OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Port-aux-Français

Port-aux-Français és una estació tècnica i científica permanent de les Illes Kerguelen, va ser creada l'any 1951 a la costa sud de la península Courbet al llarg del golf de Morbihan, a l'illa de Kerguelen

## Història

L'estació està situada a les coordenades 49 35 S 70.219 E. La raó per la qual va ser escollit aquest emplaçament va ser que es troba en una posició d'abric a la qual a més, es podia construir una pista d'aterratge, que finalment no va arribar a construir-se.
Va començar a cobrar importància a partir de l'any 1955, en el qual la Societat Industrial d'Escorxadors Parisencs (sidap) va començar a construir amb equipament australià, una fàbrica destinada a la manufacturació de productes pesquers.
A l'interior d'un edifici que, en aquell temps, encara es trobava buit, es va celebrar el 16 de desembre de 1957, el primer matrimoni esdevingut a les Kerguelen, al qual van contraure matrimoni, el jove empresari responsable del projecte, Marc Péchenart i Martine Raulin. La maquinària de la fàbrica va ser instal·lada l'endemà del casament.
Durant els anys 60 la fàbrica tanca, sent traslladat el material a l'illa de Reunió l'any 2005.

## Organització

L'estació disposa d'un port amb aigües poc profundes i d'un moll destinat a la descàrrega dels vaixells de subministrament. La població de l'estació varia dels 60 habitants a l'hivern, a uns 120 durant l'estiu. L'estació, a més dels mitjans logístics per al seu funcionament, es compon dels laboratoris científics (biologia i geofísica), les instal·lacions tècniques (estació meteorològica, telecomunicacions, control de satèl·lits, etc.) i un petit centre mèdic.
A més hi ha una església que domina la base.

## Mesura de les marees

La base es troba equipada amb una estació mareogràfica instal·lada recentment, que compta amb tres aparells de mesurament:
* dos mareòmetres per mesurar la pressió al fons del mar.
* un radar que s'encarrega de mesurar el nivell del mar.
Tant els dos mareòmetres com el radar, envien les dades obtingudes a un servidor local, que els retransmet cada hora a Internet, mitjançant el sistema de satèl·lit Argos.

## Enllaços externs

* Port-aux-Français Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine. (francès)
# President del Consell de Ministres d'Itàlia

El President del Consell de Ministres d'Itàlia (en italià: Presidente del Consiglio dei Ministri) és el Cap de govern del país, i n'ocupa un dels cinc càrrecs més importants a nivell estatal, estant l'equivalent al Primer Ministre d'altres governs, encara que amb menors poders respecte d'altres Estats.
La Presidència del Consell de Ministres és un càrrec amb rang constitucional establert pels articles, 92, 93, 94, 95 i 96 de la Constitució d'Itàlia. El President d'Itàlia, és a dir, el cap d'estat és l'encarregat de designar el President del Consell.

## Funcions

A més a més de les funcions pròpies que el càrrec posseeix, per ésser part del Govern, és el President del Consell de Ministres qui indica al President de la República la llista dels ministres del Govern. Confirma, a més a més, tots els actes amb força de llei emesos pel President de la República.
L'article 95 de la Constitució de la República Italiana assenyala que: «el President del Consell de Ministres dirigeix la política general del Govern»; aquest poder és variable, segons la influència individual dels ministres i dels partits que aquests representen.
La tasca del President del Consell de Ministres consisteix més a mitjançar entre les diferents posicions dels partits polítics -quan es tracta de coalicions- que les activitats pròpies del Consell de Ministres. El seu poder de direcció és limitat a una formalitat, ja que no pot treure per si mateix als ministres amb els quals està en desacord.

## Cap de govern

De 1861 fins a l'actualitat el President del Consell de Ministres ha estat el Cap de govern. És designat pel cap d'Estat però en necessitar el suport del Parlament d'Itàlia acostuma a ser membre del partit polític més votat.

## Vegeu també

* Llista de primers ministres d'Itàlia

## Notes

* ↑ President de la República, President del Senat de la República, President de la Cambra de Diputats, Primer Ministre d'Itàlia i President de la Cort Constitucional d'Itàlia

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Govern d'Itàlia
# Premi Nebula

El premi Nebula (Nebula Award) és un premi que concedeix l'associació d'escriptors de ciència-ficció i fantasia dels Estats Units (SFWA). La primera edició va ser el 1965 i no té cap recompensa econòmica. L'escriptor guardonat rep un bloc transparent amb una nebulosa brillant incrustada. Aquest premi, juntament amb el premi Hugo, és un dels guardons de més prestigi dins del gènere.
Les categories de les obres (sempre aparegudes l'any anterior) són: millor novel·la, millor novel·la breu, millor relat i millor relat curt. Anteriorment també es concedia un premi al millor guió.

## Referències

* ↑ Bacon-Smith, Camille. Science Fiction Culture (en anglès). University of Pennsylvania Press, 2000. ISBN 0-8122-1530-3.
* ↑ «Nebula Award | arts award | Britannica» (en anglès). [Consulta: 11 març 2023].
# Província d'Iténez

La província d'Iténez és una de les vuit províncies del Departament de Beni, a Bolívia. Està dividida en tres municipis: Magdalena (la capital), Baures i Huacaraje.
El Parc Nacional Noel Kempff Mercado està situat al municipi de San Ignacio de Velasco, a la província de José Miguel de Velasco i part del municipi de Baures de la província d'Iténez, al sud-est del Departament de Beni.

## Referències

* ↑ SERNAP - Parc Nacional Noel Kempff Mercado
# Província d'Ogooué-Lolo

Ogooué-Lolo és una de les nou províncies del Gabon.
Ocupa una àrea de 25,380 km². La capital de la província és Koulamoutou.

## Departaments

Ogooué-Lolo es divideix en 4 departaments:
* Lolo-Bouenguidi (Koulamoutou)
* Mulundu (Lastourville)
* Lômbo-Bouenguidi (Pana)
* Offoué-Onoye (Iboundji)
# Premier League de Crimea

La Premier League de Crimea és una lliga de futbol professional establerta a Crimea. Va ser creada poc després de l'annexió russa de la península, el març de 2014, disputant-se el primer partit l'agost de 2015, en un enfrontament entre el SKChF Sevastopol i el TSK-Tavria Simferopol, que va acabar en empat a 2. La lliga, que compta amb el beneplàcit de la UEFA, consta de 8 equips: TSK Simferopol, SKCHF Sevastopol, Rubin Yalta, Bakhchisaray, Yevpatoriya, Kafa, Ocean Kerch i Berkut Evpatoria.

## Equips membres

| Equip | Ciutat | Pàgina web oficial |
| Bakhchisaray | Bakhchisaray | fc-bakhchisaray.ru |
| PFC Berkut | Armyansk | pfcberkut.ru |
| Kafa | Feodòssia | |
| Ocean Kertx | Kertx | oceanfc.ru |
| Rubin Yalta | Yalta | rubinyalta.ru |
| SKChF Sevastopol | Sebastòpol | fcskchf.com |
| TSK-Tavria Simferopol | Simferopol | fctsk.ru |
| Yevpatoriya | Yevpatoriya | fcevpatoriya.ru |

## Palmarès

Font:
* 2015: SKChF Sevastopol (1)
* 2015-16: TSK-Tavria Simferopol (1)
* 2016-17: FC Sevastopol (2)
* 2017-18: FC Ievpatòria (1)
* 2018-19: FC Sevastopol (3)
* 2019-20: FC Ievpatòria (2)
* 2020-21: FC Sevastopol (4)
* 2021-22: TSK-Tavria Simferopol (2)
* 2022: FC Sevastopol (5)

## Referències

* ↑ «UEFA-backed Crimean league begins following 2014 annexation by Russia». espnfc.co.uk, 23-08-2015. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «UEFA-backed league starts play in Crimea». Yahoo Sports, 23-08-2015. Arxivat de l'original el 30 d’agost 2015. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ Futbolgrad. «Crimea - Professional Football Returns - Futbolgrad». Futbolgrad. Arxivat de l'original el 7 d’agost 2017. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «UEFA Appears Prepared to Allow League in Crimea». The New York Times, 23-05-2015. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «A Crimean league? Football caught up in annexation struggle». the Guardian. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «Premier League (Crimea) 2015/2016». flashscore.com. [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ «Crimea - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «TSK-Tavriya win first edition of Crimean championship». Eurosport, 16-05-2015. [Consulta: 17 maig 2016].

## Enllaços externs

* Crimean Football Union
# Puig de la Formentera

El Puig de la Formentera és una muntanya de 1.007,2 metres del límit dels termes comunals de la Menera i de Serrallonga, tots dos de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
Es troba a la zona sud-oest del terme comunal, a prop i al sud del veïnat del Faig. Gairebé tota la petita plana que corona el puig acull una petita urbanització.

## Referències

* ↑ El Puig de la Formentera en els ortofotomapes de l'IGN
# Protocol de Biskek

El Protocol de Biskek és un acord d'alto el foc provisional, signat pels representants d'Armènia (president del parlament Babken Ararktsian), la no reconeguda República de l'Alt Karabakh (presidenta del parlament Karen Baburyan), l'Azerbaidjan (primer vicepresident del parlament, Afiyaddin Jalilov) i el representant rus davant el Grup de Minsk d'OSCE Vladimir Kazimirov, el 5 de maig de 1994, a Biskek, la capital del Kirguizistan.

## Antecedents

Biskek va ser proposada pel representant del Kirguizistan, Medetkhan Sheremkulov, qui era el cap del grup de negociació, qui va oferir continuar les discussions a Biskek, després que la primera reunió entre els parlamentaris de l'Azerbaidjan i Armènia sobre el cessament del foc a l'Alt Karabakh es va dur a terme a Mariehamn, Finlàndia. Les converses entre les delegacions de l'Azerbaidjan i Armènia van continuar durant hores. Un representant de l'Azerbaidjan, Afiyaddin Jalilov, va qüestionar la legitimitat de la participació dels armenis que vivien a Karabakh, i va demanar que s'inclogués en el protocol el nom de Nizami Bakhmanov, membre de la seva delegació i alcalde de Xuixí, a l'Alt Karabakh. El protocol i aquests punts van ser objecte de discussions entre el president Heydar Aliyev i Kazimirov, i es va acordar incloure la signatura de Nizami Bakhmanov en el protocol. Vladimir Kazimirov va declarar el següent en les seves memòries: «Aliyev va estar d'acord. Al final de la pàgina, es van escriure dues alteracions amb lletra llegible en rus. El nom de N. Bakhmanov estava escrit a mà, però no van poder situar-lo a Bakú perquè ho signés. El 9 de maig, vaig portar una còpia del text a Moscou amb dues esmenes i el nom de Bakhmanov però sense la seva signatura». El protocol, encara vigent, va posar fi a la guerra de l'Alt Karabakh i va congelar el tema. Des de llavors, l'alto el foc s'ha violat en diverses ocasions, particularment durant les escaramusses de 2008, els enfrontaments de 2016, el conflicte de 2020, els enfrontaments entre Armènia i l'Azerbaidjan de 2022 i els enfrontaments entre l'Azerbaidjan i l'Artsakh de 2023.

## Referències

* ↑ «www.vn.kazimirov.ru/x013.htm». www.vn.kazimirov.ru. [Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ Waal, Thomas de. Black Garden: Armenia and Azerbaijan Through Peace and War, 10th Year Anniversary Edition, Revised and Updated (en anglès). NYU Press, 2013-07-08. ISBN 9780814760321.

## Vegeu també

* Conflicte de l'Alt Karabakh
* Guerra de l'Alt Karabakh (1988-1994)
* Guerra dels Quatre Dies (2016)
* Conflicte fronterer entre Armènia i l'Azerbaidjan del juliol de 2020
* Guerra de l'Alt Karabakh de 2020 i Acord de fi d'hostilitats de l'Alt Karabakh de 2020
* Principis de Madrid
# Publi Petroni

Publi Petroni (en llatí Publius Petronius) va ser un militar i magistrat romà que va viure entre el segle I aC i el segle I sota els emperadors August, Tiberi, Calígula i Claudi. Formava part de la gens Petrònia, una antiga família romana d'origen plebeu.
L'any 7 va ser àugur i cònsol sufecte l'any 19, juntament amb Marc Juni Silà. L'emperador Tiberi el va enviar a Núbia, on va saquejar la ciutat de Napata l'any 24. Calígula el va nomenar governador de Síria com a successor de Luci Vitel·li, am l'encàrrec de que erigís una estàtua de l'emperador al Temple de Jerusalem.
Aquest Petroni també és mencionat com a legat de Claudi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 215.
# Publi Octavi

Publi Octavi (llatí: Publius Octavius) va ser un filòsof epicuri romà del segle i. Formava part de la gens Octàvia.
Va ser notable pels seus gustos refinats durant el regnat de l'emperador Tiberi. Sèneca explica indignat que va sobrepassar fins i tot Marc Gavi Apici en la quantitat de diners que va oferir per la compra d'un peix (segurament un moll de fang) que Tiberi havia posat en venda.

## Referències

* ↑ Sèneca, Epistulae morales ad Lucilium, 95.
# Rairos

Santa Lucía de Rairos és una parròquia del municipi de Ribas de Sil a la comarca de Quiroga, a Lugo. Segons l'INE el 2021 tenia 33 habitants (14 homes i 19 dones) en una única entitat de població, el que suposa una disminució en relació a l'any 2000 quan tenia 45 habitants.

## Demografia

Només té un sol nucli de població:
| Entitat de població | Habitants (2021) |
| Rairos | 33 |
| Total: | 33 |

## Geografia

Es troba en un meandre del riu Sil, al marge esquerre i el travessa la carretera N-120 que uneix Ourense i Monforte de Lemos amb Ponferrada. Limita amb les parròquies de Nocedo (Quiroga) al nord, Ribas de Sil a l'est, i Nogueira al sud i l'oest.

## Referències

* ↑ «Decreto 6/2000, de 7 de enero, por el que se aprueba el nomenclátor correspondiente a las entidades de población de la provincia de Lugo.». Boletín Oficial del Estado n.º 47 p. 8196-8236, 24-02-2000. [Consulta: 17 novembre 2021].
# Província de Kırşehir

La província de Kırşehir es localitza a la zona central de Turquia, i forma part de la regió d'Anatòlia Central. Es troba a la Falla nord-anatoliana, i actualment és una zona amb risc de terratrèmols. L'elevació mitjana és d'aproximadament 985 metres per damunt del nivell mar. La capital provincial és Kırşehir.
Va esdevenir província el 1924. el 30 de maig de 1954, va ser acceptada com a districte de Nevşehir. Més tard, els municipis de Kırşehir van ser dividits entre Ankara, Yozgat i Nevşehir. El 1957, Kırşehir esdevenia província altre cop.

## Història

Per a la història de la zona, vegeu l'apartat corresponent a l'article Kırşehir

## Districtes

La província de Kırşehir es divideix en 7 districtes:
* Akçakent
* Akpinar
* Boztepe
* Çiçekdağı
* Kaman
* Kırşehir
* Mucur

## Referències

* ↑ Türsan, Huri. Democratisation in Turkey: The Role of Political Parties (en anglès). Peter Lang, 2004, p. 68. ISBN 9052012369.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del governador
* Lloc web oficial del municipi de Kırşehir
* Informació sobre el pronòstic del temps a Kırşehir Arxivat 2010-05-01 a Wayback Machine.
* Informació turística de Kırşehir
* Pàgines web d'informació de Kırşehir Arxivat 2011-09-02 a Wayback Machine.
# Punta de l'Arc

La Punta de l'Arc és una muntanya de 223 metres que es troba al municipi de Llardecans, a la comarca catalana del Segrià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Prusa

Prusa (en grec antic Προῦσα), generalment amb l'afegit de ἐπὶ o πρὸς τῷ Ὀλύμπῳ (Prusa prop Olympus o Prusa sota Olympus), per distingir-lo d'un altre lloc del mateix nom, era una ciutat de Mísia a la part nord de les muntanyes de l'Olimp, (actualment Ulu Dağ) situades en aquella regió.
Plini el Vell diu que la ciutat va ser construïda per Hanníbal quan era a Bitínia exiliat, però sens dubte la va construir el rei Prúsies I de Bitínia que li va donar el seu nom, fundació feta potser sota consell d'Hanníbal.
Estrabó diu que la va fundar un rei anomenat Prúsies que va fer la guerra contra Croesus (Cresus o Cresos) però no hi cap Cresos entre 230 i 150 aC quan van regnar els dos Prúsies (I i II) que eren els reis de Bitínia. Esteve de Bizanci substitueix Cresos per Cir (Cyrus) per igualment es presenta el mateix problema. Dió Crisòstom diu que era una ciutat "ni molt gran ni molt antiga".
Va ser una ciutat important sota els reis i després sota els romans, coneguda pels seus banys d'aigües calentes, que segons Ateneu de Nàucratis s'anomenaven "aigües reials". Durant l'Imperi Romà d'Orient va rebre continuats atacs dels otomans, diu Nicetes Coniata, fins que finalment va caure sota el seu poder. La van convertir en la seva capital a la que la van anomenar Brusa o Bursa.
La ciutat de Cios va portar també el nom de Prusa o Prúsies per un temps.

## Referències

* ↑ Bitínia, Naturalis Historia, Plini el Vell
* ↑ Punt 4 Geografia d'Estrabó
* ↑ Smith, William (ed.). «Prusa». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 maig 2021].
# Qufu

Qufu (xinès: 曲阜, pinyin: Qufu, Wade-Giles: Ch'ü1-Fu4) és una ciutat al sud-oest de la província de Shandong, República Popular de la Xina. Es troba, a uns 130 quilòmetres al sud de la capital provincial Jinan i 45 quilòmetres al nord-est de la seu de la prefectura a Jining. Qufu té una població urbana de l'entorn de 60.000, tota la regió administrativa té uns 650.000 habitants.
Qufu és la ciutat natal de Confuci, que es creu tradicionalment que va néixer a la propera muntanya de Ni.
# Amay

Amay (Ama en való) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. L'1 de gener del 2024 tenia 14.530 habitants.

## Referències

* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 21 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial d'Amay (francès)
# (556) Fil·lis

(556) Fil·lis és l'asteroide número 556, que es troba al cinturó d'asteroides. Fou descobert per l'astrònom Paul Götz des de l'observatori de Heidelberg (Alemanya), el 8 de gener del 1905.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names. Autor: Lutz Dieter Schmadel. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1992.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Chamberlin, Alan. «JPL Small-Body Database Browser» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2018].
# Alcaldessa (pel·lícula)

Alcaldessa és una pel·lícula documental espanyola dirigida per Pau Faus i produïda per Ventura Durall sobre l'arribada a l'alcaldia de Barcelona d'Ada Colau, amb qui havia filmat el documental SÍ SE PUEDE. Siete días en la PAH Barcelona. Fou produïda per Nanouk Films amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Ha estat rodada en català. Fou estrenada a Madrid el 24 de maig de 2016 i a Barcelona el 26 de maig de 2016.

## Sinopsi

El documental mostra la carrera d'Ada Colau des que va deixar el seu activisme com a cap de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) per presentar-se a les eleccions municipals espanyoles de 2015 com a candidata de Barcelona en Comú a l’alcaldia de Barcelona, fins al moment de la seva investidura com a alcaldessa de Barcelona el 27 de maig de 2015. També es una escena davant de la Plaça Sant Jaume, es mostra com és ignorada pels candidats de CiU, ERC i PP, que fins i tot li giren l'esquena, alhora que els del PSC i C's es mantenen al marge. El film ve a ser un diari visual personal de la Colau on mostra el seu combat interior perquè la victòria electoral de la seva formació podrà convertir-la en quelcom que havia qüestionat fins aleshores.

## Premis

Va guanyar el Gaudí a la millor pel·lícula documental del 2017, una menció d'honor en el Festival International de Programes Audiovisuals (FIPA) i la bisnaga de plata al millor documental del Festival de Màlaga de 2016. També va guanyar el premi Roger Ebert del Festival de Cinema de Traverse City. Fou exhibida al Festival Internacional de Cinema de Guadalajara.

## Comentaris

| « | "Deixant de banda trinxeres ideològiques, la pel·lícula retrata amb una clarividència inusual l'esforç per enfrontar-se a la racionalitat burocràtica des del nou sentit del sentiment." | » |
| — Luis Martínez: Diari El Mundo |||

## Referències

* ↑ Alcaldessa a catalanfilms.cat
* ↑ "Alcaldessa", premi Gaudí a la millor pel·lícula documental i menció d'honor a FIPA, ccma.cat, 30 de gener de 2017
* ↑ L'escena a YouTube
* ↑ Alcaldessa a Fotogramas
* ↑ Pau Faus guardonat al Festival de Màlaga pel documental ‘Alcaldessa’ sobre Ada Colau, BTV, 1 de maig de 2016
* ↑ Ada for Mayor (Alcaldessa) Arxivat 2020-11-29 a Wayback Machine. a cinemapolitica.org
* ↑ Pau Faus: "Si un es converteix en alcaldessa de Barcelona i no canvia és que està boig; també hem canviat nosaltres", La Vanguardia, 2 de març de 2018
* ↑ Sentimiento de alcaldesa, El Mundo, 2 de maig de 2016
# Comitè Científic Humanitari

El Comitè Científic Humanitari (en alemany, Wissenschaftlich-humanitäres Komitee, abreujat WhK) va ser la primera organització de defensa dels drets dels homosexuals i transsexuals. Va ser fundada el 15 de maig del 1897 pel sexòleg Magnus Hirschfeld, l'editor Max Spohr, el jurista Eduard Oberg i l'escriptor Franz Joseph von Bülow a Berlin Charlottenburg. Un dels objectius del comitè era l'abrogació de l'article 175 del codi penal alemany que condemnava les relacions sexuals consentides entre homes. Poc temps després de la seva creació, Adolf Brand (1874-1945), Benedict Friedlaender i Kurt Hiller es van afiliar al Comitè. També van rebre el suport Alfred Einstein, Stefan Zweig, Thomas Mann i Herman Hesse.

## Referències

* ↑ Talló, Sergi «Amb noms i cognoms: Magnus Hirschfeld». Colors, n°6, 01-05-2012, pàg. 14-15. Arxivat de l'original el 2016-10-05 [Consulta: 15 juliol 2014].
* ↑ Lauritsen, John; Thorstad, David. The Early Homosexual Rights Movement (1864–1935) (en anglès). Times Change Press, 1995 (1974). ISBN 0-87810-041-5.
* ↑ «Adolf Brand». anarcoefemèrides. Arxivat de l'original el 2016-10-05. [Consulta: 3 octubre 2016].
* ↑ «Sobre el NO reconeixement de les víctimes LGTB de l'Holocaust Nazi» (bloc). Reflexions d'un arqueòleg glamurós, 27-01-2014. [Consulta: octubre 2016].
# Vicent Marzo

Vicent Marzo (València 1763 - 1824) fou un arquitecte valencià de l'època neoclàssica.

## Biografia i obres

Va ser deixeble d'Ignasi Vergara i alumne de l'Acadèmia de Sant Carles de València, de la qual més tard en seria acadèmic, professor de matemàtiques i fins i tot, director general l'any 1812.
Les seues obres són poc conegudes malgrat la seua importància, car la majoria d'elles han estat destruïdes darrerament, com l'immens palau dels comtes de Parcent (de la fi del segle xviii), a on hi havia també els telers de seda, o els banys de l'Hospital General, ambdues obres a València. Cal esmentar així mateix l'altar major de la basílica de la Mare de Déu dels Desemparats, d'estil neoclàssic (Catedral de València), i també va ser l'autor dels plànols de l'església de la Mercè de Barcelona. A banda, va fer actuacions arquitectòniques com la renovació de la Col·legiata de Santa Maria de Gandia, el cambril i el retaule de l'església de Sant Miquel de Llíria, el disseny de dos retaules a l'església de Xestalgar o els plànols de l'església del Santíssim Sacrament (Almàssera).

## Referències

* ↑ Gran Enciclopedia de la C.V. Vol. IX (en castellà). València: Prensa Valenciana, 2005, p. 386. ISBN 84-87502-56-3.
* ↑ «Vicent Marzo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Marzo, Vicente (a ArteHistoria)» (en castellà). [Consulta: 31 gener 2018].
* ↑ Bérchez, Joaquín. Los inicios del academicismo en Valencia: Antonio Gilabert (en castellà). València: Federico Doménech, 1987, p. 168-169. ISBN 978-84-85402-43-4.