OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquim Planella i Parera

Joaquim Planella i Parera (c.1804-1875) fou un pintor català, vinculat a l'Escola de la Llotja, on va arribar a treballar com a professor.
Va realitzar diverses exposicions a Barcelona, on va conrear els gèneres de temàtica religiosa i costumista, així com paisatges i marines, tot i que la seva especialitat van ser les pintures de flors. Es conserva obra seva a l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 «Joaquim Planella i Parera» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 2 octubre 2023].
* ↑ Torrella, Engràcia (coord). Inanimats? La natura morta a la col·lecció. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2009, p. 21-22. ISBN 978-84-87221-98-9.
# José Luis Salcedo Nieto

José Luis Salcedo, més conegut com a Pepín, és un exfutbolista madrileny, nascut a Aranjuez el 15 de setembre de 1959. Ocupava la posició de defensa.
Pepín va ser un dels jugadors més importants del CA Osasuna de finals dels 80 i principis dels 90. Va arribar al club navarrés provinent del Rayo Vallecano a l'estiu de 1987, i durant set temporades va ser fix a les alineacions. Fins a la temporada 93/94, quan l'Osasuna va baixar a Segona Divisió, el madrileny havia vestit la samarreta rojilla en 247 ocasions, sent el tercer en l'escalafó històric dels de Pamplona. També va jugar competicions europees.
Es va retirar la temporada 94/95, després d'haver jugatr eixa temporada a les files de l'Aranjuez CF, de la Segona Divisió B.

## Referències

* ↑ «Pepín, José Luis Salcedo Nieto - Futbolista» (en castellà). [Consulta: 28 juny 2017].
# Durham (Kansas)

Durham és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 114 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Durham tenia 114 habitants, 51 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 209,6 habitants/km².
Dels 51 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,1% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 41,2% no eren unitats familiars. En el 37,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 19,3% entre 25 i 44, un 29,8% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.875 $ i la renda mediana per família de 47.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.000 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 16.402 $. Entorn del 0% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Durham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Durham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rasbora spilotaenia

Rasbora spilotaenia és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# L'Econòmic

L'Econòmic és un setmanari d'informació i anàlisi en català sobre l'empresa que va arribar als quioscos per primera vegada el 19 de juny del 2010.
La publicació, de color salmó, aporta elements de reflexió per poder interpretar millor l'actualitat econòmica de Catalunya i el món. En l'àmbit empresarial s'interessa per les petites i mitjanes empreses, i més per l'economia productiva que per la financera.
La publicació està editada per Tallers d'Iniciatives Editorials, una empresa constituïda el gener del 2010 per un grup de periodistes del desaparegut setmanari Dossier Econòmic. La societat va signar un acord amb Hermes Comunicacions, editora d'El Punt, i propietària de la Corporació Catalana de Comunicació, editora de l'Avui, amb l'objectiu de distribuir el setmanari cada dissabte amb els dos diaris.
El director de L'Econòmic és Ramon Roca, que exercia de redactor en cap a la publicació Dossier Econòmic fins al moment del tancament.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Neix 'L'Econòmic', el nou setmanari salmó de lAvui' i 'El Punt'». directe.cat, 03-06-2010. Arxivat 2010-11-02 a Wayback Machine.
* ↑ «Neix 'L'Econòmic', un nou setmanari d'informació econòmica i empresarial». Agència Catalana de Notícies. 324.cat, 12-06-2010.
* 1 2 «Neix 'L'Econòmic', l'únic setmanari econòmic en català». Europa Press. VilaWeb, 14-06-2010.
* ↑ ««Un any de 'L'Econòmic'». e-notícies, 19-06-2011.
* ↑ «Emergeix un nou eix comercial a la Rambla del Poblenou». Eixos.cat. L'econòmic, 21-04-2012.
* ↑ ««L'Econòmic» arriba al primer aniversari». Nació Digital, 17-06-2011. Arxivat 2011-12-19 a Wayback Machine.
* ↑ «L'Avui i El Punt encartaran un nou setmanari econòmic». Fundació Espai Català de Cultura i Comunicació, 03-06-2010 [Consulta: 29 desembre 2011]. Arxivat 2011-12-05 a Wayback Machine.
* ↑ «L'Econòmic fa un any». El Punt Avui, 17-06-2011.

## Enllaços externs

* Lloc web de L'Econòmic
# Moment (matemàtiques)

En matemàtiques, els moments d'una funció són mesures quantitatives relacionades amb la forma de la gràfica de la funció. Si la funció representa la densitat de massa, aleshores el moment zero és la massa total, el primer moment (normalitzat per la massa total) és el centre de massa i el segon moment és el moment d'inèrcia (Figura 1). Si la funció és una distribució de probabilitat, aleshores el primer moment és el valor esperat, el segon moment central és la variància, el tercer moment estandarditzat és l'asimetria, i el quart moment estandarditzat és la curtosi. El concepte matemàtic està estretament relacionat amb el concepte de moment a la física.
Per a una distribució de massa o probabilitat en un interval acotat, la col·lecció de tots els moments (de tots els ordres, de 0 a ∞) determina de manera única la distribució (problema del moment de Hausdorff). El mateix no passa amb els intervals il·limitats (problema del moment Hamburger).
A mitjans del segle xix, Pafnuty Chebyshev es va convertir en la primera persona a pensar sistemàticament en termes dels moments de les variables aleatòries.
L'n-è moment d'una funció contínua de valor real f (x) d'una variable real sobre un valor c és la integral:
$\mu _{n}=\int \limits _{-\infty }^{\infty }(x-c)^{2}f(x)dx$
Moment destacats en estadística:
Mitja : El primer moment brut és la mitjana, normalment denotada $\mu \equiv \operatorname {E} [X].$
Variancia : El segon moment central és la variància. L'arrel quadrada positiva de la variància és la desviació estàndard:$\sigma ={\sqrt {\operatorname {E} \left[(X-\mu )^{2}\right]}}={\sqrt {E[X^{2}]-\mu ^{2}}},$

## Referències

* ↑ George Mackey «"HARMONIC ANALYSIS AS THE EXPLOITATION OF SYMMETRY - A HISTORICAL SURVEY". Bulletin of the American Mathematical Society. New Series. 3». Bulletin of the American Mathematical Society, 3, 01-07-1980, pàg. 549.
* ↑ Papoulis, A. Probability, Random Variables, and Stochastic Processes, 2nd ed. (en anglès). Nova York: McGraw Hill, 6/09/2022, p. 145–149.
# Momena Ibrahimi

Momena Ibrahimi (Afganistan, 1993), també dita Momena Karbalayee, és una expolicia i activista pels drets de les dones afganesa, resident al Regne Unit. El desembre de 2021 va aparèixer en la llista 100 Women que elabora anualment la cadena BBC. Momena va ser, el 2017, la primera dona en exercir de policia al districte de Kajran, província de Daykundi, al centre de l'Afganistan.
El 6 de setembre de 2009, el cap de la comisaria de Kajran i superior d'Ibrahimi, Mohammad Khan Baluch, va ordenar-li mantenir relacions amb un oficial amic seu, que es trobava de visita a la ciutat. Davant la negativa de Momena, Baluch va colpejar-la i violar-la.
Va portar el cas davant la justícia, però el jutge va sobreseure el cas el 2020. Mesos després, Momena va cometre un intent de suïcidi, no reeixit. Va presentar un recurs davant els tribunals i ha denunciat pressions per part de les autoritats polítiques i policials per retirar la denúncia.
Ibrahimi ha declarat que el seu cas havia de servir per donar visibilitat a la situació que viuen les dones al seu país, en especial a l'alt percentatge de dones policies que pateixen assetjament sexual per part de companys i superiors.
L'agost de 2021, a causa de l'arribada dels talibans afganesos al poder, Momena Ibrahimi va haver d'exiliar-se al Regne Unit.

## Referències

* 1 2 «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 07-12-2021. Arxivat de l'original el 2021-12-11 [Consulta: 21 febrer 2022].
* ↑ شایگان·, عابر. «بی‌فرجامی دو شکایت؛ سرنوشت زنان پولیسی که مورد آزار جنسی قرار گرفتند» (en persa). روزنامه اطلاعات روز, 23-01-2021. Arxivat de l'original el 2021-01-23. [Consulta: 21 febrer 2022].
* 1 2 Nader, Zahra; Shaygan, Aber. «Sexual Harassment in workplace: A systematic problem for policewomen» (en anglès americà). Kabul Now, 07-02-2021. Arxivat de l'original el 2022-02-21. [Consulta: 21 febrer 2022].
# Monestir de Zemun

El monestir de Sant Arcàngel Gabriel (serbi: Manastir Svetog Arhangela Gavrila / Манастир Светог Архангела Гаврила), conegut també com el monestir de Zemun (serbi: Manastir Zemun / Манастир Земун), és un monestir ortodox serbi. La seva església va ser construïda el 1786, al lloc d'una antiga església al barri de Donji Grad de Zemun (avui part de Belgrad, Sèrbia). El monestir es va establir oficialment el 1990.

## Història

El fundador va ser Teodor -Toša Apostolović, president de la província eclesiàstica de Zemun. Després del desmantellament de la zona de quarantena (kontumac) el 1842, l'església va perdre la seva importància i, a la segona meitat del segle xx, va ser abandonada.
El 1981, l'església abandonada va ser utilitzada per llavors jeromonah (actual bisbe) Filaret. En nom seu, es va renovar l'església, ja que els frescos van ser destruïts i l'església va ser utilitzada com a arsenal. El 1990, el protosinđel Filaret va obtenir un permís per construir un temple (catedral) de 3.000 m² al lloc de l'església, però, l'any següent, el recentment elegit Patriarca serbi Pavle es va negar.

## Referències

* 1 2 Lazić, Jovana. «Manastir Svetog Arhangela Gavrila u Zemunu» (en serbi). Pravoslavje. Arxivat de l'original el 2012-02-17. [Consulta: 1r maig 2019].
# Monestir de la Canorga

El monestir de la Canorga (francès La Canourgue) fou un establiment religiós fundat vers el 830 al comtat de Gavaldà. Segons la llegenda de sant Frodoald (saint Frézal) suposadament bisbe del Gavaldà, que va combatre el paganisme que subsistia a la regió i va morir a mans dels que se li oposaven manats per un nebot seu el 828, havent estat enterrat a una església al costat del castell de la Canorga, transformada al cap de poc en un monestir de l'orde de sant Benet. L'església d'aquest monestir fou dedicada a Sant Martí. Va dependre més tard de l'abadia de Sant Víctor de Marsella.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Moraesita

La moraesita és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser anomenada l'any 1953 per Marie Louise Lindberg, William T. Pecora i Aluízio Licínio de Miranda Barbosa en honor al doctor Luciano Jacques de Moraes (1896–1968), mineralogista i geòleg brasiler.

## Característiques

La moraesita és un fosfat de fórmula química Be₂(PO₄)(OH)·4H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1953. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la moraesita pertany a «08.DA: Fosfats, etc, amb cations petits (i ocasionalment, grans)» juntament amb els següents minerals: bearsita, roscherita, zanazziïta, greifensteinita, atencioïta, ruifrancoïta, guimarãesita, footemineïta, uralolita, weinebeneïta, tiptopita, veszelyita, kipushita, philipsburgita, spencerita, glucina i ianbruceïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Sapucaia, situada a Sapucaia do Norte, Galiléia (Minas Gerais, Brasil). També ha estat descrita en altres indrets del Brasil, així com al Perú, els Estats Units, França, Alemanya, Finlàndia, Namíbia, Rússia i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Moraesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2022].
# Moragues (Pinós)

Moragues també coneguda com a Moragues d'Ardèvol, és una masia del municipi de Pinós, a la comarca catalana del Solsonès, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

És una de les nombroses masies que envolten el nucli d'Ardèvol, al sector central ponentí del municipi. Està a la capçalera del barranc de Figuerola, als suaus relleus que s'estenen al nord de la serra de Pinós. S'hi accedeix per la carretera de Torà a Ardèvol. A 1,3 km. abans d'arribar a Ardèvol(41° 51′ 01″ N, 1° 30′ 15″ E﻿ / ﻿41.850280°N,1.504225°E﻿ / 41.850280; 1.504225) (està senyalitzat) un trencall a la dreta (S) puja a la propera masia que es veu sobre la carena.

## Descripció

Masia de planta basilical, coberta amb doble vessant i amb carener perpendicular a la façana principal. Les obertures s'obren simètriques a la façana orientada a ponent, però moltes són recents amb la qual cosa s'ha desequilibrat l'eix de proporcions.

## Història

La masia de Moragues d'Ardèvol és avui una gran explotació agrària i dedicada a la ramaderia estabulada. La casa és obra del segle XVIII

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Moragues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2015].
# Museu del Bardo

El Museu del Bardo o Museu Nacional del Bardo és el principal museu de Tunísia, situat a la municipalitat del Bardo, a la governació de Tunis. Té una gran varietat de peces arqueològiques, joies i mosaics únics. El mateix edifici és digne d'observació. L'edifici principal fou construït a la segona meitat del segle xix per ser destinat a palau; fou convertit en museu el 1882 i fou batejat llavors Museu Alaoui (d'Alí el bei, que va governar del 1882 al 1902); un espai adjacent, que era un antic palau del bei (relativament petit, construït el 1831-1832) s'hi va afegir el 1899 per albergar les col·leccions d'art islàmic.
En destaca la sala amb la cúpula, el gran pati cobert, la sala de música i els apartaments privats.
La peça més antiga és un objecte trobat al Guetar que té uns 40.000 anys; les peces modernes són recents, objectes de la vida quotidiana moderna. El nombre de sales n'és de 34, de les quals les principals són:
La sala V o dels mosaics cristians, amb esteles i baixos relleus púnics i líbics, i objectes funeraris d'època cristiana amb mosaics de tomba i sarcòfags.
La sala IX, dedicada al món romà, és l'antic pati del palau; té nombroses estàtues de la Cartago romana i d'altres llocs com Útica, Oudna, Altuburos, Dougga i d'altres. També hi ha alguns paviments (mosaics) i estatuetes.
La sala X o sala de Sussa, antiga sala de festes del palau, conté diversos mosaics i n'és el més destacat un paviment mosaic procedent de Sussa (Hadrumetum) i altres mosaics famosos procedents de Cartago.
La sala de Dougga (XI), amb els millors mosaics trobats a Dougga.
La sala de Virgili (XV), on hi ha el mosaic de Virgili considerat el millor del món.
Les sales de Mahdia (XVI i XXII), on hi ha les troballes submarines a la costa de Mahdia, escultures de marbre i bronze de gran qualitat i alguns mosaics de Cartago, Útica i Thysdrus (El Djem).
El pati del palau forma una sèrie de sales dedicades a la civilització arabomusulmana, amb dues seccions: l'una de l'edat mitjana i una altra d'etnogràfica, que mostra objectes de la vida dels darrers dos o tres segles a Tunísia. La primera té una sèrie d'objectes que inclouen sarcòfags, esteles i d'altres que es troben en el camí a la sala IV, on hi ha nombroses vitrines en què s'exposen alguns alcorans (dels segles ix, x i xi), manuscrits i altres rareses; també brodats egipcis, escultures de fusta, una cadira d'oració de la gran mesquita de Kairuan del segle ix, i algun relleu en marbre d'època fatimita. Igualment, hi ha joies, monedes d'or, manuscrits de tractats de medicina, copes de coure, gots, i ceràmiques aglàbides i fatimites (entre aquestes, el famós plat conegut com «el cavaller de Sabra».

## Imatges

* Sala del museu
* Museu

## Vegeu també

* Cartago romana
# Mortsi

Mortsi (en rus: Морцы) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 703 habitants. Pertany al districte municipal de Mokroús.

## Referències

* ↑ «БОЛЬШАЯ САРАТОВСКАЯ ЭНЦИКЛОПЕДИЯ : Фёдоровский район : Ивановка». Arxivat de l'original el 2017-08-18.
* ↑ «Карта Новоузенского уезда Самарской губернии 1890 года». Arxivat de l'original el 2017-08-18.
# Napa

* Per a altres significats, vegeu «Napa (desambiguació)».
Napa és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 74.247 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Napa tenia 60.984 habitants, 20.001 habitatges, i 12.453 famílies. La densitat de població era de 1.234,5 habitants/km².
Dels 20.001 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.154 $ i la renda mediana per família de 58.788 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.046 $ mentre que les dones 31.334 $. La renda per capita de la població era de 23.642 $. Entorn del 6,1% de les famílies i el 8,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Napa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Napa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# MreB

La MreB és una proteïna present en els bacteris que ha estat identificada com un homòleg de l'actina, justificat per les similituds en l'estructura terciària i en la conservació del punt actiu de la seqüència de pèptids. La conservació de l'estructura de proteïnes suggereix l'ascendència comuna dels elements del citoesquelet dels eucariotes i la MreB, que es troba en els procariotes. De fet, estudis recents han descobert que les MreB polimeritzen per a formar filaments que són similars als microfilaments d'actina.
La MreB controla l'ample dels bacteris de forma de bacil com l'Escherichia coli. Un mutant de E. coli que sintetitza les MreB defectuoses serà esfèric en lloc d'un bacil. A més, els bacteris que naturalment són esfèrics no tenen el gen que codifica la MreB. Els bacteris que presenten gens de MreB també poden ser de forma helicoidal.
La MreB està involucrada en la replicació del genoma de bacteriòfags. Concretament, el ϕ29, que infecta el Bacillus subtilis, requereix aquesta proteïna durant el procés de replicació de l'ADN a la membrana; de fet, existeix una interacció física entre una proteïna del fag, anomenada p16.7, i l'equivalent al citoesquelet d'actina que conforma la MreB.

## Fonts

* Erickson H Nature. DOI: 10.1038/35092655. PMID: 11544510. - source of information added to this entry as of February 20, 2006

## Referències

* ↑ Gitai, Z. «The New Bacterial Cell Biology: Moving Parts and Subcellular Architecture». Cell, 120, 5, 2005, pàg. 577-586. DOI: 10.1016/j.cell.2005.02.026.
* ↑ Muñoz-Espín, D., Daniel, R.,Kawai, Y., Carballido-López, R., Castilla-Llorente, V., Errington, J., Meijer, W.J.J. y Salas, M. «The actin-like MreB cytoskeleton organizes viral DNA replication in bacteria». Proceedings of the National Academy of Sciences, August 11, 2009 vol. 106 no. 32 13347-13352. National Acad Sciences.
# Mossolens

Mossolens (en francès Moussoulens) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.
# Nesea

* Per a altres significats, vegeu «Nesea (Hircània)».
Nesea (en grec antic Νησαία o Νησαίη) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis. Tenia un únic germà, Nèrites.
És una de les dotze nereides que apareixen a les llistes dels quatre autors que en donen els noms: Homer, Hesíode, Apol·lodor i Gai Juli Higí.
Homer diu que va ser una de les trenta-dues nereides que van pujar des del fons de l'oceà per arribar a les platges de Troia i plorar, juntament amb Tetis la futura mort d'Aquil·les

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, XVIII, 38 i seg.
* ↑ Hesíode. Teogonia, 250
* ↑ Apol·lodor. Βιβλιοθήκη, I, 2, 7
* ↑ Gai Juli Higí. Fabularum, prefaci, 8
* ↑ Homer. Ilíada, VIII, 38 i seg.