OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Ferreres (Sant Bartomeu del Grau)

Les Ferreres és un mas del municipi de Sant Bartomeu del Grau (Osona). La masia, la masoveria i la capella de Sant Jaume de les Ferreres estan incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Masia les Ferreres

Edifici de planta rectangular amb tres pisos i golfes, cobert amb teulada a doble vessant. A l'esquerra té un cos allargat de dos pisos de porxo que allarga la façana principal. La distribució interior és la típica en altres masies catalanes a base de sales centrals al voltant de les quals es distribueixen les habitacions.

## Sant Jaume de les Ferreres

Capella situada a la dreta de la façana de la casa de les Ferreres. L'edifici és de planta rectangular, d'una sola nau sense absis i amb la coberta de teula àrab a doble vessant. La porta d'entrada presenta una llinda monolítica sobre la qual hi ha una petita finestra circular. Aquesta façana està culminada per una espadanya per a dues campanes.
La làpida funerària de les Ferreres, és monolítica i està decorada amb una calavera, dues tíbies creuades i un cor, les armes de la família Ferreres (estenalles, compàs i martell) i una inscripció que documenta la làpida el 1790 i correspon al Mas Ferreres.

## Masoveria de les Ferreres

Edifici de planta rectangular allargada, amb teulat a doble vessant lateral en relació a la façana principal. L'edifici és de dues plantes i està construït amb pedres irregulars i poc morter, amb les obertures reforçades amb maons. Actualment és una construcció restaurada però conserva la seva estructura antiga i la porta d'entrada amb una arcada de dovelles de pedra.

## Història

La masoveria del segle xvii és la primera construcció que es conserva amb el nom de les Ferreres. La casa principal, situada poc més amunt d'aquesta construcció, i la capella de Sant Jaume són del segle xviii.
Situada a la vorera del camí que portava a Berga i no lluny d'una font, el nom de les Ferreres ve de les feines de ferrer que es realitzaven en aquesta casa, d'on també provenen les armes de la casa: unes tenalles, un compàs i un martell, conservades en una làpida mortuòria trobada a la parròquia de Sant Bartomeu del Grau i ara conservada davant la capella de Sant Jaume de les Ferreres.

## Referències

* ↑ «Les Ferreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2012].
* 1 2 «Capella de Sant Jaume de les Ferreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2012].
* 1 2 «Masoveria de les Ferreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Les Ferreres». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# École nationale supérieure d'électronique, informatique, télécommunications, mathématiques et mécanique de Bordeaux

Fundada en 1920, l’École nationale supérieure d'électronique, informatique, télécommunications, mathématiques et mécanique de Bordeaux, també anomenada ENSEIRB-MATMECA, és una Grande école d'enginyeria de França. Està situada a Bordeus, França: Campus a Talença.
L’ENSEIRB - MATMECA és un establiment públic d'ensenyament superior i recerca tècnica. L'Escola lliura

## Admissió i escolaritat

L'ingrés a l'ENSEIRB - MATMECA s'efectua per
* concurs (estudiants francesos)
* programa europeu ERASMUS (estudiants Europe)
La majoria dels estudiants francesos són admesos després de dos o tres anys de classes preparatòries. Aquests dos anys equivalen als dos primers anys d'estudis universitaris, en els quals s'estudia a fons sobretot Matemàtiques i Física.

## Referències

* ↑ (francès)France Aérotech, un nouveau réseau pour l’aéronautique et le spatial
* ↑ (anglès)Ecole nationale supérieure d'électronique, informatique, télécommunications, mathématique et mécanique de Bordeaux Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* École nationale supérieure d'électronique, informatique, télécommunications, mathématiques et mécanique de Bordeaux - Lloc web oficial
# Owen Moore

Owen Moore (12 de desembre de 1886 a Fordstown Crossroads, Comtat de Meath, Irlanda – 9 de juny de 1939), actor irlandès de cinema.

## Biografia

Al costat dels seus germans Tom i Matt, va emigrar als Estats Units i els tres van tenir una carrera d'èxits en la indústria cinematogràfica a Hollywood.
Moore va fer 279 pel·lícules entre els anys 1908 i 1937, possiblement més que qualsevol altre actor. Treballant als Biograph Studios de D.W. Griffith, Owen Moore va conèixer a una jove actriu canadenca anomenada Gladys Smith amb qui es va casar el 7 de gener de 1911. Al principi van mantenir en secret el matrimoni a causa de la forta oposició de la mare de Gladys. No obstant això, Gladys Moore aviat sobrepassaria al seu marit amb el seu nom teatral, Mary Pickford.
El 1912, va signar amb els Victor Studios, coprotagonizant moltes de les seves pel·lícules amb l'actriu i propietària de l'estudi Florence Lawrence. Posteriorment, Mary Pickford va deixar els estudis Biograph para unir-se a la IMP Co., la qual havia perdut a la seva estrella principal, Florence Lawrence, amiga canadenca de Pickford.
Carl Laemmle, propietari de IMP Co., va accedir que el seu marit signés també com a part del tracte. Aquesta humiliació, així com el salt a la fama de la seva esposa, va afectar dràsticament a Owen Moore, que va caure a l'alcoholisme i en una conducta que va derivar en violència contra Pickford. El matrimoni va durar poc, i Mary Pickford el va deixar per l'actor Douglas Fairbanks.
Owen Moore es va casar per segona vegada amb una altra actriu de cinema mut, Katherine Perry. Va morir a Beverly Hills i va ser enterrat al Cementiri Calvary de Los Angeles. Se li va concedir l'estrella al Passeig de la Fama de Hollywood.

## Filmografia seleccionada

* The Guerrilla - (1908)
* Two Memories - (1909)
* A Drunkard's Reformation - (1909)
* The Hessian Renegades - (1909)
* The Lonely Villa - (1909)
* Her First Biscuits - (1909)
* Pippa Passes - (1909)
* A Corner in Wheat - (1909)
* The Sealed Room - (1909)
* In Old Kentucky - (1909)
* Resurrection - (1909)
* To Save Her Soul (1909)
* In the Border States - (1910)
* What the Daisy Said - (1910)
* The Fugitive - (1910)
* Their First Misunderstanding - (1911)
* The Better Way - (1911)
* In the Sultan's Garden (1911)
* The Courting of Mary (1911)
* Caprice (1913)
* The Battle of the sexes - (1914)
* Home Sweet Home - (1914)
* Mabel Lost and Won - (1915)
* Little Meena's Romance - (1916)
* The Crimson Gardenia - (1919)
* Torment - (1924)
* The Blackbird - (1926)
* The Road to Mandalay (1926)
* The Red Mill - (1927)
* The Taxi Dancer - (1927)
* High Voltage - (1929)
* Side Street - (1929)
* Hush Money - (1931)
* Stout Hearts and Willing Hands - (1931)
* As You Desire Me - (1932)
* She Done Him Wrong - (1933)
* A Man of Sentiment - (1933)
* Ha nascut una estrella (A Star Is Born)- (1937)
# Ted Rall

Ted Rall (nascut el 26 d'agost del 1963 a Cambridge, Massachusetts) és un escriptor i dibuixant estatunidenc. Les seves obres, normalment tires còmiques, es publiquen a centenars de mitjans dels Estats Units. La seva actitud és habitualment molt crítica amb la política internacional dels EUA.

## Enllaços externs

* Lloc web de l'autor
# Jewett (Illinois)

Jewett és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 232 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jewett tenia 232 habitants, 83 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 88,7 habitants/km².
Dels 83 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,2% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.313 $ i la renda mediana per família de 42.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.375 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 16.628 $. Aproximadament el 15,7% de les famílies i el 19,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jewett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jewett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lower New York Bay

La Lower New York Bay («badia inferior de New York») és una part de la badia de New York, situada fora del Narrows, estret situat entre Staten Island i Brooklyn.
La Lower New York Bay és així la darrera secció del Hudson River abans que aquest desemboqui a l'oceà Atlàntic. L'Hudson Canyon, gorja subterrània de més de 160 quilòmetres, travessa la badia sota les aigües, marcant la desembocadura de l'Hudson. La badia és vorejada al nord per Staten Island i Long Island, i al sud per les costes de Nova Jersey. A més a més del Hudson River, la badia també és la desembocadura de la Raritan River i de l'l'Arthur Kill, que separa Staten Island de New Jersey.

## Vegeu també

* Upper New York Bay
# Les hermètiques

Les hermètiques és una pintura a l'oli sobre taula de fusta, que Miquel Viladrich elaborà l'any 1909 i que forma part de la col·lecció pictòrica de la Diputació de Lleida. Des de 1985, l'obra està dipositada al Museu d'Art Jaume Morera de Lleida.
Sembla que l'obra fou presentada a la primera exposició que l'artista feia a Madrid, la qual tingué lloc a l'estudi que Viladric tenia al quart pis del número 23 del carrer Jorge Juan. L'esdeveniment va ser un èxit amb notable ressò a la premsa, per bé que l'obra no fou finalment escollida pel jurat de la Selecció d'art català que es va celebrar a la Sala Parés de Barcelona com a avantsala de l'Exposició Universal i Internacional de Brussel·les.

## Llista d'exposicions

La llista completa d'exposicions de l'obra és la següent:
* Encontres amb la Col·lecció 1, Museu d'Art Jaume Morera, Lleida, 2012
* L'Espagne entre deux siècles. De Zuloaga à Picasso, Musée de l'Orangerie, París, 2011-2012
* Entre dos siglos. España 1900, Paraninfo de la Universidad de Zaragoza, 2009
* Entre dos siglos. España 1900, Sala d'exposicions de la Fundación Mapfre, Madrid, 2008
* Viladrich. Primitiu i perdurable, Centro de Exposiciones y Congresos Ibercaja, Saragossa, 2007-2008
* Viladrich. Primitiu i perdurable, Castell de Fraga, 2007
* Viladrich. Primitiu i perdurable, Museu d'Art Jaume Morera, Lleida, 2007
* Julio Romero de Torres. Símbolo, materia y obsesión, Fundación Provincial de Artes Plásticas Rafael Botí. Palacio de la Merced de la Diputación de Córdoba, 2003
* La generación del 14. Entre el novecentismo y la vanguardia (1906-1926), Fundació Cultural Mapfre Vida, 2002
* Jardines de España, 1870-1936, Fundació Cultural Mapfre Vida, Madrid., 1999-2000
* Plástica y texto en torno al 98, Círculo de Bellas Artes. Comunitat de Madrid, 1998
* La pintura simbolista española, Fundació Cultural Mapfre Vida, Madrid, 1997

## Referències

* 1 2 «Les Hermètiques». Catàleg general d'obra del Museu d'Art Jaume Morera. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2014. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «Una obra de l'artista lleidatà Miquel Viladrich, al Museu de l'Orangerie de París». Ajuntament de Lleida, 12-10-2011. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ Tudelilla i Lomba, 2007, p. 214.
* ↑ Tudelilla i Lomba, 2007, p. 314-316.

## Bibliografia

* Tudelilla, Chus; Lomba, Concha. Viladrich: primitivo y perdurable = primitiu i perdurable. [Zaragoza]: Gobierno de Aragón, 2007. ISBN 978-84-8380-034-8.
# École nationale d'équitation

L'École nationale d'équitation (ENE), en català Escola Nacional d'Equitació és una institució pública francesa creada pel Cadre noir de Saumur l'any 1972, amb l'objectiu de formar els nous membres de l'equitació superior francesa.
Fou fundada l'any 1972 per decret sobre l'anterior Institut Nacional d'Equitació creat el 1968. Es va considerar, des del primer moment, com la continuadora de la tradició de l'Escola d'Oficials de Cavalleria de Saumur. La comuna de Saumur i el Consell General del Maine-et-Loire varen col·laborar en l'establiment de la institució.
Des del 2010 l'Escola es troba fusionada amb les Haras Nationaux per formar l'Institut français du cheval et de l'équitation.

## Referències

* ↑ Plantilla:Légifrance portant création et organisation de l'école nationale d'équitation.
* ↑ Plantilla:Légifrance portant création et organisation de l'institut national d'équitation.
# Sumo (llengua)

El sumo (també conegut com a mayangna, sumu, suomo, woolwa o taguaca) és un idioma misumalpa parlat pels sumos als marges del riu Huaspuc, a les regions centro-nord i costa oriental (del Carib o atlàntica) de Nicaragua i a Hondures.
La majoria dels parlants són bilingües en miskito, una altra llengua de la mateixa família.
Es distingeixen diversos dialectes, dels quals almenys el sumo del nord i el sumo meridional poden considerar-se, segons *thnologue, com a llengües independents. Altres variants inclouen el panamahka, el tawahka, l'ulwa, el bawihka, i el kukra. Hale & Salamanca (2001) classifiquen les llengües sumu entre el Mayangna septentrional, format pels dialectes Twahka i Panamahka, i Ulwa meridional. L'especialista Ken Hale considera que les diferències entre ulwa i mayangna tant en vocabulari com en morfologia són tan considerables que prefereix parlar de l'ulwa com una llengua distinta de les altres varietats de sumu.

## Referències

* ↑ Dades del cens nicaragüenc a la UNAM
* ↑ Sumo (llengua) referència a Ethnologue (16th ed., 2009)

## Bibliografia

* Herranz, Atanasio (2001) Estado, sociedad y lenguaje: la política lingüística en Honduras. Tegucigalpa: Guaymuras, p. 403ss.. ISBN 9789992615461
* Hale, Ken, and Danilo Salamanca (2001) "Theoretical and Universal Implications of Certain Verbal Entries in Dictionaries of the Misumalpan Languages", in Frawley, Hill & Munro eds. Making Dictionaries: Preserving indigenous Languages of the Americas. University of California Press.
* Informe d'Ethnologue per al sumo Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine.
* Consulta el portal dedicat a la diversitat lingüística de Honduras, amb consultes als diccionaris de Hondurenyismes i de les Lenguas de Honduras DLH de l'Academia Hondureña de la Lengua AHL.
Viccionari
# Teisterbant

El Teisterbant fou un pagus de Lotaríngia. Estava situat al Maas, Waal i Rin. Tocava amb la Frísia per l'oest i el nord, amb el Maasgau i Toxàndria al sud, i amb Betuwe a l'est. L'acabament -bant és un element germànic que significa 'connexió', i també 'zona' (es pot establir un paral·lelisme amb el llatí 'zona' que significa cinturó i va donar la paraula zona), que es troba a Ostrevant, Ducat de Brabant, Teisterbant, Caribant (o Carembault) i en els noms de molts pobles (Bant, Braibant, Swifterbant, etc.) i cognoms (Stroobant).
El Tractat de Meerssen (870) indica que en aquell moment el comtat de Teisterbant era part del regne de Lluís el Germànic.
Al segle X el territori de Teisterbant es va unir a les possessions dels descendents de Gerulf. Waldger el seu fill, fou comte fins al 944. Segurament després va passar als Ansfrid, que dominaven a Betuwe. A la fi del segle X, el comte de Teisterbant era Ansfrid.
Cap a principis del segle XI, quan Ansfrid es va convertir en bisbe d'Utrecht, un cosí anomenat Unroch es va convertir en comte de Teisterbant i Veluwe. Una part important de la comarca es va segregar llavors per donar-la a l'església d'Utrecht. És probablement a aquest Unroch que Adalbold II, bisbe d'Utrecht II (1010-1027) va donar en benefici el comtat de Germepi, un pagus gairebé adjacent a Teisterbant.
Balderic, que probablement era un fill natural de Erenfrid, el bisbe oncle d'Ansfrid, va heretar llavors el Teisterbant. La seva caiguda va donar lloc a la dislocació de la comarca. Conrad II va atribuir al bisbe d'Utrecht un comitatus Teisterbant (abans de 1057). Alhora, el nous comtes de Gueldre es van implantar també a la zona.
D'altra banda un comte Eberard també s'esmenta al segle XI. Aquest pot ser el pare d'Adela, l'esposa d'Enric II de Lovaina. Això explicaria les pretensions dels comtes de Lovaina sobre Veluwe, el Teisterbant i el Salland i el fet que posseïen Orten (al Teisterbant prop de Bois-le-Duc).
El 1106 Godofreu I de Lovaina va rebre el marquesat d'Anvers, el que li permetia unir les seves possessions de Brabant amb el Teisterbant, la regió del Veluwe i Salland. Des de llavors, les demandes rivals de Gueldres, Utrecht i Brabant van ser una font constant de conflictes: els comptes de Gueldres ocupaven Bommel, al marge esquerre del Waal, mentre que els ducs de Brabant eren amos de Tiel, al marge dret del riu (1199-1200).

## Llista de comtes

* Gerulf vers 900
* Waldger ?-944
* Ansfrid I 944-?
* Ansfrid II ?-995 (bisbe d'Utrecht 995-1010)
* Unroch 995-?
* Erenfrid vers 1030
* Balderic vers 1050
* Eberard vers 1060
* Adela (filla) vers 1070
* Enric II de Lovaina (marit) comte de Lovaina 1062-1079

## Bibliografia

* Léon Vanderkindere, La Formation territoriale des principautés belges au Moyen Âge, vol. II, Bruxelles, H. Lamertin, 1902 (rdimpr. 1981)
# Lupus

«Lupus» té aquests significats:
* Lupus (constel·lació) petita constel·lació de l'hemisferi sud, situada sota la constel·lació de Lliura a l'oest de Scorpius i a l'est de Centaurus
* Lupus (llatí) o llop, mamífer de l'ordre dels carnívors
* Lupus eritematós sistèmic, una malaltia.
* Lupus (cognomen), cognomen romà.
* Lupus (llatí) o Llop, prenom masculí derivat de l'anterior.
* Lupus (Missouri), municipi dels Estats Units
* Lupus Hellinck (Axel, Zelanda, 1493 o 1494 – Gant?, 1541), compositor neerlandès del Renaixement
* Lupus Racing Team, equip ciclista estatunidenc de categoria continental
Viccionari
# Épiais

Épiais és un municipi francès, situat al departament del Loir i Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 115 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Épiais era de 115 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 65 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 65 habitatges eren cases. Dels 45 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 15 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Épiais el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 12 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 57 eren actives i 8 eren inactives. De les 57 persones actives 55 estaven ocupades (30 homes i 25 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'any 2000 a Épiais hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 252 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Épiais a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Épiais a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# École du personnel navigant d'essais et de réception

L'École du personnel navigant d'essais et de réception (EPNER), és l'escola francesa de pilots de proves, amb seu a la base aèria d'Istre, França. Una de les cinc principals escoles pilot de prova a l'hemisferi occidental, EPNER manté estrets vincles amb les tres escoles; l'Empire Test Pilots' School (ETPS); la U.S. Air Force Test Pilot School dels Estats Units (USAFTPS) i la United States Naval Test Pilot School dels Estats Units (USNTPS).
EPNER proporciona formació per a pilots de proves, enginyers de proves de vol, enginyers de vol i tècnics que participen a les proves de vol i els controladors de trànsit aeri que participen en el control de les proves de vol.

## Graduats famosos

* Jacqueline Auriol, una aviadora francesa que va establir diversos rècords de velocitat mundials
* André Turcat, un pilot de proves francès
* Bernard Ziegler, un enginyer i pilot de proves francès

## Referències

* ↑ L’EPNER capitalise sur sa mémoire
* ↑ Istres. L'EPNER : une nouvelle promotion du haut de ses 75 ans
* ↑ L'EPNER doit "maintenir un haut degré de compétences"

## Vegeu també

* www.epner.fr (pàgina web oficial)
# Suimanga d'Oustalet

El suimanga d'Oustalet (Cinnyris oustaleti) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc miombo del centre d'Angola, extrem nord-est de Zàmbia, Malawi i l'extrem sud-oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Suimanga d'Oustalet». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Torres dels Dos Molins

Les Torres dels Dos Molins és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situades a uns vint metres una de l'altra, dins la urbanització Aragai, en dues parcel·les que formen part del Pla Parcial del mateix nom.
La torre sud, actualment abandonada, presenta planta circular i la coberta és enderrocada.
La torre nord té un cos de secció circular que descansa sobre una base poligonal que ha sofert modificacions recents.

## Història

Es desconeix la data exacta de construcció. Van perdre la seva funció defensiva i es van convertir en molins de vent. L'any 1969 la base de la torre nord es va habilitar com a part d'un habitatge.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torres dels Dos Molins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Torres dels Dos Molins, fitxa del catàleg de l'Ajuntament