OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Drosòmetre

Un drosòmetre (del grec δρόσος, drosos, rosada + μέτρον, metron, mesurar) és un aparell meteorològic per a mesurar la quantitat de rosada formada per unitat de temps per unitat de superfície.

## Descripció

La superfície pot ser ja sia una placa metàl·lica horitzontal o una fulla que pengi, o un tros de llana o cotó que representi una gran superfície de fibres fines. La unitat de temps és usualment una hora, i el mesurament es fa a principi del matí, abans que el sol que s'alça evapori la rosada. L'aparell incorpora una balança o un rotlle en esporal metàl·lic que pel seu enfonsament gradual mou l'índex que el registra en una làmina de paper en moviment.

## Referències

* wstitle New International Encyclopedia =Drosometer 1905
# Dubai Knowledge Village

Dubai Knowledge Village és una zona d'instal·lacions per l'entrenament i l'aprenentatge, lliure d'impostos, a la ciutat de Dubai, Emirats Àrabs Units, construïda pel govern de l'emirat de Dubai. La filial Dubai International Academic City dona les mateixes facilitat per les institucions dedicades a l'educació superior.
# Dubai Internet City

Dubai Internet City (DIC) és un parc de la informació i tecnològic creat pel govern de Dubai, a la ciutat de Dubai, Emirats Àrabs Units, declarat Zona Franca i on poden operar les companyies dels països emergents sense restriccions. Es troba a uns 25 km del centre de la ciutat a la famosa carretera del Xeic Zayed, en direcció a Abu Dhabi, entre la Dubai Marina i Jumeirah, a 1 km de la costa. Té al costat el Dubai Media City i el Dubai Knowledge Village. Les comunicacions per Internet de moment estan lliures de tota censura i possibilitat de control.

## Enllaços externs

* Dubai Internet City
# Ducat de Florència

El Ducat de Florència (en italià: Ducato di Firenze) fou un estat situat al nord de la península italiana, al voltant de la ciutat de Florència, que existí entre 1532 i 1569.

## Orígens

El Ducat de Florència s'assentà en el territori de la desapareguda República de Florència, la qual deixà d'existir el 1532, moment en el qual el papa Climent VIII concedí a Alexandre de Mèdici, senyor de la ciutat de Florència, el títol de duc.

## Dinastia Mèdici

Alexandre de Mèdici fou assassinat el 1537 pel seu cosí Llorenç, conegut amb el nom de Lorenzaccio, motiu pel qual accedí al poder Cosme I de Mèdici, membre d'una branca menor de la Dinastia Mèdici. Impulsor de les arts i del mecenatge, tampoc oblidà les seves aspiracions territorials, aconseguint la integració l'any 1559 de la República de Pisa.
El 1569 Cosme I fou nomenat Gran Duc de Toscana en virtut d'una butlla emesa pel papa Pius V el 27 d'agost d'aquell any.

## Ducs de Florència

* 1532-1537: Alexandre de Mèdici
* 1537-1569: Cosme I de Mèdici
    el 1569 és nomenat Gran Duc de Toscana per part de Pius V
# Drymusa

Drymusa és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels drimúsids (Drymusidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1893 per Simon.
La majoria de les espècies es troben a Amèrica del Sud, especialment al Brasil, i la zona del Carib.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog, versió 19.0, del 15 de juny de 2018, existeixen 12 espècies:
* Drymusa armasi Alayón, 1981 (Cuba)
* Drymusa canhemabae Brescovit, Bonaldo & Rheims, 2004 (Brasil)
* Drymusa colligata Bonaldo, Rheims & Brescovit, 2006 (Brasil)
* Drymusa dinora Valerio, 1971 (Costa Rica)
* Drymusa nubila Simon, 1891 (St. Vincent) (espècie tipus)
* Drymusa philomatica Bonaldo, Rheims & Brescovit, 2006 (Brasil)
* Drymusa rengan Labarque & Ramírez, 2007 (Xile)
* Drymusa serrana Goloboff & Ramírez, 1992 (Argentina)
* Drymusa simoni Bryant, 1948 (Hispaniola)
* Drymusa spectata Alayón, 1981 (Cuba)
* Drymusa spelunca Bonaldo, Rheims & Brescovit, 2006 (Brasil)
* Drymusa tobyi Bonaldo, Rheims & Brescovit, 2006 (Brasil)

## Referències

* 1 2 «Family Drymusidae Simon, 1893». World Spider Catalog. Natural History Museum Bern. [Consulta: 28 febrer 2016].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Drymusa Simon, 1892 en la família Drymusidae +base de dades
# Ecsenius tessera

Ecsenius tessera és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 6-10 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia i Vanuatu.

## Referències

* 1 2 3 «Ecsenius tessera» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Chapman, W. M. & Schultz, L. P., 1952. Review of the fishes of the blennioid genus Ecsenius, with descriptions of five new species. Proceedings of the United States National Museum v. 102 (3310): 507-528.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* McKinney, J.F. i V.G. Springer, 1976. Four new species of the fish genus Ecsenius with notes on other species of the genus (Blenniidae: Salariini). Smithson. Contrib. Zool. 236:1-27.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V. G., 1971. Revision of the fish genus Ecsenius (Blenniidae, Blenniinae, Salariini). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 72: 1-74.
* Springer, V. G., 1972: Additions to revisions of the blenniid fish genera Ecsenius and Entomacrodus, with descriptions of three new species of Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 134: 1-13.
* Springer, V. G., 1988. The Indo-Pacific blenniid fish genus Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 465: i-iv + 1-134, col. Pls. 1-14.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Eadie Adams

Eadie Adams (Chicago, 8 d'agost de 1907 - Palm Springs, 30 de març de 1983) fou una actriu de cinema estatunidenca. Va aparèixer en unes quantes pel·lícules entre 1935 i 1937, entre elles Big City, The 13th Man, After the Thin Man, Sinner Take All, Reckless, I'll Love You Always i Restless Knights

## Referències

* ↑ threestooges.net
# Eadberht I

Eadbert o Eadberth va ser rei de Kent entre l'any 725 i el 748, després de la mort del seu pare, el rei Wihtred de Kent, el qual va deixar el reialme als seus tres fills. Dels seus germans, Æthelbert i Aldric, només es conserven documents del primer, que sembla que era el més gran i el que va assumir el poder per damunt dels altres dos.
Eadberht I va morir el 748, segons diu la Crònica anglosaxona i va tenir un fill, Eardwulf, que va ser rei juntament al seu oncle Æthelbert.
Se'n conserva una carta de donacions amb el seu nom que data del 14 d'octubre del 727. Una altra carta és una còpia alterada d'una altra emesa per Æðelberht II. Altres cartes atribuïdes a Eadberht I són còpies d'Eadberht II amb falsificació deliberada de la cronologia.

## Referències

* ↑ Sherley-Price i Latham, 1991, p. 322—325.
* ↑ «Scriptum 26». Anglo-Saxons.net. [Consulta: 18 juny 2017].
* ↑ «Scriptum 27». ASChart. [Consulta: 18 juny 2017].

## Bibliografia

* Kelly, S E. Anglo-Saxon Charters, 4. Oxford: British Academy, 1995.
* Sawyer, P H. Anglo-Saxon Charters, 2. Oxford: British Academy, 1968.
* Sherley-Price, Leo; Latham, R.E.. Ecclesiastical History of the English People (Beda). Londres: Penguin, 1991. ISBN 0-14-044565-X.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.
# El pare de la núvia

Per conèixer articles relacionats, vegeu també Father of the Bride.
«El pare de la núvia» té aquests significats:

## Cinema

* El pare de la núvia (pel·lícula de 1950), dirigida per Vincente Minnelli
* El pare de la núvia (pel·lícula de 1991), dirigida per Charles Shyer
# El pare torna a estudiar

El pare torna a estudiar (títol original: Back to School) és una comèdia estatunidenca dirigida per Alan Metter, estrenada l'any 1986. Ha estat doblada al català.
L'autor Kurt Vonnegut hi fa una aparició, com ell mateix, així com el grup Oingo Boingo, el cantant del qual Danny Elfman ha compost la música de la pel·lícula.

## Argument

Thornton Melon és un ric empresari que no ha estudiat molt. Per ajudar el seu fill Jason que és a el punt d'abandonar els seus estudis, s'inscriu a la universitat. Thornton compta inicialment amb la seva fortuna per aprovar els seus exàmens però descobreix que l'educació no pot comprar-se.

## Repartiment

* Rodney Dangerfield: Thornton Melon (VF:
* Sally Kellerman: Dra. Diane Turner
* Burt Young: Lou
* Keith Gordon: Jason Melon
* Robert Downey Jr.: Derek Lutz
* Paxton Whitehead: Dr. Phillip Barbay
* Sam Kinison: Prof. Terguson
* Terry Farrell:
* M. Emmet Walsh: Entrenador Turnbull
* Adrienne Barbeau: Vanessa Melon
* William Zabka: Chas Osborne
* Ned Beatty: rector David Martin
* Severn Darden: Dr. Borozini
* Robert Picardo: Giorgio
* Jason Hervey: Thornton Melon (jove)
* Kurt Vonnegut: ell mateix
* Edie McClurg: Marge Sweetwater
* Leah Remini: Lara Campbell

## Rebuda

La pel·lícula va ser un èxit comercial als Estats Units, informant més de 91.000.000 $ al box-office en aquest país.
Recull un 84 % de crítics favorables, amb una nota mitjana de 6,9/10 sobre la base de 31 crítics, al lloc Rotten Tomatoes.

## Al voltant de la pel·lícula

Després del final, abans del final dels crèdits, apareix la dedicació "Per Estelle. Gràcies per tot". És una referència a Estelle Endler, una de les productores executives de la pel·lícula. Va ser igualment gerent de Dangerfield i la va ajudar a entrar en el circuit del cinema en pel·lícules com Caddyshack. Va morir durant el rodatge, la pel·lícula va ser dedicat a la seva memòria.

## Referències

* ↑ «Blockbuster Lull No Problem At Box Office». Chicago Tribune. Arxivat de l'original el 2014-12-22. [Consulta: 3 febrer 2015].
* ↑ «Box office / business for Back to School». Internet Movie Database. [Consulta: 7 gener 2013].
* ↑ esadir.cat. El pare torna a estudiar. esadir.cat.
* ↑ «Back to School». The New York Times.
* ↑ (anglès) «Back to School».
* ↑ (anglès) Back to School a Rotten Tomatoes
# Eleccions a l'Assemblea Nacional de Gal·les de 1999

Les Eleccions a l'Assemblea Nacional de Gal·les de 1999 se celebraren el 6 de maig de 1999, i foren les primeres des que es va aprovar la Devolution el 1997. S'hi van imposar els laboristes gal·lesos d'Alun Michael, qui havia substituït el primer candidat, Ron Davis. Els nacionalistes gal·lesos del Plaid Cymru obtenen més representació que els Conservadors i es consoliden com a segona força política.

## Resultats

← Eleccions a l'Assemblea Nacional de Gal·les, 1999 → :
| Partit | Vots | % | Escons | Vots addicionals | % | Escons | Escons totals |
| Partit Laborista Gal·lès | 384.671 | 37,6 | 27 | 361.657 | 35,5 | 1 | 28 |
| Plaid Cymru | 290.572 | 30,6 | 9 | 312.048 | 30,6 | 8 | 17 |
| Partit Conservador Gal·lès | 162.133 | 15,56 | 1 | 168.206 | 16,5 | 8 | 9 |
| Liberal Demòcrates Gal·lesos | 137.857 | 13,5 | 3 | 128.008 | 12,5 | 3 | 6 |
| Partit Verd | 1.007 | 0,1 | - | 25.858 | 2,5 | - | - |
| Independent | 26.815 | 2,6 | - | 3.116 | | - | - |
| Partit Socialista Laborista | 3.794 | 0,4 | - | 10.720 | 1,1 | - | |
| Total | | 46,3 | 40 | | | 20 | 60 |

## Enllaços externs

* Eleccions gal·leses de 6 de maig de 1999
* Eleccions a l'Assemblea Nacional de Gal·les de 1999
# Doubs (desambiguació)

«Doubs» té aquests significats:
* Doubs (Doubs), un municipi francès del departament homònim.
* El departament del Doubs, un dels departaments francesos.
* El Doubs (riu), riu de la conca del Roine, afluent del Saona.
# Eddy Silvestre Pascual Israfilov

Eddy Silvestre Pascual Israfilov (Roquetas de Mar, Almeria, 2 d'agost de 1992) més conegut com a Eddi İsrafilov, Eddy Silvestre o simplement Eddy és un futbolista andalús que juga com a migcampista amb el Neftçi PFK. Tot i que ha nascut a Espanya, representa la selecció de l'Azerbaidjan.
Va jugar al Córdoba la temporada 2016-2017. La temporada 2017-2018 juga al Gimnàstic de Tarragona.

## Referències

* ↑ «Eddy Silvestre refuerza la medular del Córdoba». Marca, 01-02-2016 [Consulta: 5 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa al Granada CF a Wayback Machine (archived 31 January 2015$^{[Datemismatch]}$)
* Eddy a BDFutbol
# El Pueblo (diari de Tortosa)

El Pueblo, òrgan republicà de Tortosa que va aparèixer per primer cop el 1901, dirigit per Manaut i més tard pel polític Josep Berenguer i Cros, seguint la línia política de Marcel·lí Domingo i Sanjuan., L'imprimia Bernis i l'administració es trobava al número 24 del carrer Montcada. Fou un dels pocs setmanaris republicans; el 1936 va esdevenir diari. El 1936 era l'òrgan d'ERC, dirigit per Sebastià Campos i Terré, amb redacció i administració al número 10 del carrer de Cervantes. Es catalanitza amb en nom de "El Poble" el gener de 1937 i va deixar de publicar-se pel març de 1938, quan la ciutat restà com a front de guerra.

## Referències

* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 117.
* ↑ Guillamet, 1983, p. 45.
* ↑ Figueres, 2010, p. 83, 99-101.

## Bibliografia

* Arco, Luis del. El Periodismo en Tarragona: Ensayo histórico-bibliográfico. Tarragona: Establecimiento tipográfico de F. Arís e Hijo, 1908.
* Checa Godoy, Antonio. Prensa y partidos políticos durante la II República. Universidad de Salamanca, 1989. ISBN 84-7481-521-5.
* Espinet, Francesc. La gènesi de la societat de masses a Catalunya, 1888-1939. Universidad Autónoma de Barcelona, 1999.
* Figueres, Josep M. Periodisme en la guerra civil. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2010.
* Guillamet, Jaume. La premsa comarcal. Un model català de periodisme popular. Generalidad de Cataluña, 1983.
# Elisha Graves Otis

Elisha Graves Otis (3 d'agost de 1811 - 8 d'abril de 1861), va ser un inventor estatunidenc d'un dispositiu de seguretat per a elevadors i fabricador d'ascensors.
Va néixer prop de Halifax, en l'estat de Vermont. El 1852 va inventar un dispositiu de seguretat que possibilitava ascensors molt més segurs, en evitar la caiguda en cas de trencament del cable de subjecció.
Otis va començar a vendre els seus primers ascensors "segurs" el 1853. El seu invent va ser objecte de gran difusió el 1854, en l'exposició del Nova York Crystal Palace, quan Elisha Otis va impressionar a una multitud en ordenar que tallessin l'única corda que subjectava la plataforma sobre la qual es trobava. La plataforma va caure solament uns pocs centímetres, parant-se de seguida. El nou mètode de seguretat impedia que els ascensors s'estavellessin contra el sòl en cas d'accident i va suposar una veritable revolució per a la indústria.
El primer ascensor de persones va ser instal·lat a Nova York el 1857. Després de la mort d'Elisha el 1861, els seus fills, Charles i Norton, van continuar la seva activitat en l'empresa Otis Brothers & Co.
L'invent d'Otis augmentà la confiança pública en els ascensors que va ser fonamental per al creixement de la construcció de gratacels. La companyia de construcció d'ascensors que va fundar es va convertir en una de les empreses d'ascensors més grans del món, des de 1976 està integrada en el conglomerat empresarial que forma United Technologies Corporation.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Otis, Elisha Graves». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 317. ISBN 8429270043.
* ↑ Miravete, Antonio; Larrodé, Emilio. Elevadores: Principios e innovaciones (en castellà). Reverte, 2007, p.20. ISBN Reverte.

## Enllaços externs

* (anglès) Elisha Otis Induction a Invent Now Hall of Fame
* (anglès) Elisha Otis Article a l'Encyclopædia Britannica
# El club

El club va ser un programa produït per Televisió de Catalunya en col·laboració amb Dies Tontos, S.L., emès entre el 2004 i el 2009.
Es tracta d'un magazine presentat per Albert Om i els seus col·laboradors on es tractaven temes d'actualitat, entrevistes, tertúlies i seccions de cultura.
Albert Om va posar punt final a 5 anys d'emissions per raons personals. Aquesta decisió va ser acceptada per la directora de Televisió de Catalunya, Mònica Terribas, la qual va facilitar el final del programa, duent a terme l'última emissió d'aquest des del Palau de la Música Catalana el 17 de juliol del 2009, coincidint amb el programa número 1000.
Aquell mateix any el programa va obtenir el Premi Bones Pràctiques en Comunicació no Sexista que atorga l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya, per uns continguts equilibrats en la representació d’homes i dones en els programes d’entreteniment de televisió.
El club es va acomiadar com el programa de tarda que més temps ha estat en antena en tota la història de Televisió de Catalunya. Des del setembre de 2004, l'emissió va registrar una audiència acumulada de 251.000 espectadors i una quota del 18%.

## Quarta i cinquena temporada

El club era el magazín líder de les tardes a Catalunya que va estrenar la quarta temporada el dimecres 12 de setembre del 2007. Albert Om es va posar de nou al capdavant del programa acompanyat de Cristina Puig, que va presentar El Club estiu, Màbel Martí, Eloi Vila i Xantal Llavina, que es va incorporar en la tercera temporada. L'últim en incorporar-se al programa ha estat Jordi Gràcia, el qual ja el vam veure a El Club estiu.
El programa s'estrenà amb nou decorat, nova imatge gràfica, noves seccions i nous col·laboradors, com l'actor Joan Pera i els cuiners Sergi Arola i Nando Jubany. Un cop a la setmana compta amb l'actuació del famós mag català Mag Lari i també, de tant en tant, Pep Plaza se suma a la festa interpretant unes de les seves diverses imitacions. Va començar a emetre en format panoràmic (16:9)el 23 d'abril de 2008.
La cinquena i última temporada de El Club va començar el 15 de setembre del 2008 estrenant noves seccions. L'últim programa, el número 1000, va emetre's el 17 de juliol del 2009 en una edició especial des del Palau de la Música Catalana amb una cinquantena dels col·laboradors que han anat passant pel programa durant els 5 anys de duració i 1800 persones de públic.

## Referències

* ↑ «L’ADPC lliura els Premis de Comunicació no Sexista 2009». Dones. Revista digital, 08-10-2009. [Consulta: 27 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Web del programa El Club Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.
# Elles (pel·lícula)

Elles és una comèdia dramàtica dirigida per Luís Galvão Teles. És una coproducció internacional (Portugal, França, Bèlgica, Suiça, Luxemburg i Espanya) de l'any 1997. Va ser seleccionada com l'entrada luxemburguesa per a la Millor Pel·lícula Estrangera als Premis 70th Academy, però la candidatura no va ser acceptada.

## Argument

La pel·lícula mostra cinc dones de més de quaranta anys i les històries de la seva vida enmig de pintoresques escenes dels barris antics de Lisboa. Incomplets o extints drames d'amor i farses de la vida i la joia de viure es connecten entre les cinc amigues.

## Repartiment

* Miou-Miou és Eva
* Carmen Maura és Linda
* Marthe Keller és Barbara
* Marisa Berenson és Chloé
* Guesch Patti és Branca
* Joaquim de Almeida és Gigi
* Didier Flamand és Edgar

## Referències

* ↑ «Women» (en anglès). The New York Times [Consulta: 6 desembre 2015].
* 1 2 «Elas» (en portuguès). Filmes - Comédia. Rádio e Televisão de Portugal (RTP). [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ «44 Countries Hoping for Oscar Nominations». Academy of Motion Picture Arts and Sciences, 24-11-1997. Arxivat de l'original el 13 de febrer 1998. [Consulta: 13 octubre 2015].
Viccionari
# Castell de Talteüll

«Castell de Talteüll» té aquests significats:
* Castell de Talteüll, d'un poble del municipi de Massoteres, a la Segarra
* Castell de Talteüll, edifici del municipi de Talteüll al Rosselló
# Fernando de la Granja Santamaría

Fernando de la Granja Santamaría (Madrid, 1928 – 24 de febrer de 1999) fou un arabista i historiador espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Pertanyia una família modesta, i estudià filosofia i lletres a la Universitat de Madrid i va aprendre àrab d'Emilio García Gómez, llengua que va perfeccionar fent el servei militar a Larraix i Tetuan i en una estada a Egipte gràcies a una beca entre 1953 i 1955. De 1955 a 1959 fou professor d'àrab a la facultat de filologia de la Universitat Complutense de Madrid. Després d'estar un temps treballant per al Ministeri d'Afers Exteriors fou contractat novament com a professor adjunt el 1961 i com a catedràtic de llengua àrab de la Universitat de Saragossa el 1964. El 1968 fou transferit a la càtedra de la Universitat Autònoma de Madrid.
Va investigar la poesia andalusí i la seva influència en la literatura espanyola posterior, i el 1960 va presentar una tesi cultural sobre la traducció del Fadalat Al-Jiwan. Durant anys va treballar amb Elías Terés Sádaba i Manuel Alvar López. El 1996 va ingressar a la Reial Acadèmia de la Història.

## Obres

* La cocina arabigoandaluza según un manuscrito inédito. Tesi doctoral. Madrid, Facultad de Filosofía y Letras, 1960
* La Marca Superior en la obra de al-'Udri. Zaragoza: Escuela de Estudios Medievales. C.S.I.C., 1966
* Precedentes y reminiscencias de la cultura y el folklore árabes en el Siglo de Oro (1996)
* Maqamas y risálas andaluzas. Traducciones y Estudios (1997)
* Estudios de historia de Al Andalus (1999)

## Enllaços externs

* Obres de Fernando de la Granja
* Necrològica de Fernando de la Granja
# Platja d'en Paquela

La platja d'en Paquela, o d'en Paquel·la, és una petita platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la badia de Guillola, entre la platja des Jonquet i la platja d'en Noues, al Parc Natural del Cap de Creus. Orientada al sud sud-est, té una longitud de 6 m i una amplada mitjana de 5 m, formada per grava i còdols.
El nom de la platja prové de l'antiga família propietària de la finca d'oliveres on hi ha la platja.

## Referències

* ↑ «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 66-67. ISBN 978-84-9034-407-1.