OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mont Commonwealth

El mont Commonwealth (en anglès Commonwealth Mountain) és una muntanya de l'illa d'Ellesmere, Nunavut, Canadà. Es troba a l'oest del Parc Nacional de Quttinirpaaq, el més extens del nord del Canadà, i el segon més al nord de la Terra després del Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia.
Amb una alçada de 2.225 msnm, és el punt més alt de les muntanyes Challenger, una secció de la serralada Àrtica.

## Referències

* ↑ «Commonwealth Mountain - Peakbagger.com». [Consulta: 30 octubre 2022].
# Molí de l'oli (Ulldecona)

El molí de l'oli és un molí d'oli d'Ulldecona (Montsià) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de dues plantes amb coberta a dues aigües amb encavallada de fusta. El projecte preveia la construcció d'una porxada a la façana principal que no es va arribar a construir, per aquí s'hauria fet la recepció de les olives. Per la necessitat de nous espais ha sofert diverses ampliacions que han ocultat algunes parts de l'edifici, com la façana principal.
Les façanes estan arrebossades excepte les finestres, la cornisa i altres elements decoratius que són de maó vist. L'edifici té un sòcol fet de pedra d'Ulldecona.
A l'interior del molí s'hi conserva quasi la totalitat de la maquinària per a la producció de l'oli.

## Història

Edifici modernista construït per Cèsar Martinell encarregat pel Sindicat Agrícola d'Ulldecona, entitat creada l'any 1916. Era l'antic molí cooperatiu del poble, fins que va ser substituït per l'actual a mitjans del segle xx. Actualment alberga l'Oficina de Turisme Municipal.
L'edifici va ser tema del Premi d'Arquitectura Cèsar Martinell a la convocatòria de l'any 2001.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Molí de l'oli». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Molí de l'oli». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mica lepidolita

La lepidolita (del grec lepidion, 'escata', i lithos, 'pedra') és un mineral del grup de la mica trioctaedral. Actualment es tracta d'una espècie desacreditada per l'IMA, i el terme "lepidolita" s'empra per a anomenar els minerals que integren la sèrie de solució sòlida que es forma entre la polilitionita i la trilitionita.

## Característiques

De fórmula genèrica KLi₂[(F,OH)₂|Si₄O$_{10}$] és un fil·losilicat lila o rosa violaci del grup de les miques. La seva composició depèn de les seves quantitats relatives d'Al i Li en coordinació octaèdrica. A més, Na, Rb i Cs poden substituir el K. Conté fins al 7,70% de Li₂O, propera en la seva composició a altres miques: moscovita, fucsita i biotita, aquestes sense liti, però amb idèntica configuració. També pot contenir petites quantitats de Rb i Cs. Fins a un 60% de SiO₂. El percentatge de F varia entre 3 i 7%. Es caracteritza per ser insoluble en àcids, la seva exfoliació és làmines flexibles, com en totes les miques i el seu color lila a rosa. Per distingir-la de la moscovita, s'hi fa un assaig de flama, ja que la lepidolita dona lloc a una flama de color carmesí. Té una duresa entre 2,5 i 3; una densitat entre 2,8 i 3,3 g/cm³; fent referència a l'òptica, té els índexs de refracció baixos, birefringència moderada i és biaxial negatiu.

## Jaciments
### Ambient de formació

Es pot trobar associada a pegmatites granítiques, poques vegades trobada en filons hidrotermals a la zona de contacte d'aquests amb el granit. Es presenta en forma d'escates o làmines; també freqüentment en agregats granulars escamosos.

### Usos

S'extreu en mineria com una font secundària de liti. S'associa amb altres minerals de liti com espodumena en pegmatites. També és una de les majors fonts del rar rubidi i del cesi. S'utilitza per a la fabricació de vidres resistents a la calor.

### Localitats

A Catalunya se'n troba a Cap de Creus, Cadaqués i Sant Feliu de Pallerols (Girona) i al Montseny (Barcelona). A la resta de la península Ibèrica, cal destacar els bons exemplars acompanyats de rubel·lita a Valdemierque (Salamanca) i també a Paredes de Buitrago (Madrid).

## Referències

* ↑ «Lepidolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 juny 2016].
# Molí d'en Cusset

El molí d'en Cusset o molí d'en Cús és un molí de vent fariner que forma part del molinar de Fartàritx, a Manacor. Actualment es troba en el carrer sa Coma, 18. Està immers en la xarxa urbana, alineat amb el carrer i altres construccions collindants. Un carrer s'obri just al seu devant afavorint les seves visuals. Hi destaca una senzilla balconada al frontis de l'edifici.

## Tipologia i elements

El molí d'en Cusset és un molí de base quadrada de dues plantes d’altura i tres cossos. Els paraments combinen el paredat en verd i els carreus de marès. La façana principal s’orienta al migjorn i presenta un referit de ciment a la part inferior. Té un portal allindanat. A la dreta s’obri un portal auxiliar. A la planta pis s’obrin dues finestres i una finestra balconera, emmarcades en marès. L’interior es configura mitjançant voltes de canó. La torre combina la paret verda (part inferior) i els carreus de marès (part superior). Al costat de migjorn s’obre un portal emmarcat en marès i en la part superior s’obren dos finestrons. Conserva les jàsseres del pis de les moles. No conserva cap peça de la maquinària.

## Referències

* 1 2 «CATÀLEG D’ELEMENTS I ESPAIS PROTEGITS DEL TERME MUNICIPAL DE MANACOR» (en català).
# Montserrat Castells i Gabriel

Montserrat Castells i Gabriel. (Barcelona, 1916- 1986). Marcada per una profunda creença catòlica, va centrar la seva vida professional en l'atenció psicosocial de problemes personals, familiars i comunitaris. Va ser un referent en el món del treball social.
Va estudiar infermeria a l'Escola de Santa Madrona i va exercir aquesta professió en el si de la Sección Femenina de Falange Española, entitat de la qual va ser regidora provincial de Sanitat. El seu interès pels temes i problemes socials la va portar a crear la Escuela de Visitadoras Sociales Psiquiátricas l'any 1953, de la qual va ser directora tècnica durant trenta anys.
Va desenvolupar una àmplia activitat al voltant de l'assistència social, des de diferents àmbits: salut, salut mental, comunitat, vellesa, infància, persones discapacitades, etc. Va establir relacions amb entitats locals, estatals i internacionals del món acadèmic i de l'acció social, amb la finalitat de promoure la millora de la qualitat de vida de la població.

## Altres pioneres del treball social

* Maria Dolors Artemán i Boix
* Rosa Maria Suñé i Colell
* Beneta Llopis Sarrió

## Referències

* ↑ La informació està treta del calendari de 2010 de l'Institut Català de les Dones amb autorització per usar-lo sota GFDL.

## Enllaços externs

* Calendari 2010 "Treball social: una genealogia femenina', de l'Institut Català de les Dones.
# Molí d'en Rigau

El Molí d'en Rigau és una obra de Quart (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un molí amb façana moderna que s'alça en planta quadrangular i murs de maó vista i en paredat. S'aprecia la bassa i la boca del carcabà.

## Referències

* ↑ «Molí d'en Rigau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Molí de Cartellà

El Molí de Cartellà és una obra de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El molí es troba inscrit dintre de la masia actualment coneguda com a Mas Llandric. L'accés al molí es realitza mitjançant un gran portal adovellat de llinda monolítica, conformant un arc pla, amb muntants de pedra, en el dintell del qual hi ha les restes físiques d'un escut.

## Història

En el 1213, aquest antiquíssim molí ja funcionava i n'era propietari Ermesenda II de Cartellà. En documents antics de Masllorens, es feia referència a un camí avui desaparegut que s'anomenava el camí de la Marquesa i passava per l'esmentada propietat. Aquesta masia està situada entre la Torre de Cartellà i el molí, això fa pensar que entre ells hi havia un tracte molt continuat. El 19 de setembre de 1620, segons cita Mn. Marquès en el llibre de Maçanet, el molí va ser arrendat a Antic Mató, moliner de farina de Sant Martí de Riudarenes; l'hi arrendà Galcerà de Cartellà, prevere i donzell, pel preu de 70 lliures barceloneses l'any, en dues pagues, una l'octubre i l'altra per l'abril. També tenia obligació de moldre de franc per a la casa dels Cartellà i per l'hereu de la casa dels Ramilans de Maçanes. L'aigua que feia anar el molí era desviada per un canal que provenia de la séquia i aquesta de l'estany de Sils. Al 1881, Josep Doltre i Suríes, era moliner i tenia una part de les moltures que feia.
El molí constava de dues pedres de moldre, de planta baixa i pis. En morir la Marquesa de Cartellà, sense descendència, els seus béns foren donats a beneficència i subhastats l'any 1866, pel reverend Julià maresma i Oller i Ramon Magarolla i de Sarriera, hereus de confiança de la marquesa. Va ser comprat per Josep Sabater i Buscastell i Francesca Ramilans Casellas, vídua de Josep Vilaseca i Tusell. Al 1922 era molí de farina i trull d'oli. Al 1930 era molí de conglomerat de suro. Entre els anys 1936 i 1949 (època de l'estraperlo), van funcionar per darrera vegada com a molí de farina. Seguint les herències de la família Buscastell, en va ser propietari Josep Maria Tusell i la família Vilaseca de Maçanes fins al 1983 en què s'ho vengueren a Àngel Xampeny Montfulleda. Actualment l'edifici del molí està totalment transformat en habitatge i explotació agropecuària. L'aigua del molí un cop utilitzada per fer-lo funcionar, servia per regar diverses propietats veïnes. Hi ha també les pedres de les comportes per distribuir l'aigua.

## Referències

* 1 2 3 «Molí de Cartellà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Mirni (Mórevka)

Mirni - Мирный (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la península de Ieisk, a 24 km al sud-oest de Ieisk i a 184 km al nord-oest de Krasnodar, la capital. Pertany al municipi de Mórevka.
# Mirni (Stàvropol)

Mirni - Мирный (rus) - és un possiólok del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.862 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Monestir de Sant Pantaleó

El monestir de Sant Pantaleó (en grec: Άγιος Παντελεήμων, Àgios Pandeleímon, en rus: Пантелеймонов, conegut com a Rossikon, Ρωσσικόν), és un monestir ortodox rus del Mont Atos, sota jurisdicció del Patriarcat de Constantinoble (i no del Patriarcat de Moscou). Situat al sud-oest de la península de l'Atos, n'és el monestir més gran i el penúltim en la jerarquia de la Muntanya Sagrada. Actualment, la comunitat cenobítica del monestir està formada per uns 35 monjos al monestir. Del monestir en depenen quatre sketes.

## Història

El monestir va ser fundat per diversos monjos del de Rus de Kíev al segle xi, fet pel qual se l'ha conegut com a Rossikon, i tradicionalment ha estat habitat per monjos de Kíev, després per monjos russos. Es va reconèixer com un monestir autònom el 1169. En dues ocasions va ser víctima del foc, una el 1307 a causa dels atacs de mercenaris catalans, i l'altra més recent el 1969.
Amb l'ajuda dels tsars de Moscòvia, el monestir va prosperar durant els segles xvi i xvii, però va decaure dràsticament durant el segle xviii fins al punt que el 1730 només quedaven dos monjos russos i dos monjos búlgars.
La construcció del monestir actual,, més proper a la vora del mar, es va dur a terme durant les dues primeres dècades del segle xix, amb l'ajuda financera dels Principats del Danubi (Moldàvia i Valàquia). El 1895 hi havia 1000 monjos russos, 1.446 el 1903, i més de 2000 el 1913. Durant el jou dels tàtars de Rússia, la majoria dels monjos foren grecs i serbis.

## Enllaços externs

* Fotografies del monestir Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Masoliver, Alexandre Història del monaquisme cristià, 1981, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, p.100, ISBN 84-7202-398-2
# Morgan De Sanctis

Morgan De Sanctis (Guardiagrele, 26 de març de 1977) és un exfutbolista italià, que ocupava la posició de porter.

## Trajectòria

Després de tres anys jugant a la Pescara Calcio, de la Serie B italiana, fitxa per la Juventus FC, tot i que és suplent i només suma tres partits en dos temporades. El 1999 marxa a la Udinese Calcio, on el principi és suplent de Luigi Turci. A partir de la temporada 02/03 es fa amb la titularitat. Amb el conjunt d'Udine disputa 194 partits, fins que al juliol del 2007 recala al Sevilla FC, que el cedeix al Galatasaray Spor Kulübü a la temporada 08/09. La temporada campanya 09/10, el porter retorna al seu país, tot fitxant per la SSC Napoli.

## Selecció italiana

De Sanctis va ser internacional per Itàlia en tres ocasions. Ha format part del combinat del seu país a l'Eurocopa del 2008 i a la Copa Confederacions del 2009.
Amb la selecció olímpica va acudir als Jocs olímpics de Sydney 2000.

## Referències

* ↑ «Morgan de Sanctis, Galatasaray’da». Galatasaray S.K. Official Website [Consulta: 31 juliol 2008].
* ↑ «Napoli, ufficializzato De Sanctis» (en italian). SSC Napoli, 24-07-2009. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-07-25. [Consulta: 12 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2012-02-24 a Wayback Machine.
Morgan De Sanctis amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2008
1 Buffon •
2 Panucci •
3 Grosso •
4 Chiellini •
5 Gamberini •
6 Barzagli •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 De Rossi •
11 Di Natale •
12 Borriello •
13 Ambrosini •
14 Amelia •
15 Quagliarella •
16 Camoranesi •
17 De Sanctis •
18 Cassano •
19 Zambrotta •
20 Perrotta •
21 Pirlo •
22 Aquilani •
23 Materazzi •
Entrenador: Donadoni
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa Confederacions 2009
1 Buffon •
2 Santon •
3 Grosso •
4 Chiellini •
5 Cannavaro •
6 Legrottaglie •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Toni •
10 De Rossi •
11 Gilardino •
12 De Sanctis •
13 Gamberini •
14 Amelia •
15 Iaquinta •
16 Camoranesi •
17 Rossi •
18 Palombo •
19 Zambrotta •
20 Montolivo •
21 Pirlo •
22 Dossena •
23 Quagliarella •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2010
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Criscito •
4 Chiellini •
5 Cannavaro (c) •
6 De Rossi •
7 Pepe •
8 Gattuso •
9 Iaquinta •
10 Di Natale •
11 Gilardino •
12 Marchetti •
13 Bocchetti •
14 De Sanctis •
15 Marchisio •
16 Camoranesi •
17 Palombo •
18 Quagliarella •
19 Zambrotta •
20 Pazzini •
21 Pirlo •
22 Montolivo •
23 Bonucci •
Entrenador: Lippi
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2012
1 Buffon •
2 Maggio •
3 Chiellini •
4 Ogbonna •
5 Motta •
6 Balzaretti •
7 Abate •
8 Marchisio •
9 Balotelli •
10 Cassano •
11 Di Natale •
12 Sirigu •
13 Giaccherini •
14 De Sanctis •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Borini •
18 Montolivo •
19 Bonucci •
20 Giovinco •
21 Pirlo •
22 Diamanti •
23 Nocerino •
Entrenador: Prandelli :
# Montllorer (Sant Celoni)

El Montllorer és una muntanya de 550 metres que es troba al municipi de Sant Celoni, a la comarca del Vallès Oriental.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Montlouis

Montlouis és un municipi francès, situat al departament de Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 117 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montlouis era de 117 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 64 habitatges eren cases. Dels 45 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 7 en tenien dues, 4 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montlouis el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 12 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 50 eren actives i 19 eren inactives. De les 50 persones actives 43 estaven ocupades (22 homes i 21 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 19 persones inactives 11 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Montlouis hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.518 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montlouis a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montlouis a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Míssil balístic tàctic

Un míssil balístic tàctic (en anglès: Battlefield Range Ballistic Missile) (BRBM) és un míssil balístic dissenyat per a un ús de curt abast. Típicament, l'abast és menor a 300 km. Els míssils balístics tàctics són usualment mòbils per assegurar la supervivència i un ràpid desplegament, així com poder carregar diversos tipus de caps de guerra per a diferents blancs, com ser instal·lacions, àrees d'assemblats, artrillería i altres blancs darrere de les línies enemigues. Els caps de guerra poden incloure explosius armes convencionals, armes químiques, biològiques o nuclears. Normalment les armes nuclears tàctiques estan limitades en el seu rendiment total en comparació amb els míssils estratègics.

## Descripció

Els míssils balístics tàctics cobreixen el rang entre l'artilleria de coets convencional i els míssils balístics de curt abast. Els míssils tàctics poden portar una major càrrega útil darrere de les línies enemigues en comparació dels coets o l'artilleria, mentre tenen una major mobilitat i són menys costosos que els més estratègics míssils de teatre d'operacions. Addicionalment, a causa de la seva mobilitat, els míssils tàctics són més adequats per respondre als avanços en el camp de batalla.
Per a moltes nacions, els míssils tàctics representen el límit superior del seu equipament basat en terra. Poden proveir una poderosa arma per un preu molt econòmic, i en alguns casos són buscats per ajudar a anivellar el camp contra oponents que són clarament superiors en altres àrees de la tecnologia militar. En l'actualitat, la tecnologia de míssils balístics és relativament accessible a les nacions que poden trobar un altre tipus de tecnologia militar anés del seu abast.
Els míssils balístics són encara difícils de derrotar en el camp de batalla. Els més nous sistemes de defensa aèria tenen l'habilitat millorada d'interceptar míssils tàctics, però encara no poden protegir de forma fiable contra amenaces de míssils balístics. Això permet que una força moderada de míssils pugui amenaçar a un enemic superior en penetrar les seves defenses aèries millor que amb els avions convencionals, al mateix temps que proporciona una aconsegueixi més profund que l'artilleria convencional.

## Llista de míssils balístics tàctics

* MGM-140 ATACMS (300 km) (Estats Units)
* MGM-52 Lance (120 km) (Estats Units)
* W-1 (60–180 km) (Xina)
* DTI-1 (60–180 km) (Tailàndia)
* Shaurya (750 km) (Índia)
* Prahar (150 km) (Índia)
* Nasr/Hatf IX (60 km) (Pakistan)
* Abdali/Hatf-II (180 km) (Pakistan)
* Hatf-I (100 km) (Pakistan)
* Ghaznavi-I/Hatf-III (290 km) (Pakistan)
* J-600T Iıldırım (150–900 km) (Turquia)
* TOROS (100–160 km) (Turquia)
* T-300 Casırga (100-120 km) (Turquia)
* OTR-21 Totxka (90–185 km) (URSS)
* 2K6 Lluna (10–50 km) (URSS)
* LORA (250–300 km) (Israel)

## Vegeu també

* Míssil balístic d'abast mitjà (en anglès: Medium-Range Ballistic Missile, MRBM)
* Míssil balístic d'abast intermedi (en anglès: Intermediate-Range Ballistic Missile, IRBM)
* Míssil balístic intercontinental (en anglès: Inter Continental Ballistic Missile, ICBM)
* Míssil balístic de curt abast (de l'anglès: Short-Range Ballistic Missile, SRBM)
# Muntanyes Selwyn

Les muntanyes Selwyn són una serralada del nord del Canadà, a la frontera entre el territori del Yukon i els Territoris del Nord-oest. A l'est hi ha les muntanyes Mackenzie i a l'extrem nord-oest la serralada Brooks. Al sud-oest hi ha l'altiplà del Yukon. El seu cim principal és el Keele Peak de 2.952 msnm.
Rep el nom d'Alfred Richard Cecil Selwyn, director del Servei Geològic de Victòria de 1852 a 1869, director del Servei Geològic del Canadà (GSC) de 1869 a 1894 i president de la Royal Society del Canadà de 1895 a 1896.

## Referències

* ↑ «Selwyn Mountains - Peakbagger.com». [Consulta: 3 abril 2024].
* ↑ Branagan, D. F. «Selwyn, Alfred Richard Cecil (1824–1902)». Australian Dictionary of Biography. Australian National University. Arxivat de l'original el 10 January 2010. [Consulta: 16 gener 2010].
* ↑ «Selwyn Mountains» (en anglès). [Consulta: 3 abril 2024].
# Muntanyes Shehy

Les muntanyes Shehy són una serralada de muntanyes de poca alçada situades a la frontera entre el comtat de Cork i el comtat de Kerry, a la República d'Irlanda. El seu pic més alt és el Knockboy a 706 m.s.n.m.

## Geografia i geologia

El pic més alt (també la muntanya més alta del comtat de Cork), Knockboy' (Cnoc Buí, "pujol groc"), té 706 metres d'altura i la majoria dels altres pics de la serralada tenen entre 500 i 600 metres d'altura. El riu Lee neix a Coomroe, una petita vall a l'extrem oriental de la serralada, abans de fluir cap a l'est, cap a Cork Harbour, on desemboca al mar. Els pics estan formats principalment per vella Arenisca Vermella establerta durant el període Devonià. Durant l'Edat de Gel, els Shehys van prendre la seva forma actual, quan les glaceres van esculpir les profundes valls de la zona i van erosionar les muntanyes fins a la seva altura actual. Quan els casquets polars van retrocedir, van deixar enrere centenars de llacs a les valls i als cims de les muntanyes.

## Referències

* ↑ «electronic Irish Statute Book (eISB)». www.irishstatutebook.ie.