermell de David va ser remesa al CICR en l'any 1931).
Amb l'aprovació d'un tercer emblema en el mes de desembre de l'any 2005 Maguen David Adom va estar en condicions de comptar amb l'aprovació del CICR i d'ingressar a la Federació Internacional de Societats de la Creu Roja i de la Mitja Lluna Roja. El 22 de juny de 2006, MDA va ser reconeguda pel CICR i admès com a membre de ple dret.

## Referències

* ↑ ICRC website - Press Release 06/65 Arxivat 2006-07-05 a Wayback Machine., 22-06-2006

## Enllaços externs

* www.mdais.org/ (anglès)
# Kota

«Kota» té aquests significats:
* Toponímia:
** Kota (Indonèsia), entitat administrativa d'Indonèsia per sobre del subdistricte (Kecamatan) i per sota de la província. Equival a l'antiga regència o kabupaten
** Kota Kinabalu, capital de Sabah, Malàisia
** Kota (ciutat), ciutat del Rajasthan, Índia
** Districte de Kota, districte al Rajasthan, Índia
** Kotah o Kota, principat del subcontinent indi existent des del segle xii fins al 1948
** Agència de Kotah-Jhalawar, agència britànica a Rajputana
* Antropologia:
** Kota o kotes, grup humà de Tamil Nadu, Índia.
** Llengua kota, llengua dravídica dels kotes
** Kota, Bakota o Bakotes, grup humà de Gabon
** iKota, llengua bantu dels bakotes
** Kota o goahti, tenda dels lapons similar a un tipi
# Villanueva de Tapia

Villanueva de Tapia és un poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Comarca Nororiental de Málaga.

## Història

Restes de construccions romanes i àrabs demostren que el municipi va acollir a ambdues civilitzacions, però aquests jaciments, molt dispersos, no aporten suficients dades com per a estructurar mínimament un fil conductor de la història de Villanueva de Tapia, les primeres dades de la qual documentats apareixen en el segle xvi i fan referència a uns plets entre les localitats d'Iznájar (Còrdova) i Archidona, que, aprofitant segurament la confusió derivada dels repartiments haguts després de la conquesta cristiana, ambdues reclamaven les terres de l'actual Villanueva de Tapia. De l'estira-i-arronsa entre un municipi i l'altre, aviat es va encunyar el nom d'Entredicho per a referir-se a la zona que va generar el conflicte d'interessos entre Archidona i Iznájar, denominació que apareix en un document del segle xvi que es conserva en l'Arxiu Municipal d'Iznájar. Com que a la disputa no se li veia la fi, va ser necessària la intervenció de la Reial Hisenda, els consellers de la qual van decidir que El Entredicho quedés integrat en el Patrimoni Reial (20 de juny de 1602).
La falta de liquiditat de la Corona va propiciar que Felip III decidís vendre almenys una part de les terres menys rendibles, i entre aquestes terres d'escassa rendibilitat per a la Corona es trobaven les de l'Entredicho. El terreny va ser comprat per un membre del Suprem Consell de Castella i mecenes de Cervantes, Pedro de Tàpia, sota el palau de la qual va començar a configurar-se, en el segle xvii, el poble que avui es coneix com a Villanueva de Tapia.
# Gai Letori

Gai Letori és el nom dels següents personatges:
* Gai Letori, tribú de la plebs el 471 aC
* Gai Letori, pretor el 210 aC
# Ca Garriga

Ca Garriga és una obra amb elements neoclàssics de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció amb baixos i tres plantes d'habitatges, hi ha tres obertures per planta. En la primera planta hi ha un balcó corregut, en el qual destaquen la zona inferior del voladís per al motlluratge. Els balcons del segon i tercer pis són independents i d'amplada inferior als corresponents a la tercera planta, que té una cornisa.
Tot el conjunt és força equilibrat; les pintures esgrafiades de la primera planta i el treball de la forja dels balcons són els elements a destacar. Aquestes pintures són degudes a Folch i tenen com a material bàsic la llet i van ser acabades durant l'any 1895, per Sant Josep.

## Història

Durant molts anys aquesta casa d'estil eclèctic va ser notaria de la ciutat i de tota la comarca de l'Alt Camp, fins que es va traslladar al carrer Tomàs Caylà. La construcció data de l'any 1867.

## Referències

* 1 2 3 «Ca Garriga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Peluda de cara de bou

La peluda de cara de bou (Arnoglossus boops) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Katharine Kesolei

Katharine Kesolei (Ngchesar, 1942 - Manila, 13 d'octubre de 2015) va ser una antropòloga i senadora de la República de Palau.

## Biografia

Kesolei va néixer a l'estat de Ngchesar, a l'illa de Babeldaob.
El 1960 va participar amb la fundació de la Micronesian Girls Association (Associació de Dones de Micronèsia). També va ser membre de Mechesil Belaudel, un grup de dones líders tradicionals del Palau, i va treballar en l'organització de la seva conferència anual des del 1994 fins a la seva mort. La conferència es va convertir en un fòrum públic nacional per a les dones líders tradicionals per debatre i proposar resolucions perquè el govern promulgui sobre els reptes culturals, socials, sanitaris i ambientals.
Kesolei va estudiar antropologia a la Universitat de Hawai a Mānoa i es va convertir en una experta en conservació cultural. Va dirigir diverses iniciatives per celebrar i preservar la cultura i la història de Palau, com ara la redacció d'una antologia de quatre volums de llegendes i història de Palau, i va dirigir el projecte de desenvolupament de la història de Palau en el seu paper com a directora de l'Agència d'Acció Comunitària de Palau. Va ser presidenta del Consell Assessor Cultural i Històric de Palau.
El 2009 va ser elegida al Congrés Nacional de Palau i va ser reelegida el 2012. El seu lema de campanya del 2012 va ser «Promovent la consciència cultural i la gestió per salvaguardar el nostre patrimoni per a les generacions futures; donant suport a una Palau millor cap al desenvolupament sostenible i el creixement econòmic; afavorint l'estil de vida saludable i viure la nostra Palau».
Mentre que era senadora, Kesolei va treballar per assolir els Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni de les Nacions Unides, i va introduir una legislació per crear la Oficina de Serveis Socials sota el Ministeri d'Afers Culturals i Comunitaris. També va introduir la Llei de protecció familiar de Palau el 2010 per abordar la violència familiar i fer complir la protecció de les víctimes i les conseqüències legals per als delinqüents.
Kesolei va morir de càncer a St. Luke’s Global City Hospital de Manila, Filipines. En el moment de la seva mort el 2015, amb 73 anys, era vicepresidenta del senat de Palau.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Katharine Kesolei» (en anglès). Pacific Community, 09-08-2017.
* ↑ «Palau: Airai - Our Guides». Pacific Worlds.
* 1 2 Kiste, Robert C; Marshall, Mac. American Anthropology in Micronesia: An Assessment (en anglès). University of Hawaii Press, 1999. ISBN 978-0824820176.
* 1 2 3 «Rest in peace sen. Kathy Kesolei of Palau» (en anglès). Micronesia Forum.

## Vegeu també

* Dones a Palau
# Vini Caldirola (equip ciclista)

El Vini Caldirola va ser un equip ciclista professional italià que competí entre el 1998 i 2004.
L'equip es va fundar per Roberto Amadio a partir de la base de l'antic equip Aki-Safi. El 2001 es fusiona amb l'equip Amica Chips-Tacconi Sport. A final de la temporada 2004, el patrocinador principal va anunciar la seva retirada i la majoria de ciclistes van anar cap al nou equip Liquigas-Bianchi.

## Principals ciclistes

* Stefano Garzelli
* Francesco Casagrande
* Eddy Mazzoleni
* Gianluca Bortolami
* Romāns Vainšteins
* Dario Frigo

## Principals triomfs

* 1999
** Clàssica de Sant Sebastià (Francesco Casagrande)
** Volta a Suïssa (Francesco Casagrande)
** Volta als Països Baixos (Serhí Hontxar)
** Chrono des Herbiers (Serhí Hontxar)
** Gran Premi de les Nacions (Serhí Hontxar)
** París-Brussel·les (Romāns Vainšteins)
** Dues etapes al Giro d'Itàlia (Romāns Vainšteins), Francesco Casagrande
* 2000
** Fletxa Valona (Francesco Casagrande)
** Una etapa al Giro d'Itàlia (Francesco Casagrande)
* 2001
** Tour de Flandes (Gianluca Bortolami)
* 2002
** Campionat de Zuric (Dario Frigo)
** Tour de Romandia (Dario Frigo)
** Una etapa al Tour de França (Dario Frigo)

### Grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 7 participacions (1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004)
*** 1999. 2 etapes Romāns Vainšteins, Serhí Hontxar
*** 2000. 1 etapa Francesco Casagrande
*** 1 classificació sencudària: Gran Premi de la Muntanya: Francesco Casagrande 2000
* Tour de França
** 3 participacions (2000, 2002, 2003)
*** 2002. 1 etapa Dario Frigo
* Volta a Espanya
** 3 participacions (2002, 2003, 2004)

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius II són la segona divisió dels equips ciclistes professionals.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1998 | 36è | Stefano Faustini (179è) |
| 1999 | 11è | Francesco Casagrande (8è) |
| 2000 | 7è | Francesco Casagrande (1r) |
| 2001 | 15è | Andrej Hauptman (41è) |
| 2002 | 17è | Dario Frigo (6è) |
| 2003 | 20è | Stefano Garzelli (21è) |
| 2004 | 23è | Stefano Garzelli (39è) |

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Gai Laceri

Gai Laceri (en llatí Caius Lacerius) era tribú de la plebs l'any 401 aC i va ser elegit per designació dels altres tribuns, pel sistema de cooptació (cooptatio), sota influència dels patricis, que volien deixar de banda la Lex Trebonia de tribunis. Titus Livi ho menciona.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita V, 10
# Marie Georges Humbert

Marie Georges Humbert (francès: Georges Humbert) (París, 7 de gener de 1859 - París, 22 de gener de 1921) va ser un matemàtic i enginyer francès.

## Vida i Obra

Tot i haver nascut a París, els seus pares van morir quan encara era un infant i va ser educat pels seus avis que eren industrials al Franc Comtat, uns a Magny (prop de Lure) i els altres a Baignes (prop de Vesoul). Va fer el seus estudis primaris a l'escola de Lure i els secundaris als oratorians de Juilly. El 1877 va començar es seus estudis superiors a l'École Polytechnique, tot i haver quedat primer en els exàmens d'ingrés a l'École Normale Supérieure. En graduar-se, va continuar estudiant a l'École des mines fins a obtenir el títol d'enginyer.
Durant uns anys va exercir com enginyer de mines, primer a Vesoul i després a París, però a partir de 1884 va començar a fer de professor auxiliar d'anàlisi matemàtica a l'École Polytechnique. El 1895 va passar a ser professor titular de la mateixa especialitat. El 1904 va afegir-hi les seves classes al Collège de France, com a suplent de Camille Jordan, fins que el 1912 va ocupar la seva càtedra al Collège.
Humbert va escriure més de cent quaranta articles científics, a part dels seus celebrats llibres de text. Les seves obres completes van ser editades pel seu fill, Pierre Humbert, i Gaston Julia entre 1929 i 1936. Els seus treballs més importants versaven sobre anàlisi matemàtica i teoria de nombres. Concretament, les seves seves recerques es poden agrupar en tres períodes cronològics: primerament (1885-1898) es va interessar per la geometria de les corbes i superfícies algebraiques, a continuació va estudiar les funcions abelianes singulars i, finalment, va fer les seves recerques de natura aritmètica.

## Referències

* 1 2 Charle i Telkès, 1988, p. 100.
* ↑ Borel, 1922-1926, p. II.
* ↑ Charle i Telkès, 1988, p. 101.
* ↑ Charle i Telkès, 1988, p. 102.
* ↑ Goldstein, 2009, p. 150-151.
* ↑ Borel, 1922-1926, p. VII-VIII.

## Bibliografia

* Borel, Émile «Notice sur la vie et les travaux de Georges Humbert» (en francès). Mémoires de l'Académie des sciences de l'Institut de France, Vol. 58, 1922-1926, pàg. I-XIX. ISSN: 0368-9263.
* Charle, Christofe; Telkès, Eva. «35. Humbert (Georges, Marie)». A: Les Professeurs du Collège de France : dictionnaire biographique, 1901-1939 (en francès). Institut National de Recherche Pédagogique, 1988, p. 100-102. ISBN 978-2-2220-4188-7.
* Goldstein, Catherine «La théorie des nombres en France dans l'entre-deux-guerres : De quelques effets de la première guerre mondiale» (en francès). Revue d'histoire des sciences, Vol. 62, Num. 1, 2009, pàg. 143-175. DOI: 10.3917/rhs.621.0143. ISSN: 0151-4105.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Marie Georges Humbert» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Costabel, Pierre. «Humbert, Marie-Georges». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 31 juliol 2018]. (anglès)
# Borčany

Borčany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín, al districte de Bánovce nad Bebravou. El 2017 tenia 257 habitants. El poble de Borčany es troba a 125 quilòmetres de la capital, Bratislava, als turons de Nitra Loess.
La primera menció escrita, «Borscan» de la vila es remunta al 1113. El poble va pertànyer a la diòcesi de Nitra, més tard als pagesos locals. El 1598 tenia 8 cases, el 1784 11 cases, 10 famílies i 103 habitants. El 1828 tenia deu cases i 102 habitants que es dedicaven principalment a l'agricultura.

## Referències

* ↑ «O obci [Sobre el poble]». [Consulta: 19 desembre 2021].
* 1 2 «História». Ajuntament de Borčany. [Consulta: 19 desembre 2021].
# Peluda de musell punxegut

La peluda de musell punxegut (Arnoglossus oxyrhynchus) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 22 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Japó.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)