OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu d'Art Sacre de Mallorca

El Museu d'Art Sacre de Mallorca (acrònim MASM) és la denominació actual (des de 2020) de l'antic Museu Diocesà de Mallorca.
Està situat en una ala del Palau del Bisbe de Mallorca a Palma, un edifici d'estil gòtic català i barroc, en uns espais renovats, oberts al públic l'any 2020.

## Història

L'origen d'aquesta institució museística es remunta en la col·lecció formada, a partir de 1878, pel bisbe Mateu Jaume i Garau que agrupà materials d'interès artístic procedents de diverses esglésies i monestirs illencs, i que aleshores rebia la denominació de Museu Arqueològic Lul·lià
El bisbe Pere Joan Campins i Barceló n'impulsà la seva estructuració com a museu diocesà i el 1916 s'obrí al públic com a tal, ja instal·lat al Palau Episcopal.
La Guerra Civil espanyola comportà el tancament del Museu Diocesà, que no va tornar a obrir-se al públic fins a l'any 1952.
A la segona meitat del segle XX s'hi van fer diverses reformes (1970, 1998) que culminen amb la nova instal·lació inaugurada l'any 2020.

## Contingut

L'exposició permanent del MASM està estructurada en quatre seccions que partint de peces pròpies de la diòcesi de Mallorca parlen dels pilars fonamentals de la religió cristianaː Jesucrist, la Mare de Déu, els Sants i l'Església catòlica,
Les peces més conegudes de la seva col·lecció són la taula que representa el cicle de la Passió de Jesús (1290-1305), el Retaule de Sant Jordi de Pere Niçard, els Rimmonim del segle XV, algunes obres del pintor renaixentista valencià Joan de Joanes, els vitralls d'Antoni Gaudí per a la Seu de Mallorca, així com el Drac de na Coca, cocodril embalsamat del s. XVII que donà lloc a una popular llegenda local.

## Enllaços externs

* Recorregut pel Museu Diocesà
* Web oficial
# Miguel Prim Tomás

Miguel Prim Tomás (València, 2 de maig de 1943) és un polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la VII legislatura i senador en la V i VI legislatures.
Enginyer Tècnic Agrícola des de 1964, és diplomat per la Cambra de comerç Hispano-Holandesa en Tècnica i Economia de la flor tallada, i pel ministeri d'Agricultura en divulgació agrària. Ha estat funcionari del SEA des de 1966 a Sagunt, cap de l'Agència d'Extensió Agrària de la Conselleria d'Agricultura i Medi ambient a Torreblanca, des de 1969. Fou escollit senador del Partit Popular per la província de Castelló a les eleccions generals espanyoles de 1993 i 1996. Fou vicepresident primer de la comissió especial per a l'estudi dels problemes del medi rural.
També fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2000. Ha estat vocal de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca del Congrés dels Diputats.

## Corrupció

Es troba acusat en l'anomenat cas Fabra. Se li ha imposat una fiança de 800.000 euros. La instrucció del cas ha estat finalitzada i s'ha distat acte d'obertura de judici oral, la data de la qual resta encara per ser fixada.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ M. Fabra. «El juez ratifica la apertura de juicio a Fabra y añade a un nuevo imputado». El País, 14-03-2012.
* ↑ M. Fabra. «El 'caso Fabra' sale de Nules para ser juzgado en la Audiencia de Castellón». El País, 18-04-2012.
# Vint-i-u

El vint-i-u és un nombre natural senar que segueix el vint i precedeix el vint-i-dos. S'escriu 21 en xifres àrabs, XXI en les romanes i 二十一 en les xineses.
Ocurrències del vint-i-u:
* És el nombre atòmic de l'escandi.
* Actualment ens trobem al segle xxi dC.
* Designa l'any 21, el 21 aC i el 1921.
* Representa la majoria d'edat en diversos països
* Dona nom al blackjack clàssic
* Anar de vint-i-un botons vol dir anar molt elegant
* El sol de la bandera del Kurdistan té vint-i-una puntes.

## En matemàtiques

* és un nombre de Fibonacci en ser la suma dels dos termes anteriors en la seqüència, 8 i 13.
* és el cinquè nombre de Motzkin.
* és un nombre triangular, ja que és la suma dels primers sis nombres naturals (1 + 2 + 3 + 4 + 5 + 6 = 21).
* és un nombre octogonal.
* és un nombre de Padovan, precedit pels termes 9, 12, 16 (és la suma dels primers dos nombres) en la seqüència de Padovan.
* és un enter de Blum, ja que és un semiprimer els dos factors primers del qual són primers de Gauss.

## Referències

* ↑ «Sloane's A000045 : Fibonacci numbers». OEIS Foundation.
* ↑ «Sloane's A001006 : Motzkin numbers». OEIS Foundation.
* ↑ «Sloane's A000217 : Triangular numbers». OEIS Foundation.
* ↑ «Sloane's A000567 : Octagonal numbers». OEIS Foundation.
* ↑ «Sloane's A000931 : Padovan sequence». OEIS Foundation.
* ↑ «Sloane's A016105 : Blum integers». OEIS Foundation.
# Barbacoll de carpó blanc

El barbacoll de carpó blanc (Chelidoptera tenebrosa) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) i única espècie del gènere Chelidoptera (Gould, 1837).

## Descripció

* Aspecte molt especial dins la família, amb cua curta i ales llargues.
* Color general negre blavós, amb carpó blanc i abdomen canyella.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, sabanes i matolls de Sud-amèrica, per l'est de Colòmbia, Veneçuela i Guaiana cap al sud fins a l'est de l'Equador i del Perú, nord de Bolívia i el Brasil.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ Alexander F. Skutch. Jacamars and Puffbirds. Christopher M. Perrins i A.L.A. Middleton. Encyclopedia of Birds. 1985. ISBN 0816011508
# Barbacoll de dues bandes

El barbacoll de dues bandes (Hypnelus bicinctus) és una espècie d'ocell de la família dels bucònids (Bucconidae) que habita boscos poc densos de Colòmbia oriental i Veneçuela. Sovint és considerat coespecífic de Hypnelus ruficollis.
# Nemacheilus kodaguensis

Nemacheilus kodaguensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Kaveri (els Ghats Occidentals, l'Índia).

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Batalla d'Octodurus

La batalla d'Octodurus, l'hivern del 57-56 aC, va ser una de les batalles de la Guerra de les Gàl·lies.
Un cop donada per acabada la campanya del 57 aC de la guerra de les Gàl·lies, amb la submissió de la Gàl·lia Belga i la costa atlàntica, Juli Cèsar va enviar totes les legions a quarters d'hivern i va tornar a Itàlia, però la Legió XII Fulminata, comandada per Servi Sulpici Galba que va ser enviada a les terres dels nantuates, veragres i seduns, que es trobaven entre els territoris d'al·lòbroges, el llac de Ginebra, el Roine i els Alps va haver d'abandonar Octodurus on havia de passar l'hivern, per la pressió enemiga, fins al territori dels al·lòbroges.

## Notes

* ↑ Legió XII Fulminata

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico III, 1-6
# Avinguda de les Valls d'Andorra

L'Avinguda de les Valls d'Andorra o Avinguda Valls d'Andorra és una important avinguda de la ciutat de La Seu d'Urgell a la comarca de l'Alt Urgell. És la principal avinguda d'entrada de la ciutat, ja què, tots els vehicles que baixen d'Andorra per la N-145, entren per aquesta avinguda, a més a més, comunica amb el Serrat de la Capella i deu el seu nom a l'antic camí que connecta la vila de La Seu d'Urgell amb Andorra, avui dia és la Carretera N-145.
Antigament, en aquesta avinguda no hi havia cases sinó que pertanyia a la Carretera de les Valls d'Andorra (Actual N-145) que comunica La Seu d'Urgell amb Andorra. La seva importància rau en el fet que era i es l'única via que connectava Andorra amb Catalunya. S'ha de tenir en compte que antigament, Andorra, s'anomenava Valls d'Andorra (dins el Comtat d'Urgell i anteriorment, podeu consultar Història d'Andorra).
L'actual Avinguda de les Valls d'Andorra, consta de dues voreres pels vianants i una carretera, a dos sentits, d'un carril cadascun. A més a més hi ha un dels aparcaments principals de la vila, després de l'aparcament del poliesportiu. Actualment, és molt important perquè conté el Supermercat Mercadona, que és el principal establiment comercial de la ciutat de La Seu d'Urgell.
Un altre equipament destacable és l'Oficina de Parcs Naturals de l'Alt Pirineu i del Cadí-Moixeró. Va entrar en funcionament el dia 1 d'agost de 2015 i s'encarrega d'oferir informació sobre parcs i donar a conèixer aquests dos espais protegits. A part de ser un punt d'informació també farà tasques d'oficina i servei així com disposarà d'un espai destinat a botiga on hi haurà material promocional i de lectura, una sala d'exposicions temporals i una sala de reunions.

## Plaça Bisbes Prínceps

La Plaça Bisbes Prínceps és una rotonda què està a la fi de l'Avinguda Valls d'Andorra. Aquesta rotonda comunica al nord amb l'Avinguda de les Valls d'Andorra al sud amb l'Avinguda Pau Clarís i als costats amb l'Avinguda Guillem Graell (antiga N-260). El seu nom està dedicat als bisbes del Bisbat d'Urgell que alhora són Co-Príncep d'Andorra. En aquesta plaça hi ha el Bar Pifarré i es a la vora de la Plaça Europa.

## Referències

* ↑ «Carrers de Catalunya». Arxivat de l'original el 2018-12-06. [Consulta: 26 novembre 2017].
* ↑ «Mercadona de La Seu d'Urgell».
* ↑ «Carrers de La Seu d'Urgell».
* ↑ «Oficina de Parcs del Pirineu». Arxivat de l'original el 2018-12-19. [Consulta: 18 febrer 2018].
* ↑ «Oficina de parcs a la Seu d'Urgell». Arxivat de l'original el 2018-12-19. [Consulta: 18 desembre 2018].
* ↑ «Plaça Bisbes Prínceps».
* ↑ «Plaça Europa». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «Inauguració de la Plaça Europa».
# Badia Nushagak

La badia Nushagak (en anglès Nushagak Bay) és una petita badia d'uns 100 km² que es troba al nord de la badia de Bristol, a l'estat d'Alaska, Estats Units, un allargat entrant de l'oceà a l'est del mar de Bering. En ella hi desguassen els rius Nushagak, Wood i Igushik.
La vila de Dillingham, la més gran de la regió amb 2.500 habitants, es troba a les seves ribes, en les quals abunda la pesca del salmó vermell.

## Referències

* ↑ 1407360 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Badia Nushagak (en anglès)
# Bagà-Txonós

Bagà-Txonós (en rus: Бага-Чонос) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 682 habitants. Pertany al districte municipal de Tróitskoie.

## Referències

* ↑ «Калмыцкие топонимы Астраханской области — автореферат и диссертация по филологии.». Arxivat de l'original el 2014-10-09.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-02-04.
* ↑ Бага-Чоносовское сельское муниципальное образование (История)
# Neoromicia melckorum

Neoromicia melckorum és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a, Kenya, Madagascar, Moçambic, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. El seu hàbitat natural són les sabanes, tant seques com humides. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
El nom específic melckorum li fou donat en honor de la família Melck, propietària de la finca on es trobà l'espècimen tipus d'aquesta espècie.

## Referències

* ↑ Jacobs, D. Pipistrellus melckorum. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 5 juliol 2014.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 271. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Benet Torija de Sant Antoni

Benet Torija de Sant Antoni (Cardona, Bages, 1736 - 10 de gener de 1802) va ser un ermità català.
Després de vestir l'hàbit, el 2 de juliol de 1762, Torija professà el 3 de juliol de 1763. Hi ha constància que l'1 de juny de 1789 vivia a l'ermita de Santa Caterina, segons Francisco de Zamora. Morí el 10 de gener de 1802.

## Referències

* ↑ Zaragoza i Pascual, Ernest «Catàleg dels ermitans de Montserrat: (segles XI-XIX)». Studia Monástica, Vol. 60, Fasc.2, 2018, pàg. 353-380. ISSN: 0039-3258.
* ↑ Zaragoza i Pascual, Ernest. Els ermitans de Montserrat: història d'una institució benedictina singular. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1993, p. 62. ISBN 84-7826-398-5.
# Benet Sanz i Forés

Benet Sanz i Forés (Gandia, La Safor, 21 de març de 1828 – Madrid, 1 de novembre de 1895) fou un bisbe i cardenal valencià.
Estudià a la Universitat de València, on el 1848 obtingué el batxillerat en dret. Fou professor de dret canònic al seminari valencià entre 1851 i 1857, alhora que s'hi doctorava (1853). A la catedral d'aquesta ciutat fou ordenat sacerdot el 27 de març de 1852. El 1855 fou nomenat vicearxiprest de la parròquia de Sant Pere Màrtir de València i provisor, canonge magistral catedralici i vicari general de l'arxidiòcesi.
Sempre al seminari valencià, el 1857 obtingué el doctorat en teologia i l'any següent esdevingué per oposició canonge lectoral de la catedral de Tortosa, on també ocupà successivament els càrrec de provisor i de vicari general del bisbat. L'any 1862, a la catedral de Vic, pronuncià la laudatio de sant Miquel dels Sants ran de la recent canonització d'aquest. Retingué la canongia tortosina fins al 1866, per bé que des de feia tres anys abans havia passat a residir a Madrid, nomenat abbreviator de la nunciatura apostòlica. El 1864 fou nomenat predicador de la casa reial de la reina Isabel II i auditor del Tribunal de la Rota.
El 22 de juny de 1868 fou nomenat bisbe d'Oviedo. Tanmateix, i a causa dels esdeveniments polítics del moment (la Revolució de Setembre), la seva consagració es retardà fins al 8 de novembre d'aquell any. La rebé al "Primer Monasterio de la Visitación" (les "Salesas Reales") de Madrid de mans d'Alessandro Franchi, nunci apostòlic a Espanya. Romangué tretze anys a la diòcesi asturiana, durant els quals promogué la construcció de la nova Basílica de Covadonga i en posà la primera pedra l'11 de novembre de 1877. En qualitat de bisbe d'Oviedo assistí al Concili Vaticà I.
Per presentació del rei Alfons XII, el 18 de novembre de 1881 fou promogut a arquebisbe de Valladolid. En aquesta condició fou invitat, el 12 de desembre de 1885, a pronunciar a la Real Basílica de San Francisco el Grande de Madrid l'oració fúnebre durant les solemnes exèquies d'aquell monarca.
El 30 de desembre de 1889 el traslladaren a l'arxidiòcesi de Sevilla. En el consistori de gener de 1893 el papa Lleó XII el creà cardenal del títol de S. Eusebio. L'any següent organitzà i presidí la primera peregrinació de treballadors catòlics espanyols a Roma.
Havia tingut cura de la darrera edició del catecisme tridentí del Pare Astete (1872) i havia escrit diversos devocionaris (El nuevo mes de Maria (1856), Discursos sobre las grandezas y virtudes de la Santísima Virgen (1859), Jesucristo en el Evangelio y en la Sagrada Escritura (1879), etc.) i una biografia de la futura santa Joaquima de Vedruna (1892).
Morí a Madrid, i dos anys més les seves restes foren traslladades a Sevilla i sebollides a la catedral d'aquesta ciutat. A la porxada de la Basílica de Covadonga fou col·locat un bust en honor seu, obra de l'escultor Mariano Benlliure.

## Bibliografia

* Echeverría, Lamberto de. Episcopologio español contemporáneo (1868-1985). Salamanca: Universidad de Salamanca, 1986.
* aldea Vaquero et al., Quintín. Diccionario de historia eclesiástica de España, supl. IV. Madrid: Instituto Enrique Flórez-CSIC, 1987.
# Nanouk Films

Nanouk Films és una productora de cinema independent catalana, fundada l'any 2000 de la mà de Ventura Durall. Actualment Sergi Cameron i Salvador Sunyer codirigeixen la companyia junt amb el seu fundador.
El seu documental Dead Slow Ahead ha merescut diversos guardons com el Premi especial del jurat al Festival Internacional de Cinema de Locarno, Menció especial al Som Cinema i Millor documental als Premis Feroz.

## Referències

* ↑ «Nanouk Films - CARGOS / DIRECTIVOS Y VINCULACIONES» (en castellà). Infocif-Inforiesgos S.A. Arxivat de l'original el 2021-01-20. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «"El documental" estrena "Dead Slow Ahead"». CCMA, 10-02-2017. [Consulta: 14 gener 2021].
# Nanping

* No s'ha de confondre amb Nanning o Nanjing.
Nanping (xinès: 南平; pinyin: Nánpíng, històricament coneguda com Yenping) és una ciutat a nivell de prefectura al nord-oest de la província de Fujian, a la República Popular de la Xina. Limita amb Ningde a l'est, Sanming al sud i les províncies de Zhejiang i Jiangxi al nord i a l'oest respectivament. Part de la famosa serralada de Wuyi es troba en aquesta prefectura. La seva població era de 2.690.000 habitants a 31 de desembre de 2018, amb unes 473.000 persones (estimació) que vivien a l'àrea urbanitzada (o metropolitana) formada pel districte urbà de Yanping.
Nanping és una ciutat antiga pintoresca, situada en un turó prop de la confluència del rius Jianxi i Min, i envoltada d'alts murs de pedra, que s'utilitzaven per evitar el foc d'artilleria.

## Clima

Nanping, semblant a la resta de la província, té un clima subtropical humit (Köppen Cfa), amb hiverns curts i suaus, i estius llargs, molt calorosos i humits. La temperatura mitjana mensual oscil·la entre els 9,7 °C al gener i els 28,7 °C al juliol, i la mitjana anual és de 19,50 °C. Les precipitacions són de mitjana més de 200 mm al mes de març a juny abans de disminuir gradualment fins a principis de l'hivern. Amb un percentatge mensual de sol possible que va del 24% al març al 57% al juliol, la ciutat rep 1.721 hores de sol anualment, sent l'estiu l'època més assolellada de l'any; la primavera i finals d'hivern són especialment tapats i humits.

## Administració

La ciutat-prefectura de Nanping administra 2 districtes, 3 ciutats nivell de comtat i 5 comtats.
* Districte de Yanping (延平区)
* Districte de Jianyang (建阳区)
* Ciutat de Shaowu (邵武市)
* Ciutat de Wuyishan (武夷山市)
* Ciutat de Jian'ou (建瓯市)
* Comtat de Shunchang (顺昌县)
* Comtat de Pucheng (浦城县)
* Comtat de Guangze (光泽县)
* Comtat de Songxi (松溪县)
* Comtat de Zhenghe (政和县)
* Mapa
* Yanping
* Jianyang
* Comtat de Shunchang
* Comtat de Pucheng
* Comtat de Guangze
* Comtat de County
* Comtat de Zhenghe
* Shaowu (ciutat)
* Wuyishan (ciutat)
* Jian'ou (ciutat)

## Ciutats agermanades

* Stamford, Connecticut, Estats Units Arxivat 2013-08-06 a Wayback Machine. 2 July 1993
* Albury, New South Wales, Austràlia 06 Sep. 2003
* Honolulu, Hawaii, Estats Units 12 Jul. 2005
* Blue Mountains, New South Wales, Austràlia 30 Jun. 2009
* Sibu, Sarawak, Malàisia 6 Nov., 2014
* Milwaukie, Oregon, Estats Units 23 Aug. 2015
* Milyang, Gyeongsangnam-do, Corea del Sud 15, Jan. 2016
* Opfikon, Zurich, Suïssa May 2016

## Referències

* ↑ Camps and Trails in China by Roy C. and Yvette Andrews (1918)
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en xinès (Xina)). Foreign Affairs Office of the Fujian Provincial People's Government, 10-11-2012. Arxivat de l'original el 2014-08-26.
# Benitochromis nigrodorsalis

Benitochromis nigrodorsalis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Camerun i Guinea Equatorial.

## Referències

* 1 2 «Benitochromis nigrodorsalis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Benito Villamarín Prieto

Benito Villamarín Prieto (Puga, Toén, província d'Ourense, 1917 - Sevilla, 15 d'agost de 1966) va ser un industrial gallec d'Ourense, que va exercir com a president del Real Betis Balompié entre els anys 1955 i 1965, i ha estat un dels presidents més importants de la història del club.

## Biografia

Benito Villamarín va prendre possessió del seu càrrec en una època crítica del Betis, el dia 28 de maig de 1955, després d'estar 7 anys en Tercera divisió.
Compaginà la presidència amb la seva feina d'exportació d'olives va confiar l'equip a Sabino Barinaga i va donar confiança Luis del Sol, un dels jugadors més importants en la història del club. Després d'un intent fallit d'ascens en la seva primera temporada, va aconseguir l'ascens en la temporada 1957-1958 amb Antonio Barrios Seoane en la banqueta després de quinze anys de penúries.
Villamarín va posar ordre en la institució i va generar noves il·lusions a l'afició bètica. Va realitzar importants actuacions com la compra de l'Estadi Heliópolis l'any 1961, encara que també va haver de prendre algunes decisions impopulars com la venda de Luis del Sol.
Home de negocis d'èxit, a Villamarín només va poder derrotar-lo el càncer que li va costar la vida el 1966. Posteriorment, va donar nom a l'estadi durant molts anys fins a 1997 en el qual se li va canviar pel qual en aquells dies era president, Manuel Ruiz de Lopera, per tornar a recuperar la denominació anterior el 2010 per votació entre els socis bètics.

## Referències

* ↑ El Correo de Andalucía: Los abonados deciden restaurar el nombre de Benito Villamarín. Publicat el 16-10-2010. Consultat el 16-10-2010

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2015-02-04 a Wayback Machine. a la betisweb.