OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# All Killer No Filler

All Killer No Filler, és el segon àlbum de la banda canadenca Sum 41, llançat el 8 de maig de 2001 amb la col·laboració d'Island Records. L'àlbum va ser disc platí, obtenint vendes superiors al milió de còpies. Les lletres de les cançons tracten diversos temes com la societat, mandra, luxúria, relacions, etc. En un episodi de MTV Cribs mostrant la casa de Steve, Deryck va dir que la major part de les cançons de All Killer No Filler van ser escrites al soterrani de l'Steve.
El 2006 l'àlbum havia venut 2 milions de còpies als Estats Units i 3,5 milions a tot el món. És l'àlbum de la banda que més còpies ha venut.
És la segona vegada que la cançó "Summer"apareix en algun àlbum de Sum 41, la primera va ser Half Hour of Power . La banda va planejar posar la cançó en cadascun dels seus discos a tall de broma, però desistir d'aquests plans després d'All Killer No Filler.

## Llista de pistes

* Introduction to Destruction - 0:37
* Nothing on My Back - 3:01
* Never Wake Up - 0:49
* Fat Lip - 2:58
* Rhythms - 2:58
* Motivation - 2:50
* In Too Deep - 3:27
* Summer - 2:49
* Handle This - 3:37
* Crazy Amanda Bunkface - 2:15
* All She's Got - 2:21
* Heart Attack - 2:49
* Pain for Pleasure - 1:42
* Makes No Difference - 3:11 *(UK bonus track)
Les cançons "Summer" i "Makes No Difference" van pertànyer originalment a Half Hour of Power.

## Participació

* Sum 41
** Deryck Whibley - Guitarra, vocalista
** Dave Baksh - Guitarra, vocalista de suport
** Cone McCaslin - Baix, vocalista de suport
** Steve Jocz - Bateries, vocalista de suport
* Greig Nori - Manager, vocalista de suport, guitarra
* Jerry Finn - Productor
* Tom Lord-Alge - Mixing
* Jonathan Mannion - Fotografia, Disseny
* Joe McGrath - Enginyer
* Sean O'Dwyer - Enginyer
* Robert Read - Assistent
* Alan Sanderson - Assistent
* Katy Teasdale - Assistent

## Posició a les llistes

Àlbum - Billboard (Estats Units)
| Any | Llista | Posició |
| 2001 | The Billboard 200 | 13 |
| 2001 | Top Canadian Albums | 1 |
| 2001 | UK Albums | 7 |
Senzills - Billboard (Estats Units)
| Any | Senzill (Single) | Llista | Posició |
| 2001 | "Fat Lip" | Modern Rock Tracks | 1 |
| 2001 | "Fat Lip" | The Billboard Hot 100 | 66 |
| 2001 | "In Too Deep" | Modern Rock Tracks | 10 |
| 2002 | "Motivation" | Modern Rock Tracks | 24 |

## Referències

* ↑ Lamb, Bill «Top 10 Punk Pop Albums». About.com [Consulta: 19 agost 2008]. Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine.
# Maria do Carmo Silveira

Maria do Carmo Trovoada Pires de Carvalho Silveira (nascuda en 1960) és una política africana que fou primer ministre de São Tomé i Príncipe del 8 de juny de 2005 al 21 d'abril de 2006.

## Biografia

És llicenciada en economia per la Universitat Nacional de Donetsk, actualment a Ucraïna, i fou governadora del Banc Central de São Tomé i Príncipe de 1999 a 2005. Va exercir com a primera ministra i ministra de Planificació i Finances de São Tomé i Príncipe del 8 de juny de 2005 al 21 d'abril de 2006.
Silveira, la segona dona del país que arribà a primera ministra, és membre del Moviment per l'Alliberament de São Tomé i Príncipe/Partit Socialdemòcrata (MLSTP-PSD) del qual en fou membre del comitè executiu. Silveira declarà que l'estabilitat macroeconòmica era la seva prioritat i va deixar la seva empremta en els altres per a la resolució dels conflictes salarials amb els sindicats en el sector públic, assegurant-se el suport de l'FMI i l'obtenció d'un acord amb Angola en la cooperació en el sector petrolier.
El seu mandat com a primer ministre va acabar després de les eleccions legislatives de São Tomé i Príncipe de 2006, quan els partits de l'oposició derrotaren el MLSTP-PSD, i la va succeir com a primer ministre Tomé Vera Cruz en 2006.

## Referències

* ↑ «At-a-glance: Women Prime Ministers». SBS News, 23-08-2013 [Consulta: 4 agost 2014].
* 1 2 3 Jane S. Jensen. Women Political Leaders. Palgrave Macmillan, 2008, p. 58–59. ISBN 9780230616851.
* ↑ Skard, Torild (2014) "Maria do Carmo Silveira" in Women of power female presidents and prime ministers worldwide, Bristol: Policy Press, ISBN 978-1-44731-578-0, pp. 300-01
# Alfred Schmitt

Alfred Schmitt (Bust, 30 de novembre de 1907 - Estrasburg, 2 d'abril de 1975) va ser un astrònom francès que va néixer a desenvolupar la seva carrera en els observatoris d'Alger, d'Estrasburg, d'Uccle i el de Quito. Va descobrir 4 asteroides.

## Biografia

Alfred Schmitt va néixer el 30 de novembre de 1907 (30-11-1907) en Bust, una localitat en el límit entre Alsàcia i la Lorena, regió la qual era originària la seva família.
Va obtenir la seva graduació en Matemàtiques a la Universitat d'Estrasburg en 1929, després de la qual cosa, a causa del seu gran interès per l'astronomia va aconseguir ser nomenat astrònom aprenent en l'observatori d'Alger, l'1 d'octubre de 1929. A Alger, sota la tutela de François Gonnessiat rebria una excel·lent formació com a astrònom.
Entre els anys 30 i els anys 40 del passat segle, treballa en l'observatori d'Alger, on coincidiria amb importants noms de l'astronomia francesa. Allí contrau matrimoni a mitjans dels 40 amb el seva col·lega Odette Bancilhon.
En 1949 va ser nomenat astrònom ajudant en l'Observatori d'Estrasburg alhora que la seva esposa va ser nomenada assistent, per la qual cosa es traslladen a Estrasburg. A causa de les seves ganes de reprendre la cerca d'asteroides s'uneix a una missió de diversos mesos en l'Observatori d'Uccle que el portaria a descobrir tres d'ells.
La seva gran experiència pràctica el porta a dirigir l'Observatori de Quito entre novembre de 1955 a l'abril de 1958, a títol d'expert nomenat per la UNESCO. El juliol de 1962 aconsegueix el lloc d'astrònom adjunt, el qual ocuparia fins a la seva jubilació l'1 d'octubre de 1973. L'1 d'octubre de 1974 se li concedeix el títol de astrònom adjunt honorari.

## Descobriments
### Asteroides descoberts

En 1932 va descobrir l'asteroide (1215) Boyer mentre treballava en l'observatori d'Alger-Bouzaréah. Altres tres - (1614) Goldschmidt, (1622) Chacornac i (3156) Ellington ho van ser des del Reial Observatori de Bèlgica, en Uccle. El Centre de Planetes Menors acredita els seus descobriments com A. Schmitt.

## Epònims

L'asteroide (1617) Alschmitt descobert en 1952 va ser anomenat en el seu honor pel seu col·lega Louis Boyer com a reconeixement a l'anomenat amb el seu nom descobert 20 anys abans.

## Referències

* ↑ «Alguns membres del personal de l'Observatori» (en francès). Arxivat de l'original el 2011-12-17. [Consulta: 19 juby 2018].
* ↑ «Asteroides descoberts per descobridor». [Consulta: 17 juny 2018].
* ↑ Lutz D. Schmadel. «Dictionary of minor planet names» p. 126). [Consulta: 17 juny].

## Enllaços externs

* Alfred Schmitt en Astrophysics Data System
* P. Lacroute: Alfred Schmitt. L'Astronomie, Vol. 93 (1979), p. 441. (Nachruf, französisch)
# Marquesat d'Iria Flavia

El marquesat d'Iria Flavia és un títol nobiliari espanyol creat el 17 de maig de 1996 pel rei d'Espanya Joan Carles I a favor de l'escriptor Camilo José Cela Trulock pel seu cultiu de la llengua castellana i la seva extraordinària col·laboració literària reconeguda mundialment.
La seva denominació fa referència a la localitat d'Iria Flavia, a la província de la Corunya.

## Marquesos d'Iria Flavia

| | Titular | Període | Casa |
| Creació per Joan Carles I d'Espanya ||||
| I | Camilo José Cela Trulock | 1996-2002 | Casa d'Iria Flavia |
| II | Camilo José Cela Conde | 2002-actualitat | Casa d'Iria Flavia |

## Referències

* ↑ «Reial Decret 1137/1996, de 17 de maig, pel qual es concedeix el títol de marquès de Iria Flavia a Camilo José Cela Trulock» (en castellà), 06-06-1996.

## Enllaços externs

* ORDEN JUS/1058/2003, Real carta de sucesión en el título de Marqués de Iria Flavia (castellà)
* Familia Cela Arxivat 2022-06-30 a Wayback Machine. (gallec)
# Al-Mansur Abu-Bakr

Al-Màlik al-Mansur Sayf-ad-Din Abu-Bakr ibn an-Nàssir Muhàmmad ibn Qalàwun —àrab: الملك المنصور سيف الدين أبو بكر بن الناصر محمد بن قلاوون, al-Malik al-Manṣūr Sayf ad-Dīn Abū Bakr ibn an-Nāṣir Muḥammad ibn Qalāwūn—, més conegut simplement com al-Mansur Abu-Bakr, fou soldà mameluc bahrita o kiptxak del Caire (1341). Era fill d'An-Nàssir Muhàmmad ibn Qalàwun al que va succeir a la seva mort, després que el seu germà més gran, An-Nàssir al-Hasan, havia mort uns mesos abans, i un altre fill més gran, An-Nàssir Muhàmmad, fou eliminat pel pare per considerar-lo massa frívol per regnar.
Al llit de mort el seu pare va aconseguir una reconciliació entre els seus dos principals favorits, Kawsun (que estava casat amb una filla del sultà) i Bashtak, i va fer reconèixer com a successor al seu fill Al-Mansur Abu-Bakr (juny de 1341). Aquest des del principi va mostrar una gran brutalitat, però el poder de fet ja havia passat a mans dels "casals" de mamelucs; els magnats van passar a dirigir l'estat lliurant entre ells les lluites d'influències. A les tres setmanes de govern el seu cunyat Kawsun va obtenir el permís del sultà per arrestar a Bashtak, confiscant la seva fortuna i propietats, i els seus feus (ikta); Bashtak fou enviat captiu a Alexandria on fou executat poc després. A l'agost Kawsun va avortar un complot en contra seva preparat pel sultà, que fou llavors deposat i enviat en exili a l'Alt Egipte sent proclamat el seu germà al-Ashraf Ala ad-Din Kujuk, de sis anys.

## Notes

* ↑ va fer clavar al cameller del seu pare a lloms d'un camell i va fer matar els seus fills

## Bibliografia

* André Clot, « L'âge d'or », pàg. 141
* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mamluks".
# Al-Mansur Alà-ad-Din Alí

Al-Màlik al-Mansur Alà-ad-Din Alí ibn Xaban (àrab: الملك المنصور علاء الدين علي بن شعبان, al-Malik al-Manṣūr ʿAlāʾ ad-Dīn ʿAlī ibn Xaʿbān), més conegut simplement com al-Mansur Alí o al-Mansur Alà-ad-Din Alí (el Caire, 1368 - Egipte, 19 de maig de 1381), fou un soldà mameluc bahrita o kiptxak del Caire (1377-1381).
Mort al-Àixraf Xaban en l'intent de cop d'estat de l'amir Barquq ibn Ànas el 1377, aquest va fugir a Síria, i al Caire fou proclamat sultà al-Mansur Alà-ad-Din Alí, fill del sultà mort que només tenia 10 anys, sense cap poder efectiu. Els amirs el van deposar el 1381 i fou substituït pel seu germà al-Màlik as-Sàlih Zayn-ad-Din Hajjí.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mamluks".
# Matabei (cràter)

Matabei és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 23,52 km de diàmetre. Porta el nom del pintor japonès Iwasa Matabei (1578-1650), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2009.
Té una sèrie de raigs foscos. Els raigs foscos són rars en Mercuri, però s'han identificat en altres lloc, com per exemple en el cràter Mozart (fotografiat durant el primer sobrevol sobre Mercuri de la sonda espacial MESSENGER). En el cràter Mozart s'ha interpretat que el material fosc ha sigut excavat de la profunditat durant l'esdeveniment d'impacte, creant franges fosques. Els raigs foscos del Matabei poden tenir un origen similar.

## Referències

* ↑ «Matabei». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 14 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Joan Carles Pié Galceran

Joan Carles Pié Galceran (el Masnou, 12 de juny de 1966 - el Masnou, 6 de novembre de 2019) fou un entrenador de bàsquet català.
Inicià la seva trajectòria esportiva dirigint el Mataró (1993-95), Club Bàsquet Sant Josep (1995-96) i Unió Esportiva Mataró (1996-97). També formà del cos tècnic de l'Universitari de Barcelona (1998-00) i la temporada 2000-01 fitxà per l'Agrupació Esportiva Sedis Bàsquet. Amb el sènior femení aconseguí l'ascens històric a la primera divisó de la Lliga femenina (2001-02). També fou entrenador del sènior masculí a la Copa Catalunya (2014-15), coordinador tècnic i gerent de l'entitat urgellenca. Més endavant, dirigí el Bàsquet Club River Andorra (2007-10), amb el qual aconseguí l'ascens a la LEB Plata, el júnior de FC Barcelona (2010-11) i el sènior femení del Club Bàsquet Arenys (2013-14). En la seva segona etapa al Cadí la Seu guanyà dues Lligues catalanes (2015, 2016) i aconseguí un cinquè lloc a la Lliga espanyola la temporada 2015-16. Degut a una greu malaltia que se li va detectar l'estiu de 2017, va haver d'abandonar la direcció del Cadí la Seu l'agost del mateix any, sent substituit per Bernat Canut. Morí el novembre de 2019 als 53 anys.

## Referències

* ↑ Romero, Toni. «Dol al bàsquet català per la mort de Joan Carles Pie». L'Esportiu, 06-11-2019. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «Mor Joan Carles Pié, l'entrenador que va portar el Cadí La Seu a l'elit». Ràdio Seu, 06-11-2019. [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Adéu a un gran home de bàsquet». Fosbury, 06-11-2019. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ «Mor Joan Carles Pié, exentrenador del Cadí La Seu». Viure als Pirineus, 06-11-2019. [Consulta: 23 desembre 2023].
# Josep Garcia-Planas Cladellas

Josep Garcia-Planas Cladellas (Sabadell, 8 d'agost de 1897 - 20 de març de 1969) fou un industrial tèxtil català. Era l'avi del periodista Plàcid Garcia-Planas Marcet.

## Biografia

Vinculat familiarment a la indústria llanera. En esclatar la Guerra Civil va marxar a Itàlia i després es va traslladar a Espanya, a Bejar, on va continuar treballant en el tèxtil i va ampliar i aprofundir els seus coneixements sobre la llana. De retorn a Sabadell vingué proveït de llana que havia adquirit i emmagatzemat a Béjar i començà la fabricació d'aquesta amb el seu germà Rafael. Al retirar-se el seu germà, Josep va començar la seva pròpia empresa amb la raó social Josep Garcia Planas al mateix lloc on s'havia establert el germà. L'any 1946 fundà Artèxtil com a continuadora de les activitats iniciades l’any 1930, dedicada principalment a la fabricació de teixits de llana i polièster. La fàbrica es va construir sobre una superfície de 14.000 metres quadrats, donant treball a 37 empleats 47% homes i 53% dones.Així mateix, va promoure el barri de Nostra Llar (anomenat «cases de Cal Garcia»), format per 334 cases per als seus treballadors, en terres de Sant Oleguer. Va dotar el nou barri d'una església parroquial i de dues escoles, una per a nois i una altra per a noies. També hi va construir el pavelló esportiu de l'Artextil i va cedir a l'Ajuntament els terrenys per a edificar-hi el Pavelló Municipal d'Esports i la Pista Municipal d'Atletisme. Entre altres distincions, va rebre la Medalla d'Or de la Ciutat.
El 29 de març del 2000 Sabadell li dedicà una plaça a les cases de Cal Garcia.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Plaça de Garcia-Planas». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 13 maig 2014].
* ↑ Simó i Bach, Ricard «Evocació. Josep Garcia-Planas i Cladellas, industrial tèxtil, mecenes i medalla d'or de la ciutat». Diari de Sabadell, 07-05-1987.
* ↑ Fulletó informatiu d’Artèxtil. Fons Ricard Simó i Bach. Arxiu Històric de Sabadell (AHS)

## Enllaços externs

* La història de les Cases de Cal Garcia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., segons Ricard López, a Ràdio Sabadell
* Biografia de Josep Garcia-Planas Cadellas a Història de Sabadell s.XIX-XX, Arnau Berenguer
# Josep Maria Boronat Recasens

Josep Maria Boronat Recasens (Tarragona, 4 de febrer de 1904 - Barcelona, 30 d'abril de 1969) fou un polític catalanista, escriptor, poeta, advocat i magistrat català.

## Biografia

Va estudiar a Tarragona fins als 7 anys fins que es va traslladar amb la família a Altafulla. L'any 1917, amb només 13 anys, va convèncer els seus pares perquè el deixessin estudiar magisteri i, el 1920, trobà feina al Banco Nacional de Cuba a Barcelona. El 1922 va exercir de professor a La Salle Bonanova. Entre els anys 1917 i 1931 va estudiar les carreres de Magisteri i Dret. Dos anys més tard, l'any 1933, es va col·legiar com a advocat i va obtenir la plaça de professor de català de mestres i funcionaris. Durant la guerra civil fou nomenat president suplent del segon Tribunal Popular de Barcelona i, posteriorment, president del Tribunal Especial de Guàrdia número 3 de Barcelona.

## Obra escrita

Entre els anys vint i trenta, Josep M. Boronat Recasens va publicar articles i poemes al Diari de Tarragona i els setmanaris Camp de Tarragona, Pàtria de Valls, L'Estol de Vic, Joventut Catalana i el llibre d'assaig Silueta de l'orador editat per les "Publicacions de La Revista" i prologat per Jaume Bofill i Mates.

## Activitat política i cultural

En l'àmbit polític, l'any 1922 s'introduí als cercles culturals i polítics de Barcelona i s'afilià a Acció Catalana i a la Joventut Catalanista Republicana, fent amistat, entre d'altres, amb figures com Antoni Rovira i Virgili, Maurici Serrahima, Pau Vila i Jaume Bofill. El gener de 1939, Boronat s'exilia a França, on es retroba amb personatges de la cultura catalana com Pau Casals i Pompeu Fabra. Durant aquest temps va redactar una ponència per a la Comissió de Justícia de la Generalitat de Catalunya a l'exili i va escriure Bastir una democràcia normal i Maduresa política, obres que no es van publicar. L'any 1947, acollint-se a un indult, retorna a Altafulla. Tanmateix, en dues ocasions, fou detingut, empresonat i encausat per rebel·lió militar. Posteriorment, veurà negat el seu reingrés al Col·legi d'Advocats de Barcelona i acabarà treballant a La Catalana de Gas i Electricitat.

## Fons documental

La seva filla, Maria Mercè Boronat Blanch, seguint les últimes voluntats del seu pare, va lliurar a l'Ajuntament de Tarragona el fons documental de Josep M. Boronat Recasens integrat per 6 caixes de documentació i prop de 700 llibres de la seva biblioteca personal. Un fons que s'integra a l'Arxiu Històric de la Ciutat de Tarragona amb l'objectiu de garantir la seva conservació, accés i difusió.

## Referències

* ↑ Sansó Camps, Edgar. Josep Maria Boronat Recasens (1904-1969). Tarragona: Silva Editorial, 2014, p. 184.
* ↑ Sansó Camps, Edgar. Josep Maria Boronat Recasens (1904-1969) Una aproximació històrica. Tarragona: Silva Editorial, 2014, p. 184. ISBN 978-84-15342-68-7 [Consulta: 18 maig 2015].
* ↑ Boronat Blanch, Maria Mercè; Blanch Canyelles, Francesc; Porter Moix, Maria. Josep Maria Boronat Recasens. Esbós biogràfic i petita analogia. Altafulla: Centre d'Estudis d'Altafulla, 2005.
# John Ebeling

John Michael Ebeling (Trenton, Nova Jersey, 2 de gener de 1960) és un exjugador de bàsquet nord-americà. Amb 2,03 metres d'alçada, jugava en la posició de pivot. Tota la seva trajectòria professional va transcórrer a Europa.

## Carrera esportiva

Es va formar al Florida Southern College, i l'any 1982 va fitxar pel Mangiaebevi Ferrara de la lliga italiana. Va jugar sis temporades a Itàlia, repartides en quatre equips diferents. La temporada 1989-90 va jugar al Brico Sam Massagno de la lliga suïssa, abans de fitxar pel Puleva Granada de la lliga espanyola. La temporada 91-92 va ser jugador del Granollers i, després d'un parèntesi en la temporada següent en que va tornar a Itàlia, va fitxar pel Baloncesto Múrcia, on hi va jugar una temporada. En el mes d'octubre de la temporada 1994-95 va fitxar pel Joventut de Badalona. En acabar la temporada tornaria a Itàlia, on acabaria retirant-se el 2005.

## Referències

* ↑ John Ebeling jugador a l'ACB
* ↑ «John Ebeling: Longevo y fiable (excepto Badalona)». Endesa Basket Lover, 25-01-2014 [Consulta: 12 juliol 2018].
# Josef Dressler

Josef Dressler (Vlašim, 17 de febrer de 1971), conegut també com a Pepo Dressler, és un ex-ciclista txec que ha destacat en la pràctica del biketrial, havent-ne estat dues vegades campió del món, una vegada Campió d'Europa, una d'Àsia i vint vegades Campió estatal (primer, de Txecoslovàquia i després de la República Txeca). Actualment, Dressler té una empresa de venda de components de biketrial i organitza el Dressler Camp a la República Txeca.
Pepo Dressler és recordat per haver estat, durant anys, el principal contrincant d'Ot Pi a les competicions internacionals i per haver pujat diverses vegades en bicicleta a la Petrínská rozhledna i a la torre Žižkov (dues altes torres de Praga). El seu pare, de nom també Josef Dressler, fou qui formalitzà la legalització de la BIU (Biketrial International Union) el 1992 i el primer president d'aquesta nova entitat.

## Palmarès internacional
### Trialsín

| Any | Categoria | C. del Món | Copa del Món |
| 1987 | Cadets | 6è | |
| 1988 | Elit | 7è | |
| 1989 | Elit | 3r | |
| 1990 | Elit | 2n | 2n |
| 1991 | Elit | 2n | 2n |

### Biketrial

| Any | Categoria | C. del Món | Copa del Món | Co. d'Europa | C. d'Àsia |
| 1992 | Elit | 2n | 3r | | |
| 1993 | Elit | 2n | 2n | | |
| 1994 | Elit | 8è | 6è | | |
| 1995 | Elit | 2n | | | |
| 1996 | Elit | 8è | 5è | | |
| 1997 | Elit | 5è | | | |
| 1998 | Màster | 1r | | | |
| 1999 | Màster | 4t | | | |
| 2000 | Màster | 5è | | | 1r |
| 2001 | ? | ? | | | |
| 2002 | ? | 5è | | | |
| 2003 | Màster | 1r | | | |
| 2004 | ? | ? | | | |
| 2005 | Màster | ? | | 1r | |
| Total títols | Total títols | 2 | - | 1 | 1 |

## Exhibicions

Les seves ascensions a edificis de Praga varen ser aquestes:
* Petrínská rozhledna, torre de 63,5 metres d'alçada semblant a la Torre Eiffel, amb 299 graons:
** 30/10/1991, en 7:33 minuts, amb una bicicleta Monty de biketrial
** 3/11/1992, en 7:00,04 minuts, amb una bicicleta Scott de mountain bike
* Torre Žižkov, edifici de televisió amb 736 graons:
** 2/11/1993, en 32:01,24 minuts, amb una bicicleta Monty de biketrial
** 19:45,59 minuts, amb una bicicleta Monty de biketrial

## Referències

* 1 2 Pi, Pere. «223. Josef Dressler Jn.». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 296. ISBN 9788461590353.
* ↑ «Josef Dressler» (en txec). sportovci.cz, 2009. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 17 octubre 2012].
* ↑ Pi, Ot. «Renovar-se o morir». A: Ot Pi: L'empremta d'un pioner. Barcelona: Editorial Comanegra S.L., 2011, p. 60-62. ISBN 8415097204.
* ↑ «biketrial results» (en anglès). dressler.cz, 2012. [Consulta: 17 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Josef Dressler - Lloc web oficial (txec)
* Vídeo amb una exhibició de Josef Dressler a Praga el 2010 (anglès)
* Entrevista a Josef Dressler del 31/05/2006 (txec)
# Mathematica

Mathematica és un programari de càlcul matemàtic utilitzat en molts camps científics, d'enginyeria, matemàtics i informàtics. A diferència d'altres sistemes, Mathematica aplica automatització intel·ligent a totes les parts del sistema, des de la selecció d'algoritmes fins a la disposició de la trama i el disseny de la interfície d'usuari.

## Referències

* ↑ Haneberg, 2004, p. 1.

## Bibliografia

* Haneberg, William C. Computational Geosciences with Mathematica (en anglès). Springer, 2004. ISBN 3-540-40245-4.
* Barak, Katz. «Introduction to Mathematica» (en anglès). Universitat Georg-August de Göttingen. [Consulta: 17 novembre 2022].
# Mohrita

La mohrita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la picromerita. Rep el seu nom de Karl Friedrich Mohr (1806-1879), de qui va ser anomenat originalment el compost sintètic un cop descobert.

## Característiques

La mohrita és un sulfat de fórmula química (NH₄)₂Fe(SO₄)₂·6H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 2,5. Forma una sèrie de solució sòlida amb la boussingaultita, en la que el ferro es va substituint per magnesi.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mohrita pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, zincovoltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, löweïta, blödita, niquelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, cianocroïta, niquelboussingaultita, picromerita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Travale, al municipi de Montieri, situat a la província de Grosseto (Toscana, Itàlia). També ha estat descrita en altres indrets europeus, així com al Canadà i a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Mohrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 juliol 2017].
* ↑ «Boussingaultite-Mohrite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juliol 2017].