OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zbigniew Cybulski

Zbigniew Hubert Cybulski (Kniaze, 3 de novembre de 1927 − Wrocław, 8 de gener de 1967) va ser un actor polonès, un dels més coneguts en la cinematografia d'aquest país després de la II Guerra Mundial. Pel seu estil d'actuació, va rebre el malnom del "James Dean polonès". Com l'estatunidenc, va interpretar a rebels inconformistes, i com en Dean, va morir prematurament, en un accident mentre prenia un tren.

## Biografia

Cybulski va néixer en la xicoteta vila de Kniaże, prop de Stanisławów (actualment dins de territori ucraïnès). Després de la II Guerra Mundial, es va unir a l'Acadèmia de Teatre de Cracòvia. Es va graduar el 1953 i va marxar a Gdánsk, on va fer el seu debut al Teatre Wybrzeże. A la vegada, amb el seu amic Bogumił Kobiela va posar en marxa el teatre d'estudiants Bim-Bom. A principis de la dècada dels seixanta, Cybulski es va traslladar a Varsòvia. A la capital polonesa va entrar dins del teatre experimental Wagabunda.
Tot i la carrera teatral, Cybulski es faria conegut com a actor de cinema. La seua primera aparició va ser al film Kariera (1954), com a extra. El seu primer paper important va arribar al 1958, en la pel·lícula Krzyż Walecznych de Kazimierz Kutz. Eixe mateix any treballa amb Andrzej Wajda (Ashes and Diamonds) i amb Aleksander Ford (Eighth Day of the Week). Des d'aleshores, esdevé un dels actors més emblemàtics de la seua generació. Va actuar en films com The Manuscript Found in Saragossa, de Wojciech Has. A banda del cinema i del teatre, va aparèixer en obres televisades, adaptacions d'autors com Capote, Txékhov o Colib Robertson.
Cybulski va morir en un accident de tren a Wrocław, el 8 de gener de 1967. L'actor anava a prendre un tren en direcció a Varsòvia, que ja estava en marxa. Al saltar per entrar al vagó, va esbarar i va caure sota el tren.

## Llegat

Cybulski roman com una llegenda dins del cinema polonès. La plaça on es troba el monument en homenatge seu rep centenars de seguidors cada any. El 1996, els lectors de la revista Film el van triar com a "Millor actor polonès de tots els temps".

## Filmografia

* 1954 - Kariera (extra, passatger de bus)
* 1954 - A Generation
* 1955 - Trzy starty
* 1956 - Koniec nocy
* 1956 - Tajemnica dzikiego szybu
* 1957 - Wraki
* 1958 - Krzyż walecznych
* 1958 - Eight Day of the Week
* 1958 - Ashes and Diamonds
* 1959 - Night Train
* 1959 - Zamach
* 1960 - Do widzenia, do jutra
* 1960 - Niewinni czarodzieje
* 1960 - Rozstanie
* 1962 - How to Be Loved
* 1962 - La poupée
* 1962 - Miłość dwudziestolatków
* 1963 - Ich dzień powszedni
* 1963 - Milczenie
* 1963 - Rozwodów nie będzie
* 1963 - Zbrodniarz i panna
* 1964 - Att älska
* 1964 - Giuseppe w Warszawie
* 1964 - Pingwin (
* 1964 - The Saragossa Manuscript
* 1965 - Jutro Meksyk
* 1965 - Salto
* 1965 - Sam pośród miasta
* 1966 - Cała naprzód
* 1966 - Iluzja (TV)
* 1966 - Mistrz (TV)
* 1966 - Przedświąteczny wieczór
* 1966 - Szyfry
* 1967 - Jowita
* 1967 - Morderca zostawia ślad
# Manuel Olivé Sans

Manuel Olivé Sans (Barcelona, 1924, Barcelona, 1995), va ser, un maquetista de models de cotxe fabricats fins al més petit detall. Tots els models construïts per ell són veritables obres d'art i es poden trobar a les col·leccions privades d'alguns dels col·leccionistes més notables del món, incloent-hi els capitosts de la indústria o la reialesa.

## Biografia

Manuel Olivé Sans va néixer el 1926 a la ciutat de Barcelona. Olivé va estudiar inicialment l'ofici de mecànic a les Escoles Professionals Salesianes de Sarrià, cursos 1939-1942, posteriorment va fer estudis d'enginyeria. Volia seguir el mateix camí que el seu pare, construir maquetes de trens, però durant el servei militar (mitjans de la dècada de 1940) va construir la seva primera maqueta de cotxe i això va ser un punt d'inflexió a la seva vida, i així va començar una nova carrera construint principalment maquetes de cotxes. També va construir algunes maquetes de motocicletes, camions i gramòfons. Va fer motlles per a diverses empreses fabricants de cotxes miniatura, alguns es van fabricar, i altres mai van arribar al públic. Els models més petits que va fer van ser a escala 1:43, i el més gran va ser un enorme Fiat escala 1:5, per al museu Fiat, que va ser encarregat pel mateix Giovanni Agnelli.

## Maquetes famoses

La majoria dels models a escala 1:20 de Manuel Olivé eren peça única, cadascun construït d'un en un, encara que va fer varies unitats del Mercer Raceabout, així com algunes del Mercedes 300SL Gullwing. Tots els seus models a gran escala (1:12 - 1:10) són obres d'art úniques, mantenint-se fidels a la seva màxima de que cada peça havia de ser única.
Entre altres va fer:
* Mercer Raceabout
* Mercedes 300SL Gullwing
* Aston Martin DBR2/1
* Aston Martin DB3S
* Bugatti T41 Royale
* Aston Martin DBR2/2
* Ferrari 250 PF Spyder
* Bugatti Tipus 55
* Ferrari 500 TRC

## Referències

* 1 2 «Scale Models at the Fiat Centro Storico», 18-12-2018.
* ↑ «VAGON VOITURE RESTAURANT WAGON LITS MANUEL OLIVE SANS – BCNTOYS» (en castellà), 15-06-2016.
* ↑ Olivé Sans, Manuel,. Manuel Olivé Sans : una imagen de perfección : modelos expuestos en el Salón Internacional del Automóvil Vehículo Industrial y Motocicleta de Barcelona, 1997 (en castellà). Fundació Manuel Olivé Sans, 1997. OCLC 433873438.

## Enllaços externs

* «Fundació Manuel Olivé Sans» (en castellà), 10-09-2018.
* «El mejor coche en miniatura del mundo Escala 1:10 - BMW 507 - Manuel Olivé Barcelona (1967)», 25-05-2022.
# Serra del Pany

La Serra del Pany és una serra situada als municipis de Bellprat a la comarca de l'Anoia i de Pontils a la de la Conca de Barberà, amb una elevació màxima de 884 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# The Mother and the Law

'The Mother and the Law' és una pel·lícula muda dirigida per D. W. Griffith i protagonitzada per Mae Marsh i Robert Harron. La pel·lícula, que correspon a una versió expandida de l'episodi modern d'Intolerance, es va estrenar l'agost de 1919.

## Argument

Arthur Jenkins és l'amo d'una pròspera fàbrica però per guanyar més diners retalla els sous dels treballadors. Aquests organitzen una protesta i una vaga però amb l'ajut de metralladores els guardes de la fàbrica provoquen una matança per sufocar la vaga. Entre els morts hi ha el pare del noi Ell i la seva estimada es queden sense feina i escapant-se dels altercats, s'instal·len en un pis als afores de la ciutat. Allà el noi s'ajunta amb una banda de gàngsters liderats pel Mosqueter però després de casar-se amb la noia, vol deixar enrere aquesta manera de guanyar-se la vida. El Mosqueter aleshores fa que l'arrestin per assassinat. La noia té un fill però la gent benpensant de la ciutat li treu ja que pensen que no és una bona mare. El Mosqueter tracta de seduir-la i per això li promet ajuda però el nen acaba mort de desatenció en una institució benèfica. Quan el noi retorna es baralla amb el Mosqueter però aquest és mort per la seva gelosa amant. La policia deté el noi i és condemnat a mort però aleshores l'amant del Mosqueter confessa el seu crim i es produeix una cursa desesperada per aconseguir que s'aturi l'execució. El noi és perdonat.

## Repartiment

* Mae Marsh (la noia)
* Robert Harron (el noi)
* Miriam Cooper (la noia sense amics)
* Vera Lewis (Miss Mary Jenkins)
* Sam De Grasse (Arthur Jenkins)
* Clyde E. Hopkins (el secretari de Jenkins)
* F.A. Turner (pare de la noia)
* Walter Long (el Mosqueter, cap dels gàngsters)
* Ralph Lewis (el governador)
* Edward Dillon (cap dels policies)
* A.W. McClure (el capellà)
* Lloyd Ingraham (el jutge)
* William Brown (el guardià)
* Max Davidson (el veí amable)
* Alberta Lee (la dona)
* Frank Brownlee (el germà de la noia)
* Barney Bernard (el procurador del noi)
* Tom Wilson (el policia amable)
* Luray Huntley
* Eleanor Washington
* Lucille Browne
* Mary Alden
* Marguerite Marsh (convidada al ball)
* Tod Browning (propietari del cotxe)
* Kate Bruce (la mare)

## Referències

* ↑ «“The Mother and the Law”». Motion Picture News, 30-08-1919, pàg. 1865.
* ↑ Simmon, Scott. The Films of D. W. Griffith (en anglès). CUP Archive, 1993-07-30, p. 142. ISBN 978-0-521-38820-7.
* ↑ «The Mother and the Law» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 23 maig 2020].

## Enllaços externs=

* The Mother and the Law al catàleg de l'American Film Institute
# Josep Valero Martín

Josep Valero Martín (València, 3 d'octubre de 1917 - València, 26 de juny de 2004) fou un jugador de futbol valencià de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Jugà al Llevant FC entre 1935 i 1940, aquesta darrera temporada com a Llevant UE, després de la fusió amb el Gimnàstic FC. Guanyà la Copa de l'Espanya Lliure l'any 1937. El 29 de setembre de 1940, amb 23 anys, debutà al Reial Saragossa en un partit que l'enfrontà al Reial Madrid, partit finalitzat amb el resultat final d'empat a 1. Al final d'aquesta primera temporada el club baixà a Segona Divisió, tornant a ascendir a Primera la temporada següent. El 1943, coincidint amb un nou descens a Segona, fou traspassat al FC Barcelona. Jugà quatre temporades al Barça, de les quals, només la primera fou el porter titular, cedit les altres tres la titularitat a Juan Zambudio Velasco. Guanyà la lliga de la temporada 1944-45. A continuació jugà al Granada CF dues temporades, un total de vint partits de lliga entre 1947 i 1949. La temporada 1949-1950 fou contractat pel RCD Espanyol, on jugà 17 partits de lliga, compartint titularitat amb Josep Trias. La seva darrera temporada en actiu la jugà al Real Valladolid CF. Fou entrenador de la UE Lleida la temporada 1955-56.

## Referències

* ↑ «Josep Valero Martín». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ «En Alcira». Mundo Deportivo, 27-07-1935. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Copa de España Libre 1937». linguasport.com. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Llista de partits». bdfutbol. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Los dieciocho jugadores que actuaron en el Granada CF y el FC Barcelona». El ideal de Granada, 22-09-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «JOSÉ VALERO MARTÍN». fuerzaperica.com. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Valero entrenará al Lerida». Mundo Deportivo, 20-07-1955. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Tapacul de coroneta blanca

El tapacul de coroneta blanca (Scytalopus atratus) és una espècie d'ocell de la família dels rinocríptids (Rhinocryptidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc i el límit dels boscos de muntanya a l'oest de Veneçuela, Colòmbia, l'Equador oriental i el Perú.

## Referències

* ↑ «Tapacul de coroneta blanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/06/2021(català)
# Data General

Data General va ser una de les primeres empreses microinformàtiques de finals dels anys 60.
Tres dels quatre fundadors eren antics empleats de Digital Equipment Corporation. El seu primer producte, el Nova, va ser un microordinador de 16 bits. El Nova, seguit pel Supernova i l'Eclipse, juntament amb les seves línies de producte, van ser usats en moltes aplicacions durant dues dècades. La companyia va emprar una estratègia de venda OEM (Original Equipment Manufacturer) per distribuir a tercers que incorporaven als ordinadors de Data General els productes específics. Una sèrie d'errors als 1980, incloent-hi el d'ignorar l'avanç dels microordinadors, a pesar del llançament del microNOVA el 1977, van portar al declivi de la companyia en el repartiment del mercat. L'empresa va continuar, tanmateix, als anys 90, acabant sent comprada per EMC el 1999.
# Data Transfer Object

Data Transfer Objects (DTO, de l'anglès, Objectes de Transferència de Dades), abans coneguts com a Value Objects o VO, són un patró de disseny fet servir per a transferir dades entre subsistemes d'aplicacions de programari. Els DTOs són sovint fets servir en conjunció amb Data Access Objects per a recollir dades des d'una base de dades relacional.
La diferència entre Data Transfer Objects i Business Object o Data Access Objects és que els DTOs no tenen cap comportament excepte per a l'emmagatzemament i recuperació dels seus propis mètodes) de lectura (tipus get) i escriptura (tipus set).

## Enllaços externs

* Core J2EE Patterns - Transfer Object
* Core J2EE Patterns - Data Access Object
* «Just Sherekan». Arxivat de l'original el 2008-11-02. [Consulta: 23 maig 2008]. (castellà)
# Takoma Park

Takoma Park és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 17.299 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Takoma Park tenia 17.299 habitants, 6.893 habitatges, i 3.949 famílies. La densitat de població era de 3.150,6 habitants per km².
Dels 6.893 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 42,7% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 35,9% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.490$ i la renda mediana per família de 63.434$. Els homes tenien una renda mediana de 40.668$ mentre que les dones 35.073$. La renda per capita de la població era de 26.437$. Entorn del 8,4% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Takoma Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Takoma Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Taksimó

Taksimó (en buriat i mongol: Таксимо; rus: Таксимо́) és un assentament de tipus urbà de la República de Buriàtia, a la Federació Russa. Està situat a la riba del riu Muia en un altiplà a l'extrem nord-est de la república. Al cens de 2010, tenia 9438 habitants.

## Etimologia

El nom de Taksimó prové de l'idioma evenki i significa tassa o bol, probablement per la seva localització en una vall de l'altiplà del Muia.

## Història

Els buriats que havien emigrat de la zona del riu Txara es van establir a la dècada del 1860, encara que ja hi vivia certa població d'evenkis. El Taksimó modern va començar amb l'establiment de l'exiliat Ivan Barantxéiev, qui havia escapat de Kírensk a la zona minera del Lena durant unes revoltes l'any 1905. Va anar movent-se gradualment per la zona del riu Vitim fins que es va establir a Taksimó el 1910. El seu assentament va esdevenir un punt d'intercanvis comercials per a diligències, a partir del 1920 altres famílies s'hi van establir i es va començar a formar el poble. El 1934 la població ja superava les 1500 persones. Amb la construcció del Ferrocarril Baikal–Amur van incrementar-se els habitants i Taksimó va rebre l'estatus de localitat urbana el 1989.

## Economia

Prop de la població s'hi ha desenvolupat indústria fustera i mineria d'or. La principal importància econòmica de la localitat és la presència del ferrocarril Baikal-Amur. L'estació suposa el final del tram electrificat, corresponent al sector occidental de la línia ferroviària. El poble també disposa d'un aeroport, l'Aeroport de Taksimó. Té connexió per carretera amb les altres poblacions de la línia BAM i amb Bodaibó.

## Galeria

* L'estació ferroviària de Taksimó, a la línia BAM
* L'Aeroport de Taksimó
* El riu Muia
* L'església de l'Assumpció
* Monument al Túpolev ANT-4 (TB-1)
# Tandem (pel·lícula)

Tandem és una pel·lícula francesa dirigida per Patrice Leconte, estrenada l'any 1987.
Inspirada en la carrera del presentador de ràdio Lucien Jeunesse i el Le Jeu des 1000 euros que presenta, aquesta comèdia dramàtica ambientada en un teló de fons de road movie mostra la relació entre un presentador de ràdio una mica nerd (interpretat per Jean Rochefort) i l'enginyer del so que l'ajuda (interpretat per Gérard Jugnot), que travessen França, fins que l'emissió de ràdio s'acaba cancel·lant.
Nominada en diverses categories a la 13a cerimònia del César l'any 1988, incloent-hi les de millor pel·lícula, millor actor (per a Gérard Jugnot i Jean Rochefort) i millor director, Tandem només va guanyar el César al millor cartell.

## Referències

* ↑ (anglès) 1978 Ford Granada Break MkII in Tandem, Movie, 1987 sur l'Internet Movie Car DataBase.
* ↑ Site e-tribune.fr article de Laure Ostwalt "De l'écrit à l'écran : toute la jeunesse de ce Tandem...", consulté le 9 décembre 2020.
# Temple dels Lars Permarins

El Temple dels Lars Permarins (en llatí: Aedes Lares Permarini) era un temple romà del Segle II aC dedicat als lars que protegien els mariners. Segon els <i>Fastos Prenestinos</i>, es trobava a l'interior del Pòrtic de Minuci, al Camp de Mart, a Roma. Algunes reminiscències del temple es van detectar al 1938 prop de la intersecció de la Via de les Botigues Fosques i la Via Celsa.
Els fragments trobats, datables del final del segle I ae, corresponen al model descrit sobre el Forma Urbis i indiquen un temple perípter i octàstil amb 12 columnes al llarg dels flancs i un profund prónaos i una cel·la amb columnes, tot situat sobre un alt podi. Era al sud-oest de l'eix central del Pòrtic de Minuci.
El va prometre el pretor Luci Emili Regil, mentre estava implicat en una batalla naval contra la flota d'Antíoc III el Gran (r. 223–187 ae), el 190 ae i fou dedicat per Marc Emili Lèpid, quan aquest fou fet censor, el 22 de desembre del 179 ae junt als temples de Diana al Circ Flamini i el Temple de Juno Regina. A les portes tenia una inscripció dedicatòria en versos saturnians.

## Referències

* ↑ «Lares Permarini, Aedes» Arxivat 2017-03-13 a Wayback Machine. (anglès). Consulta: 22 de juliol de 2015
# Davídovka

Davídovka (en rus: Давыдовка) és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 81 habitants.

## Referències

* ↑ «О признании частично недействующим Реестра административно-территориальных единиц и населенных пунктов Приморского края, утв. Законом Приморского края от 14.11.2001 N 161-КЗ (ред. от 15.06.2004, 08.02.2006, 05.03.2007, 28.06.2007, 08.11.2007, 12.11.2008, 09.09.2009, 07.12.2009) "Об административно-территориальном устройстве Приморского края». 7law.info. Arxivat de l'original el 2014-07-28. [Consulta: 3 març 2018].
# Dawa

La dawa (de l'àrab دعوة, daʿwa) és l'acció de predicar l'islam. El musulmà que practica la dawa com a treballador religiós o voluntari de la comunitat és anomenat daï (duà en plural). Un daï és, doncs, una persona que convida a la gent a entendre l'islam, per la qual cosa se l'ha considerat l'equivalent islàmic del missioner cristià, en tant que convida la gent a la fe, l'oració o a la vida islàmica.

## Objectius de la dawa

En la teologia islàmica, la finalitat de la dawa és convidar les persones, tant musulmans com no musulmans, per entendre l'adoració de Déu, tal com s'expressa en l'Alcorà i la sunna, així com informar-los sobre Muhàmmad. La dawa s'orienta cap a la conversió a l'islam, i al mateix temps fa créixer la força de la comunitat musulmana. La dawa o la crida de Déu és el mitjà pel qual el Muhàmmad va difondre el seu missatge. El Profeta i els seus seguidors o Umma van assumir la responsabilitat de la dawa per a la gent de la seva època.

## Referències

* ↑ «Oxford Islamic Studies Online». Oxfordislamicstudies.com, 06-05-2008. Arxivat de l'original el 2013-06-18. [Consulta: 19 setembre 2012].
* ↑ «Da‘wah». A: Encyclopaedia of Islam (en anglès). Brill.

## Bibliografia

* Hirschkind, Charles (2004). "Civic Virtue and Religious Reason: An Islamic Counter-Public" in Drobnick, Jim Aural Cultures. ISBN 0-920397-80-8.
* The Multiple Nature of the Islamic Dawah Arxivat 2016-05-29 a Wayback Machine., Egdūnas Račius, Academic Dissertation, October 2004. University of Hèlsinki, Faculty of Arts, Institute of Asian and African Studies.
# Delo osvobaja

Delo osvobaja és una pel·lícula dramàtica eslovena del 2004 dirigida i escrita per Damjan Kozole.

## Argument

La pel·lícula explica la història del mecànic de màquines Peter, que està deprimit després de perdre la feina i divorciar-se. A causa d'un gir del destí, troba una nova alegria a la vida treballant pel bé comú.

## Repartiment

* Peter Musevski com a Pero
* Nataša Barbara Gračner com a Vera
* Lara Djurica com a filla Sonja
* Marijana Brecelj com a agent de l'oficina d'ocupació
* Marjuta Slamič com a Ines
* Manca Dorrer com a veïna Marija
* Primož Petkovšek com a Tomo
* Andrej Nachtigal com a amic Janez
* Lotos Sparovec com a amic Roman
* Uroš Fürst com a psiquiatre
* Jernej Kuntner com a Primož Dolinar
* Demeter Bitenc com a veí
* Irena Duša com una noia colpejada
* Alida Bevk com a amiga de la veïna Marija
* Emil Cerar com el marit de la noia maltractada

## Recepció

Es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Locarno 2005 i va guanyar el Gran Premi (Palmera d'Or) i el premi al millor director a la XXVII edició de la Mostra de València 2006.

## Referències

* ↑ Delo Osvobaja a la BSF
* ↑ Delo Osvobaja al web de la productora Vertigo
* ↑ La Mostra de Valencia premia la cinta del esloveno Kozole, El País, 27 d'octubre de 2006

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Terres baixes d'Escòcia

Les Terres baixes d'Escòcia (en anglès: Scottish Lowlands, en gaèlic escocès: Ghalldachd, amb el significat de zona no gaèlica, i anomenades Lawlands o Lallans en la variant escocesa de l'anglès) és una divisió no oficial del territori escocès, però molt arrelada, utilitzada i popular.
Per exclusió, és la zona que no comprèn les Terres altes d'Escòcia (Scottish Highlands o Gàidhealtachd), és a dir, al sud i est de la línia (Highland Boundary Fault) entre Stonehaven i Helensburgh. De fet, algunes de les parts de les Terres baixes d'Escòcia no són físicament de baixa altitud i a la vegada algunes seccions de les Terres altes d'Escòcia no són altes.
La majoria de la població protestant de l'Ulster té els orígens en les Terres baixes d'Escòcia.

## Notes

* $^{[1]}$ Lothian Est s'anomenava Haddingtonshire fins a l'any 1921.
* $^{[2]}$ Lothian Central s'anomenava Edinburghshire fins a 1921.
* $^{[3]}$ Lothian Occidental s'anomenava Linlithgowshire fins a 1921.
* $^{[4]}$ Angus s'anomenava Forfarshire fins a 1928.
# Tauler

«Tauler» té aquests significats:
* Tauler d'anuncis, post de fusta o altre material (composta d'un tauler o més) on es pengen a la paret els anuncis.
* Tauler d'anuncis digital, Bulletin Board System.
* Tauler informatiu, per exemple, en LMS (sistema de gestió d'aprenentatge).
* Tauler de delineant
* Tauler comptador
* Tauler de control
* Tauler de tallar, estri de cuina.
* Taulell de bar, tauler, barra o tasser, lloc d'un bar o restaurant on se serveixen menjars i begudes per a ser-hi consumits allà mateix.
* Tauler de joc, superfície on es juga un joc de tauler.
* Joc de tauler
* Tauler de dibuix, superfície on es pot fixar un full de paper per fer un dibuix tècnic o artístic.
* Antic cobrador d'impostos a les duanes o cap d'una Taula de canvi
* Tanca publicitària, que és un tauler de grans dimensions.
* Tauler (arquitectura): element constructiu de la façana, i també la plataforma de pas dels ponts
Viccionari
# Deins Kaņepējs

Deins Kaņepējs (Pļaviņas, 5 d'octubre de 1995) és un ciclista letó, professional des del 2014. Actualment corre a les files de l'equip Rietumu Banka-Riga.

## Palmarès

* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour de Quanzhou Bay

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com