OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Todos están muertos

Todos están muertos és una pel·lícula espanyola de drama amb tocs de comèdia i realisme màgic del 2014, opera prima de la directora valenciana Beatriz Sanchís, una faula de com la mort porta la vida, protagonitzada per Elena Anaya.

## Sinopsi

Lupe va ser una gran estrella de rock en la dècada del 1980 però que ara calça bata i sabatilles, i ha deixat enrere la fama, els concerts i l'èxit. No s'atreveix a sortir de casa i és la seva mare, Paquita, una mexicana supersticiosa qui s'ocupa d'ella i del seu net adolescent. El problema és que a Paquita se li acaba el temps i no vol anar-se'n sense abans recuperar a la seva filla arreglant els problemes del passat.

## Repartiment

* Elena Anaya ... Lupe
* Nahuel Pérez Biscayart ... Diego
* Angélica Aragón ... Paquita
* Christian Bernal ... Pancho
* Patrick Criado ... Víctor
* Patricia Reyes Spíndola ... Doña Rosario
* Macarena García... Nadia

## Nominacions i premis
### Festival de Màlaga 2014

| Categoria | Persona | Resultat |
| Bisnaga d'Or | Beatriz Sanchís | Nominada |
| Bisnaga de Plata a la millor actriu | Elena Anaya | Guanyadora |
| Premi Especial del Jurat | Beatriz Sanchís | Guanyadora |
| Premi Especial del Jurat Jove | Beatriz Sanchís | Guanyadora |
| Bisnaga de Plata a la millor banda sonora | Akrobats | Guanyadora |

### Fotogramas de Plata 2014

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de cinema | Elena Anaya | Nominada |

### XXIX Premis Goya

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor director novell | Beatriz Sanchís | Nominada |
| Millor actriu protagonista | Elena Anaya | Nominada |

### II Premis Feroz

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu protagonista | Elena Anaya | Nominada |

### XXIV Premis de la Unión de Actores

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu protagonista | Elena Anaya | Guanyadora |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2014

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu protagonista | Elena Anaya | Nominada |
| Director revelació | Beatriz Sanchís | Nominada |

## Referències

* ↑ La valenciana Beatriz Sanchís estrena 'Todos están muertos', Cadena Ser, 22 de maig de 2014
* ↑ 'Todos están muertos', el realismo mágico, espsinof.com
* ↑ 'Todos están muertos', una fábula de cómo la muerte trae la vida en el Festival de Málaga, Europa Press, 23 de juliol de 2014
* ↑ Todos están muertos a Fotogramas
* ↑ '10.000 KM ' consigue la Biznaga de Oro del Festival de Málaga, Diario de Sevilla, 29 de març de 2014
* ↑ Fotogramas de Plata 2014: la gran fiesta de los actores Arxivat 2019-06-04 a Wayback Machine., vozpopuli,com, 3 de març de 2015
* ↑ Todos están muertos, al web dels Premis Goya
* ↑ «'La isla mínima', la película más nominada en los premios Feroz 2015» (en castellà), 16-12-2014. [Consulta: 13 gener 2019].
* ↑ La Unión de Actores consolida el éxito de 'La isla mínima' y premia a José Sacristán, Huffington Post, 19 de març de 2015
* ↑ «Medallas CEC 2014». CEC. Arxivat de l'original el 2020-01-23. [Consulta: 4 març 2019].
* ↑ «Nominaciones a las medallas CEC 2014». CEC. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 4 març 2019].
# Tamotsu Asakura

Tamotsu Asakura, és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Tamotsu Asakura va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Isaura Gomes

Isaura Gomes (Cap Verd, 1944) és una política i farmacèutica de Cap Verd.

## Biografia

Es va graduar com la millor estudiant de la seva classe de l'institut. Demanà una beca per estudiar a una universitat de Portugal, però malgrat les seves bones notes la beca va ser pel fill d'un ciutadà portuguès de pitjors notes. Tanmateix, l'any següent l'únic dentista únic de Cap Verd la va ajudar a aconseguir una beca per estudiar farmàcia a la Universitat de Coimbra, on també va rebre altres ajudes.
Després de graduar-se el 1967, va treballar un temps a Portugal abans de tornar a Cap Verd el 1970. Després de tornar a Cap Verd va dirigir les activitats secretes del Partit africà per la Independència de Cap Verd a São Vicente; Cap Verd va esdevenir independent el 1975. Va ser la primera responsable del partit dona entre el 1975 a 1981, i va fer avançar els drets de les dones dins del partit. També va ajudar a organitzar reunions de l'organització Nacional de les Dones de Cap Verd, i va lluitar per aconseguir la despenalització de l'avortament.
Va deixar el partit el 1981 a causa de manca de suport dels partits de Cap Verd. La dècada del 1980 va ser una persona clau en el desenvolupament el sistema mèdic de Cap Verd, convertint-se en directora nacional de les farmàcies i formant tècnics en laboratoris i farmàcies. També fou destacat el seu paper a mitjans de la dècada del 1980 per difondre el coneixement del la cantant de Cap Verd Cesária Évora, amiga seva.
Va obrir el seu laboratori clínic propi i la seva farmàcia el 1989. Del 1997 a 2003 va presidir l'Associació de Dones Emprenedores de Cap Verd, i el 2001 fou la presidenta de la Federació de Cap Verd de les Associacions per la Promoció de les Dones. El 2004 esdevingué alcaldessa de São Vicente, essent la primera dona alcaldessa de Cap Verd. El 2005 va unir el Moviment per Democràcia, i el 2008 va ser reelegida com a alcalde. El 2011 va dimitir d'alcalde, declarant que la seva dimissió era per raons de salut.

## Referències

* ↑ Gates, Akyeampong i Niven, 2012, p. 484.
* ↑ Gates, Akyeampong i Niven, 2012, p. 484-485.
* 1 2 3 4 5 6 Gates, Akyeampong i Niven, 2012, p. 485.
* ↑ Agência Lusa. «Cabo Verde/Autárquicas: Isaura Gomes, única presidente de Câmara, disputa Mindelo com ex-PM C/FOTO - Agência Lusa - SAPO Notícias». Noticias.sapo.pt. Arxivat de l'original el 2016-09-24. [Consulta: 2 juny 2016].
* 1 2 13 novembre 2007 5:51 pm. «Profile: Isaura Gomes, mayor of São Vicente». FT.com, 13-11-2007. [Consulta: 2 juny 2016].
* 1 2 3 Gates, Akyeampong i Niven, 2012, p. 486.
* ↑ «Mayor of São Vicente resigns - Primeiro diário caboverdiano em linha». A Semana, 24-05-2011. Arxivat de l'original el 2016-08-08. [Consulta: 2 juny 2016].

## Bibliografia

* Gates, Henry Louis; Akyeampong, Emmanuel; Niven, Steven J. Dictionary of African Biography. OUP USA, 1. ISBN 978-0-19-538207-5.
# San Damiano d'Asti

San Damiano d'Asti (San Damian d'Ast en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Antignano, Asti, Canale, Cantarana, Celle Enomondo, Cisterna d'Asti, Ferrere, Govone, Priocca, San Martino Alfieri i Tigliole.
Pertanyen al municipi les frazioni de Gorzano, Lavezzole, San Giulio, San Pietro, Martinetta, Ripalda, San Giacomo, San Grato, San Luigi, Serra di Costa, Stizza, Torrazzo, Valdoisa, Valmolina, Vascagliana i Verzeglio.

## Galeria fotogràfica

* Església de St. Cosme i St. Damià
# Geberic

Geberic fou un rei dels gots del segle IV EC, es va donar fe d'ell al Getica del segle vi de Jordanes (en la seva història de la dinastia gòtica dels Amals).
Va succeir Ariaric al segle iv, i va conquistar el territori dels vàndals a Dàcia cap al 340. Va passar els següents deu anys combatent, i va morir vers el 350. El va succeir Hermanric o Ermanric, fill d'Atiülf, del llinatge dels Amals.

## Bibliografia

* Jordanes, Getica, XXI-XXIII.
* Rouche, Michel. Clovis (en francès). París: Éditions Fayard, 1996. ISBN 2-2135-9632-8.
# José Albiñana Marín

José Albiñana Marín (L'Alcúdia de Crespins, 1879 - 1939) fou un advocat i polític valencià.
Va estudiar Dret a la Universitat de València (1901). Afiliat al partit liberal, va ser elegit diputat provincial en 1909 pel districte Ontinyent-Enguera. El mateix any que el seu germà Rafael Albiñana Marín era elegit pel districte de Xàtiva-Albaida. Durant el seu pas per la Diputació de València, des de 1909 a 1920, va ser director de la Casa de la Beneficència des de 1911 a 1915 i director de l'Hospital General, des de maig de 1917 fins a juliol de 1918.

## Referències

* ↑ Reig Ferrer, Ana Mª. El compromiso social de un politico krausista. Rafael Albiñana y la Institución para la Enseñanza de la Mujer de Valencia, 2012.
# Tampa Bay Lightning

Els Tampa Bay Lightning (en català Tampa Bay llamp) és un equip professional d'hoquei sobre gel de la ciutat de Tampa (Florida, Estats Units). Juga a la National Hockey League a la Divisió Sud-est de la Conferència Est.
El seu pavelló és el St. Pete Times Forum i juga amb jersei negre i pantalons negres a casa i amb jersei blanc i pantalons negres a fora. Va guanyar la seva primera Copa Stanley a la temporada 2003-04.

## Història

L'equip fou fundat el 1992 per una expansió de la lliga juntament amb els Ottawa Senators, van tenir resultats discrets fins a la temporada 2002-03, que van arribar a les semifinals de conferència, però el millor resultat de la història de la franquícia es va aconseguir a la temporada 2003-04. L'equip va acabar com a campió de divisió i com el segon millor classificat en la seva Conferència, amb 106 punts. Després de guanyar en la fase final als New York Islanders, els Montreal Canadiens i els Philadelphia Flyers, els Tampa Bay Lightning es van proclamar campions de la Conferència Est i va aconseguir arribar per primera vegada en la seva història a la final de la Copa Stanley, en la que es van enfrontar amb els Calgary Flames. Els Lightning es van imposar en set jocs amb una victòria per 2-1 i van guanyar la seva primera Copa Stanley de la seva història.

## Palmarès

Copa Stanley:3
* 2003-04, 2019-20, 2020-21
Trofeu Príncep de Gal·les:1
* 2003-04

## Enllaços externs

* Web oficial dels Lightning
# Janet Akyüz Mattei

Janet Akyüz Mattei (Bodrum, Muğla, 2 de gener de 1943 - Boston, Estats Units, 22 de març de 2004) fou una astrònoma turco-americana. Comptà amb més de 500 articles publicats i va rebre diversos premis pels seus estudis científics. L'octubre de 2014, Akyüz Mattei, també va ser inclosa en una exposició, organitzada a Istanbul, sobre les jueves turques pioneres en el seu àmbit de treball.

## Referències

* ↑ Saxon, Wolfgang «Janet Akyuz Mattei, Astronomer, Dies at 61» (en anglès). The New York Times, 02-04-2004. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Dr. Akyüz-Mattei’nin adı yaşatılacak». [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Naim A. Güleryüz´den mesleklerinde ‘ilk’ olan Türk Yahudi Kadınları Sergisi» (en turc). [Consulta: 23 desembre 2019].
# San Demetrio Corone

San Demetrio Corone (albanès Shën Mitri) és un municipi italià, dins de la província de Cosenza. L'any 2006 tenia 3.748 habitants. És un dels municipis on viu la comunitat arbëreshë. Limita amb els municipis d'Acri, Corigliano Calabro, San Cosmo Albanese, Vaccarizzo Albanese, Santa Sofia d'Epiro, Tarsia i Terranova da Sibari.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Antonio Sposato | Centreesquerra |
# Gebel Dosha

Gebel Dosha és un promontori de gres situat a la riba occidental del riu Nil entre Soleb i Sedeinga, a l'Estat Nord del Sudan. Conté un speos de Tutmosis III, semblant al contemporani temple d'Ellesiya, així com diverses esteles i inscripcions rupestres de l'època de l'Imperi Nou d'Egipte.

## La capella

La capella, excavada en la roca, que domina el Nil, conté inscripcions parcialment perdudes de Tutmosis III. A la paret inferior de la capella hi ha tres estàtues sedents, desfigurades en part.

## Inscripcions rupestres i esteles

A principis de la dinastia XIX d'Egipte s'hi afegiren algunes esteles, la majoria pel virrei de Kush Amenemopet. Una de les esteles mostra Seti I fent ofrenes als déus Khnum, Satet i Anuket. Altra estela, en baix relleu, mostra una ofrena d'un Amenemopet agenollat a un déu lunar i a la dea Satet. Hi ha tallades a la roca alguns grups de figures caminant.

## Referències

* ↑ Susie Green; Creating a Virtual Reconstruction of the Seti I Inscription at Jebel Dosha; Sudan & Nubia 17 – 2013; pp. 18-23.
* ↑ William Vivian Davies; The Egyptian Inscriptions at Jebel Dosha, Sudan.
# The Diamond Master (pel·lícula de 1914)

The Diamond Master és una pel·lícula muda de l'Éclair America protagonitzada per Belle Adair, Alec B. Francis i Edward Roseman. La pel·lícula, de tres bobines està basada en la novel·la homónima de Jacques Futrelle apareguda originalment al Saturday Evening Post. Es va estrenar el 4 de març de 1914.

## Argument

Després de molts anys, un químic aconsegueix fer un diamant perfecte a partir de la pols però té un col·lapse de l’alegria i mor. La filla d’aquest, Dorris, en descobrir-lo, jura que el mon pagarà per aquesta pèrdua i de moment amaga el secret del seu pare. Quinze anys més tard, la seva filla i el seu enamorat, Wynne, fabriquen diversos diamants. Ell va a la ciutat i es comunica amb Dorris a través de coloms missatgers per tal que ningú sàpiga on viu. Han enviat a totes les joieries de Nova York un paquet amb una mostra dels seus diamants. La principal joieria de Nova York, “Biffany & Company“ convoca els altres joiers a una reunió on es llegeix una carta de Wynne on demana una reunió secreta i diu que els diamants entregats són un regal. Els joiers contracten el famós detectiu Burns per tal que aconsegueixi localitzar el jove. L'endemà té lloc la reunió i Wynne els ofereix de destruir els diamants i la màquina a canvi de cinc milions de dòlars. En cas contrari, amenaça d’inundar el mercat amb diamants barats. La noia també és a Nova York mentre que el seu avi s’ha quedat a casa per vigilar la màquina. Un dia, un lladre, "Red" Haney, entra a la casa per robar la caixa forta i mata el vell en la baralla. La policia atrapa el lladre i descobreix el laboratori per lo que “Biffany & Company “ reconeix que és millor arribar a un acord.

## Repartiment

* Belle Adair (Dorris de gran)
* Alec B. Francis (Wynne)
* Helen Marten
* Edward Roseman (Burns)
* J. Gunnis Davis (expert en diamants)

## Referències

* ↑ Wlaschin, Ken. Silent Mystery and Detective Movies: A Comprehensive Filmography (en anglès). McFarland, 2009-10-21, p. 67. ISBN 978-0-7864-5429-7.
* ↑ Bottomore, Stephen. The Titanic and Silent Cinema (en anglès). The Projection Box, 2000, p. 20. ISBN 978-1-903000-00-7.
* ↑ «Data from manufacturer’ list of releases T». he Motion Picture News IX, 7, 21-02-1914, pàg. 54.
* ↑ Michell, A. Danson «“The Diamond Master”». The Motion Picture News IX, 7, 21-02-1914, pàg. 27.
# Terra Boa (Cap Verd)

Terra Boa és una vila remota al nord de l'illa de Sal a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 4 kilòmetres al nord d'Espargos.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Ivan Cardoso

Ivan do Espírito Cardoso Filho (Rio de Janeiro, 1 d'octubre de 1952) és un cineasta i fotògraf brasiler.
La carrera d'Ivan està relacionada amb el terme "terrir", que designa pel·lícules que barregen humor i terror, gènere del qual se'l considera un "mestre". Incorporant l'horror a les seves obres des de les seves primeres pel·lícules, l'inici de la seva filmografia està marcat per la realització de curtmetratges en format Super-8 i per la seva afiliació als moviments contracultural existents a Rio de Janeiro entre els anys 60 i 70.

## Filmografia
### Com a director

* 2020 - O Colírio do Corman me deixou Doido Demais (curtmetratge)
* 2014 - O Bacanal do Diabo e Outras Fitas Proibidas de Ivan Cardoso
* 2013 - Cobra de Vidro - cine clip das Vespas Mandarinas
* 2012 - Monstrilandia
* 2006 - Um Lobisomem na Amazónia (llargmetratge)
* 2006 - O Sarcófago Macabro (telefilm)
* 2005 - A Marca do Terrir (llargmetratge)
* 2004 - Heliorama (curtmetratge)
* 2004 - O ABC do Amor - uma cine-entrevista com Tim Maia (especial per televisió)
* 1999 - Sexo, Drogas e Rock 'n' Roll (curtmetratge)
* 1999 - Hi-Fi (curtmetratge)
* 1997 - À Meia Noite com Glauber Rocha (curtmetratge)
* 1994 - Fragmentos do Discurso Amoroso (curtmetratge)
* 1992 - Torquato Neto - O Anjo Torto da Tropicália (especial per televisió sobre el tropicalista Torquato Neto)
* 1990 - O Escorpião Escarlate (llargmetratge)
* 1986 - As Sete Vampiras (llargmetratge)
* 1985 - Os Bons Tempos Voltaram: Vamos Gozar Outra Vez (llargmetratge; episodi "Sábado Quente")
* 1982 - O Segredo da Múmia (llargmetratge)
* 1981 - Domingo de Ramos (curtmetratge)
* 1979 - H.O. (curtmetratge)
* 1978 - Dr. Dyonelio (curtmetratge)
* 1977 - O Universo de Mojica Marins (curtmetratge)
* 1974 - Moreira da Silva (curtmetratge)
* 1974 - Chuva de Brotos (curtmetratge)
* 1972 - A Múmia Volta a Atacar (curtmetratge)
* 1972 - Sentença de Deus (curtmetratge Super 8)
* 1971 - Gal Fa-Tal (curtmetratge)
* 1970 - Nosferatu no Brasil (curtmetratge Super 8)

### Com a actor

* 2020 - Ivan, o Terrirvel
* 2004 - Uma Estrela pra Ioiô
* 1995 - O Mandarim
* 1973 - O Rei do Baralho

## Notes

* ↑ En portuguès, te rir es traduiria com "riure't(-en)" i juga amb la semblança fonètica amb terror.

## Referències

* ↑ Folha: "Mestre do terrir", Ivan Cardoso volta com mostra e novo filme
* ↑ «Itaú Cultural - Ivan Cardoso». Itaú Cultural. Arxivat de l'original el 2022-11-29. [Consulta: 29 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Curtmetratges d'Ivan Cardoso a Porta Curtas
# San Román de Cameros

San Román de Cameros és un municipi situat en la comarca del Camero Viejo, de La Rioja (Espanya). Limita al nord amb Terroba, al sud amb Jalón de Cameros, a l'oest amb Torrecilla en Cameros, Torre en Cameros i Muro en Cameros.

## Història

La primera notícia de la població és un document mitjançant el qual Ennec I López, primer senyor de Biscaia, (-1077), va comprar en 1076 unes cases en San Román de Cameros. Va donar com pagament "8 vaques parides i destetades i 20 sous de plata". El seu cunyat Ximeno Fortunión, tercer senyor dels Cameros i governador de Meltria, va signar com testimoni. (Ubieto Arteta, p. 409).

## Referències

* ↑ A. Ubieto Arteta. Cartulario de San Millán, 759 - 1076. Valencia 1976.
# Genescà (Sant Llorenç Savall)

El Genescà, també conegut com a Genescar o Ginascar és una masia del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'una masia situada al nord-oest del poble. Al llarg del temps ha sofert profundes reestructuracions i reformes. La masia apareix documentada per primera vegada l'any 1126 però el topònim Genestar ja apareix en un document del 966. És una de les masies més antigues del municipi.
El topònim probablement prové de Ginestar lloc on hi ha ginestes, i de fet en alguns documents antics és citada d'aquesta forma.

## Referències

* 1 2 «Genescà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ Miquel Casals i Suades; Albert Vicens i Llauradó. El vessant desconegut de Sant Llorenç del Munt : la capçalera del Ripoll: Sant Llorenç Savall. 1.. Sant Vicenç de Castellet: Farell, 2004. ISBN 84-95695-28-6.
# José Alemany Bori

José Alemany Bori (Blanes, La Selva, 1895 - Provincetown, Estats Units, 1951) fou un psicòleg i fotògraf català.
Fill d'una familia de classe amb interessos intel·lectuals i nacionalistes, durant el seu període de formació va rebre la influència de l'esperit noucentista que hi havia a Catalunya en aquella època. Gran apassionat de la literatura, Alemany parlava diverses llengües.
Més endavant, als Estats Units, va ingressar a la Universitat de Colúmbia per estudiar psicologia. Amb el temps va esdevenir professor i va donar classes en diverses universitats, passant períodes a San Francisco i Nova York.
El 1926 es va establir definitivament a Pittsburgh, exercint de professor de llengua moderna i sociologia al Carnegie Institute of Technology.
No va ser fins que tenia 40 anys que es va interessar per la fotografia, especialment entre 1935 i 1945. Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es conserven dos fotografies seves: From the right bank of the Alleghaby i Sense títol, fetes totes dues entre 1930 i 1939.

## Referències

* ↑ Fitxa tècnica al web del Mnac
* ↑ Fitxa tècnica al web del Mnac

## Bibliografia

* José Alemany. Memoria y olvido. Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine., Barcelona Fundació "la Caixa ", 2004 ISBN 8476648537
# The Devil Dancer

The Devil Dancer és una pel·lícula muda dirigida per Fred Niblo i protagonitzada per Gilda Gray i Clive Brook. Pel seu treball en aquesta pel·lícula, “The Magic Flame” i “Sadie Thompson”, George Barnes va ser nominat a l'Oscar a la millor fotografia en la seva primera edició. Estrenada el 19 de novembre de 1927, es considera una pel·lícula perduda. Durant el rodatge, la pel·lícula va canviar tres cops de director: la va començar Alfred Raboch que fou substituït per Lynn Shores que era el seu ajudant i finalment l’acabà Fred Niblo que fou l’únic que constà als crèdits de la pel·lícula.

## Argument

La dona d’un missioner assassinat dona a llum en un monestir de l'Himàlaia i després mor. La filla, és anomenada Takla, i criada pels monjos que la consagren a un déu diabòlic per al qual és entrenada a dansar. 25 anys després la noia continua al monestir sota la cura de Tana. Sada, l’anterior ballarina del temple és sorpresa amb un monjo, els dos són condemnats a ser enterrats vius i Takla és nomenada la nova muller del déu. Quan s’ha de celebrar el ritu és rescatada per Stephen Althestan, un aventurer anglès que s'enamora d'ella. En arribar a la ciutat, la seva germana, disgustada amb l'elecció del seu germà, organitza el segrest de Takla per part d’un grup d'actors de carrer musulmans liderats per Hassim. Takla accepta anar amb ells doncs li expliquen que el segrest l’ha organitzat Althestan que se sent avergonyit de les seves maneres salvatges. Poc després Takla s’escapa amb Beppo perquè de Hassim la vol seduir. Althestan la busca i finalment la troba a Dehli on també hi apareixen Hakim i el lama Sadik que se la volen endur. Al final s’aclareixen els malentesos i els amants són reunits.

## Repartiment

* Gilda Gray (Takla)
* Clive Brook (Stephen Athelstan)
* Anna May Wong (Sada)
* Serge Temoff (Beppo)
* Michael Vavitch (Hassim)
* Sōjin Kamiyama (Sadik Lama)
* Anne Schaefer (Tana)
* Albert Conti (Arnold Guthrie)
* Martha Mattox (Isabel)
* Kalla Pasha (Toy)
* James B. Leong (el Gran Lama)
* William H. Tooker (Lathrop)
* Claire Du Brey (Audrey)
* Nora Cecil (Julia)
* Barbara Tennant (la dona blanca)
* Herbert Evans
* Jack Harvey
* Uraji Yamakawa
* Clarissa Selwynne

## Referències

* ↑ Chan, Anthony B. Perpetually Cool: The Many Lives of Anna May Wong (1905-1961) (en anglès). Scarecrow Press, 2007-02-08, p. 287. ISBN 978-1-4616-7041-4.
* ↑ «The 1st Academy Awards | 1929» (en anglès). [Consulta: 28 octubre 2021].
* ↑ Institute, American Film. The American Film Institute Catalog of Motion Pictures Produced in the United States (en anglès). University of California Press, 1997, p. 184. ISBN 978-0-520-20969-5.
* ↑ «The Devil Dancer» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 28 octubre 2021].
* 1 2 Leibfried, Philip; Lane, Chei Mi. Anna May Wong: A Complete Guide to Her Film, Stage, Radio and Television Work (en anglès). McFarland, 2015-05-20, p. 53-55. ISBN 978-1-4766-0932-4.

## Enllaços externs

* The Devil Dancer al catàleg de l'American Film Institute
# Terra Alta Hitita

La Terra Alta Hitita era una regió muntanyosa a l'est d'Hattusa.
Cap a l'any 1370 aC el rei Tudhalias III es va haver d'establir en aquesta zona, a la ciutat de Samuha, quan les bel·licoses tribus dels kashka van amenaçar i finalment saquejar i ocupar la capital Hattusa. Per contra, la Terra Baixa Hitita serien les terres planes al sud-oest d'Hattusa i de la regió del Llac de la Sal.
Hattusilis, germà de Muwatallis II va ser nomenat governador de la terra Alta, govern que després va servir de base al Regne d'Hakpis, amb Samuha, Pitteyarika, Hakpis, Istahara, Tarahna, Hattina i Hanhana com a principals ciutats, totes a la vora dels territoris kashka.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyesde los hititas: textos del Reino Medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 210. ISBN 8446022532.