OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gordexola

Gordexola és un municipi de Biscaia, a la comarca d'Encartaciones. Es divideix en les quadrilles de Iratzagorria, El Pontón-Urarte, Sandamendi, Zubiete i Zaldu. Limita amb la vall d'Okondo a l'est, al sud-est amb la vall de Llanteno, al sud amb la vila d'Artziniega (Àlaba), al sud-oest i oest amb Valle de Mena (província de Burgos) i al nord amb Zalla i Gueñes.

## Corporació municipal

Eleccions Municipals 2007
| Alcalde | Iñaki Arechederra Zurimendi | PNV |
| Regidora | Arrate del Arco Ojeda | PNV |
| Regidor | Valen Villanueva Vivanco | PNV |
| Regidor | Iker Kortajarena Altuna | PNV |
| Regidora | Idoia Villate Urruela | PNV |
| Regidora | Rakel Villanueva Arberas | PNV |
| Regidor | Enrique Faraig Ironiza | EB-B |
| Regidor | Arturo Carabias Camino | EA | Arxivat 2018-04-20 a Wayback Machine. |
| Regidor | Eduardo Alvarez Ibañez | PP |

## Enllaços externs

* Gordexola a Google Maps
* Arturo Carabias, Regidor d'Eusko Alkartasuna a Gordexola Arxivat 2008-05-26 a Wayback Machine.
# Joachim Hedendahl

Rolf Per Hedendahl, més conegut com a Joachim Hedendahl (Parròquia de Sant Nikolai, 9 de setembre de 1965), és un antic pilot d'enduro suec que va guanyar sis Campionats de Suècia d'enduro i va formar part de l'equip suec que va guanyar el Trofeu als Sis Dies Internacionals (ISDE) de 1991.
Al llarg de la seva carrera va guanyar diverses proves de prestigi, entre elles sis edicions de la Gotland Grand National, cinc de la Ranneslattsloppet i tres de la Novemberkåsan.

## Referències

* ↑ (CD-ROM) (en suec) Sveriges befolkning 1990. Riksarkivet, Versió 1.00, 2011.
* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Vår idrottshistorik. Olika idrotter i Alingsås under åren 1908 – 2008» (en suec). Alingsås idrottshistoriska sällskap. Arxivat de l'original el 2013-04-18. [Consulta: 17 setembre 2023].
# Nombre de Prandtl magnètic

En magnetohidrodinàmica, el nombre de Prandtl magnètic (Pr$_m$) és un magnitud adimensional que aproxima la relació entre la difusivitat del moment (viscositat) i la difusivitat magnètica. Es defineix com:
    $\mathrm {Pr} _{\mathrm {m} }={\frac {\mathrm {Re_{m}} }{\mathrm {Re} }}={\frac {\nu }{\eta }}$
on:
* Re$_m$ és el nombre de Reynolds magnètic
* Re és el Nombre de Reynolds
* ν és la difusivitat del moment (viscositat cinemàtica)
* η és la difusivitat magnètica
En la base de la zona de convecció del sol, el nombre de Prandtl magnètic és aproximadament de 10$^{−2}$, i a l'interior dels planetes i en dinamos de metall líquid de laboratori és d'aproximadament 10$^{−5}$.
Un nombre de Prandtl magnètic d'ordre unitari és el que hi hauria en discs d'acreció prim. Tanmateix, això complica el problema de llançar jets: calen grans concentracions de camp magnètic en l'interior del disc per tal de llançar els jets, però un nombre de Prandtl magnètic d'ordre unitari fa que el camp es difongui cap a fora enlloc de cap a dins del disc.

## Referències

* ↑ Lovelace, R. V. E.; Romanova, M. M.; Newman, W. I. «Implosive accretion and outbursts of active galactic nuclei». Astrophysical Journal, 437, pàg. 136. Bibcode: 1994ApJ...437..136L. DOI: 10.1086/174981.

## Vegeu també

* Nombre de Chandrasekhar

## Enllaços externs

* Critical Magnetic Prandtl Number for Small Scale Dynamo, Schekochihin, A.A., et al. 2004, Physical Review Letters, 92, 5
# Esteve Massagué Martí

Esteve Massagué Martí (Castellvell del Camp, segle xix - Barcelona, 1982) va ser un periodista i polític català.
Agent comercial de professió, residí a Reus des de molt jove, on s'integrà al Foment Nacionalista Republicà i en va ser un dels seus membres més actius. Va presidir la Joventut Nacionalista Republicana, la branca juvenil del partit, que el 1917 va organitzar a Reus una Lliga Antigermanòfila, presidida per ell. Amic de Salvador Torrell, va ser membre de l'Agrupació Horaci, que potenciava l'ensenyament de la llengua catalana i era al mateix temps una tertúlia d'intel·lectuals d'idees progressistes, on hi figuraven destacats socialistes, com Josep Recasens. Massagué actuà en totes les campanyes electorals on els republicans nacionalistes es van presentar, i va fer mítings a tota la comarca defensant les idees republicanes. Des d'inicis dels anys 20 va ser organitzador i defensor dels homenatges a Rafael de Casanova cada any per l'11 de setembre. Des del 1911 va col·laborar activament a Foment, el portaveu del partit, i el 1921 va publicar articles d'ideologia nacionalista al setmanari satíric Paricu, on també hi participaven Salvador Torrell i Eladi Bergadà. El 1927 va ser un dels organitzadora a Reus del partit Estat Català, i era del sector més independentista del Foment Nacionalista. El 14 d'abril de 1936, quan Evarist Fàbregas va prendre possessió de l'ajuntament en nom de la Junta Revolucionària formada pels nous regidors electes, va crear una milícia auxiliar, la Guàrdia Cívica Republicana, per tal de mantenir l'ordre davant de possibles reaccions de la dreta. Esteve Massagué va ser nomenat cap d'aquesta Guàrdia Cívica. Formà part també del comitè Antifeixista de Reus i s'exilià el 1939. Quan tornà a Catalunya, va anar a viure a Barcelona.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 438.
* ↑ Navais, Joan. "La "revolució" republicana de l'abril de 1931" A: Una ciutat en ebullició: petites històries de Reus i de més enllà. Reus Centre de Lectura, 2017, p.96. ISBN 9788494533563
# Richmond (Indiana)

Richmond és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 39.124 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richmond tenia 39.124 habitants, 16.287 habitatges, i 9.918 famílies. La densitat de població era de 650,8 habitants/km².
Dels 16.287 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 39,1% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.210$ i la renda mediana per família de 38.346$. Els homes tenien una renda mediana de 30.849$ mentre que les dones 21.164$. La renda per capita de la població era de 17.096$. Entorn del 12,1% de les famílies i el 15,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richmond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richmond». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Josep Escolà i Marsà

Josep Escolà i Marsà (Alòs de Balaguer, Noguera 1888 - Buenos Aires 1971) fou un editor català. El 1905 marxà cap a l'Argentina i des del 1907 treballà al Centre Català de Rosario (Santa Fe). També fou bibliotecari del Casal de Catalunya de Buenos Aires, des d'on va promoure tota mena d'activitats culturals i polítiques. Col·laborà amb el govern de la Generalitat de Catalunya a l'exili i el 1941 fou un dels signataris de la segona edició del pacte Galeusca. Entre altres llibres, va editar Ciutadania catalana (1957) de Manuel Serra i Moret, que fou distribuït a tota Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ «Josep Escolà i Marsà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Dorila Castell de Orozco

Dorila Castell de Orozco (San Carlos, 8 de desembre de 1845 - Montevideo, 20 de setembre de 1930) va ser una poeta i mestra uruguaiana que va escriure en diverses publicacions sota el pseudònim «Una Oriental».

## Biografia

Dorila Castell Ducrosé va néixer a Sant Carlos (Uruguai) el 1845, sent els seus pares Francisco Castell i Adelaida Ducrosé. Els seus estudis de magisteri els va realitzar a Buenos Aires, llicenciant-se a finals de 1865. A partir d'aquest moment es va radicar a Paysandú, on va donar classes en una escola de nenes de nord de la ciutat., inspirant a la seva germana petita Adela Castell a continuar la seva carrera d'educadora. Va continuar amb la seva tasca docent fins a poc després de la reforma Vareliana. Va contreure matrimoni als 17 anys amb el militar Justiniano Orozco y Zambrano.
Des de 1875 i durant una dècada, va col·laborar amb diversos diaris de Paysandú, com La ondina del Plata i El álbum del hogar, els quals estaven dirigits per Luis Telmo Pintos i Gervasio Méndez, respectivament. Així mateix, els seus textos van aparèixer a La alborada literaria del Plata de Buenos Aires, sota la direcció de Josefina Pelliza de Sagasta i Dolores Larrosa de Ansaldi. També va publicar textos a La Revista, dirigida per Julio Herrera y Reissig.
Va publicar Flores marchitas el 1880, el qual va ser un opuscle que va contenir algunes de les seves poesies. El mateix va rebre crítiques favorables per importants escriptors de l'Uruguai i l'Argentina. Un altre volum de les seves poesies, Voces de mi alma, va ser publicat el 1925.
Va ser germana de la també poeta Adela Castell, qui va escriure sota el pseudònim «Zulema» i va col·laborar amb diversos diaris, com La ondina del Plata, El álbum del hogar, El indiscreto i La alborada literaria del Plata.

## Obra

* Flores marchitas (1880).
* Voces de mi alma (1925).

## Referències

* ↑ «Castell de Orozco, Dorila» (en castellà). Autores.
* 1 2 3 4 5 Scarone, Arturo. Diccionario de seudónimos del Uruguay (en castellà), 1942.
* ↑ Scarone, Arturo. Uruguayos contemporáneos (en castellà), 1937.
* ↑ Borda, María del Carmen; Sánchez, Jesuina; Schulkin, Fernando. Antología de poetas sanduceros (en castellà). Ed. Galadriel, 2007.
* ↑ «Castell de Orozco, Dorila (1845 - 1930)» (en castellà). Grumete. Arxivat de l'original el 2007-10-13. [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ Catáleg d'obres de la Biblioteca Nacional de l'Uruguai.
# Riu Drin

El Drin és un riu d'Albània que desemboca a la mar Adriàtica prop de Lezhë. Es forma a la rodalia de la ciutat albanesa de Kukës per la unió de dos rius anomenats Drin Negre, que neix al llac d'Okhrida a Macedònia, i Drin Blanc, que neix a les muntanyes de Kosovo. Té un curs de 282 km.
# FakhraVac

La FakhraVac és una vacuna contra la COVID-19 desenvolupada a l'Iran per l'Organització d'Innovació i Investigació Defensives, una organització del Ministeri de Defensa de l'Iran. És la tercera vacuna iraniana contra la COVID-19 que arriba a assajos clínics. Actualment es troba en fase III. Va rebre una autorització d'ús d'emergència a l'Iran el 9 de setembre de 2021.
La vacuna porta el nom del científic nuclear iranià Mohsen Fakhrizadeh. Segons les autoritats iranianes, treballava en una vacuna en resposta a la pandèmia COVID-19 a l'Iran. Fakhrizadeh va ser assassinat el novembre de 2020 en un atac que la intel·ligència de l'Iran i els EUA atribuïa a Israel.

## Autoritzacions

Autorització plena  Autorització d'emergència  Permesa per viatges

### Emergència (1)

* Iran

## Administració

Requereix dues dosis donades per injecció intramuscular amb 3 setmanes de diferència.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Iran starts human trials of its third domestic COVID vaccine». Al Jazeera, 16-03-2021.
* ↑ «Phase 1, safety, immunogenicity and dose finding for two strengths of 0.5 × 10^6 and 2.5 × 10^6 (TCID50) inactivated SARS-CoV-2 vaccine FAKHRAVAC (MIVAC) injected in two schedules of two doses, 2 and 3 weeks apart in healthy adults aged 18-55 years: a randomized, double blind, placebo controlled, clinical trial». en.irct.ir. Iran Registry of Clinical Trials. Arxivat de l'original el 28 d’abril 2021. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Phase 2 trial of safety and immunogenicity of 10 micro gram inactivated SARS-CoV-2 vaccine (FAKHRAVAC), two doses two weeks apart in adults aged 18-70 years: a randomized, double-blind, placebo-controlled, clinical trial». en.irct.ir. Iran Registry of Clinical Trials. Arxivat de l'original el 16 de juny 2021. [Consulta: 15 juny 2021].
* 1 2 «Iran Authorizes Emergency Use of Third Homegrown Vaccine - Defense news» (en anglès). Tasnim News Agency. [Consulta: 9 setembre 2021].
* 1 2 «IRCT | Comparison of the safety, efficacy and immunogenicity of Fakhravac and Sinopharm SARS-CoV-2 vaccines, in adults aged 18 and over; a phase III randomised, non-inferiority clinical trial». en.irct.ir. Arxivat de l'original el 2021-09-07. [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ «Research center run by Fakhrizadeh produced first COVID-19 test kits for Iranians: Defense minister». Pars Today, 28-11-2020. Arxivat de l'original el 5 December 2020. [Consulta: 7 setembre 2021].
* ↑ The Assassination of Fakhrizadeh: Considerations and Consequences
* ↑ «Iran Authorizes Emergency Use of Third Homegrown Vaccine - Defense news» (en anglès), 09-09-2021. Arxivat de l'original el 2021-09-09. [Consulta: 9 setembre 2021].
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Resolució 979 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 979 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada sense votació el 9 de març de 1995, observant amb pesar la defunció del jutge de la Cort Internacional de Justícia Roberto Ago el 24 de febrer de 1995, el Consell va decidir que en concordança a l'Estatut de la Cort les eleccions per omplir la vacant s'efectuarien el 21 de juny de 1995 en una sessió del Consell de Seguretat i durant la XXXIXIX sessió de la Assemblea General.
Ago, un jurista italià, va ser membre de la Cort des de 1979. El seu període del càrrec anava a acabar al febrer de 1997.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)

## Referències

* ↑ «ICJ Communiqué». International Court of Justice, 27-02-1995.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Granja de Moreruela

Granja de Moreruela és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. En el seu terme municipal hi ha el Monestir de Moreruela (segle XII).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 399 | 398 | 359 | 337 |
# Pierre Korb

Pierre Korb (20 d'abril de 1908 - 22 de febrer de 1981) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ Pierre Korb Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Josep Escolà

Josep Escolà és el nom dels següents personatges:
* Josep Escolà i Marsà (Alòs de Balaguer, Noguera 1888 - Buenos Aires 1971), editor català.
* Josep Escolà i Segalés (Barcelona 1914 - 1998), futbolista i entrenador català.
# Dorieu de Rodes

Dorieu (grec antic: Δωριεύς, Dorieus) fou un atleta i militar de l'antiga Grècia pertanyent a la família heraclida dels eràtides de Ialisos (Rodes). Va ser guanyador al pancraci a les olimpíades 87, 88 i 89 (432 aC, 428 aC i 424 aC); va guanyar set triomfs als jocs nemeus i vuit als jocs ístmics.
La seva família fou desterrada de Rodes pels atenesos, i van refugiar-se a Turis. Després de la derrota atenesa a l'expedició de Siracusa (413 aC), va dirigir una flota de trenta vaixells en suport d'Esparta a Grècia i va arribar a Cnidos l'hivern del 412 aC.
Va participar en la revolució oligàrquica de Rodes que es va produir aquell hivern en què la família dels eràtides fou restaurada en el poder (411 aC). A l'estiu del 411 aC era a Milet on va defensar a Astíloc contra peticions dels seus homes, que es van amotinar i es va salvar al refugiar-se en un altar.
Quan l'almirall espartà Míndar va sortir cap a l'Hel·lespont, fou enviat amb una flota de 20 vaixells cap a Rodes per aplanar el moviment democràtic. Poc després de la batalla de Cinossema se'n va anar a l'Hel·lespont per unir-se a la resta de la flota espartana, quan ja només li restaven 14 vaixells, i pel camí fou atacat per una flota atenenca de 20 vaixells, i va haver de recular cap a Retèon, on es va mantenir fins que Mindar va arribar per ajudar-lo; la batalla naval que va seguir es va decidir en favor dels atenencs per l'arriba de reforços atenencs sota comandament d'Alcibíades. A final del 407 aC fou capturat (amb dos vaixells) pels atenencs, i enviat a Atenes. La població, impressionat per la seva bellesa i força atlètica el van indultar contra el pagament d'una multa. Més tard, quan Rodes va aliar-se amb Atenes, fou capturat i executat pels espartans.

## Referències

* 1 2 Smith, William; Hugh Clough, Arthur. «Dorieus, the son of Diagoras». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Company, 1844, p. 1067.
# Nombre de Rayleigh

En mecànica de fluids, el Nombre de Rayleigh per a un fluid és un nombre adimensional associat amb la transferència de calor en el mateix fluid. Quan el nombre de Rayleigh es troba sota el valor crític per a l'esmentat fluid, la transferència de calor té lloc principalment en forma conducció; quan, en canvi, supera el valor crític, la transferència de calor té lloc principalment en forma de convecció.
El nombre de Rayleigh s'anomena així en honor de Lord Rayleigh i es defineix com producte del nombre de Grashof, el qual descriu la relació entre el principi d'Arquimedes i la viscositat en el si del fluid, i el nombre de Prandtl, que descriu la relació entre la diffusivitat de quantitat de moviment i la difusivitat tèrmica.
Per a la convecció natural o lliure en una paret vertical, aquest nombre equival a:
    $\mathrm {Ra} _{x}=\mathrm {Gr} _{x}\mathrm {Pr} ={\frac {g\beta }{\nu \alpha }}(T_{s}-T_{\infty })x^{3}$
on
* Ra$_x$ = nombre de Rayleigh
* Gr$_x$ = nombre de Grashof
* Pr = nombre de Prandtl
* g = acceleració deguda a la gravetat
* x = Longitud característica (en aquest cas, la distància des de la vora principal)
* T$_s$ = Temperature de la superfície (temperatura de la paret)
* T$_∞$ = Temperatura quiescent (temperatura del fluid lluny de la superfície de l'objecte)
* ν = viscositat cinemàtica
* α = difusivitat tèrmica
* β = Coeficient d'expansió tèrmica
En les expressions anteriors, les propietats del fluid Pr, ν, α i β són avaluades a la temperatura de film, la qual es defineix com:
$T_{f}={\frac {T_{s}+T_{\infty }}{2}}$
Per a la majoria d'aplicacions en enginyeria, el nombre de Rayleigh és elevat, aproximadament amb un valor que es troba entre 10⁶ i 10$^8$.
En geofísica el nombre de Rayleigh té una importància fonamental: indica la presència i la fortalesa de la convecció dins d'un cos fluid tal com el mantell de la terra, el qual és un sòlid però es comporta com un fluid en escales de temps geològiques. L'elevat valor per al mantell terrestre indica que la convecció dins la terra és vigorosa i variant en el temps, i que la convecció és responsable de gairebé tota la calor transportada des de l'interior profund cap a la superfície.

## Vegeu també

* Nombre de Boussinesq
# Riu Ega

L'Ega és un riu del nord d'Espanya, afluent, per l'esquerra, de l'Ebre (113 km), que discorre gairebé completament per Navarra. De règim pluvial oceànic, neix a Àlaba, prop de Lagrán, a la Serralada Cantàbrica, d'on es dirigeix cap a l'est, seguint una vall estreta i fonda fins a Estella, on rep les aigües de l'Urederra. Des d'aleshores agafa la direcció sud i s'encaixa en els materials tous de l'Oligocè, fins a arribar a la seva desembocadura en el riu Ebre, a la localitat navarresa de San Adrián.

## Referències

* ↑ «Rio Ega». Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación.
* ↑ Gonzalez Salazar, José Antonio «Euskera en las fuentes del Ega (Bernedo 1342)». III Jornadas de Onomástica, 2008, pàg. 188.
* ↑ Bases técnicas para el plan de gestión del LIC - Ríos Ega Urederra. Gobierno de Navarra, 2016.
* ↑ Llanos Acebo, Hilario; Mamadou Bâ, Khalidou; Castiella Canalejo, Ana «Modelización hidrológica de la cuenca alta del río Ega (País Vasco y Navarra)». Fundación para el Fomento de la Ingeniería del Agua, 01-09-1999. ISSN: 1134-2196.
# Estany del Racó

L'Estany del Racó és un estany del Pirineu, situat en el terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
És a 2.170,1 metres d'altitud, al sector nord-est del terme al qual pertany, al Ras del Carlit, en el vessant nord-est del cim del Carlit, al nord-oest del Llac de la Bollosa. Com tots els estanys esmentats, pertany a la conca de la Tet.
L'Estany del Racó és un indret visitat habitualment per les rutes excursionistes del sector nord del Massís del Carlit.

## Referències

* ↑ L'Estany del Racó en els ortofotomapes de l'IGN
# Resolució 975 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 975 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada el 30 de gener de 1995. Després de recordar resolucions 841 (1993), 861 (1993), 862 (1993), 867 (1993), 873 (1993), 875 (1993), 905 (1994), 917 (1994), 933 (1994), 940 (1994), 944 (1994), 948 (1994) i 964 (1994) el Consell va debatre la transferència de la responsabilitat de la força multinacional (MNF) a la Missió de les Nacions Unides a Haití (UNMIH) i va prorrogar el mandat de la UNMIH per un període de sis mesos fins al 31 de juliol de 1995.
La MNF es va desplegar a Haití per garantir un entorn estable abans de la missió de la UNMIH; que l'entorn era ara establert per la MNF.
Els esdeveniments positius a Haití, inclòs el retorn del govern elegit i el president Jean-Bertrand Aristide, van ser ben rebuts, a més de les contribucions de l'Organització d'Estats Americans i la Missió Civil Internacional. El desplegament de la UNMIH ja estava preparat. El Secretari General Boutros Boutros-Ghali va ser autoritzat a contractar i implementar components militars, policials i civils de la UNMIH. Totes les funcions del MNF havien de ser assumides abans del 31 de març de 1995 i en aquest termini, es van desplegar fins a 6.000 soldats i 900 policies.
La comunitat internacional fou cridada a donar suport al desenvolupament d'Haití i ajudar en la creació d'una força de policia i un sistema judicial. Es va demanar al Secretari General que informés el 15 d'abril de 1995 sobre la transició del MNF a la UNMIH.
La Resolució 975 va ser aprovada per 14 vots i cap en contra, mentre que República Popular de la Xina es va abstenir.

## Referències

* ↑ «Multinational Force replaced by UN peace-keepers: special transition ceremony held on 31 March». UN Chronicle, 01-06-1995.
* ↑ Sarooshi, Danesh. The United Nations and the development of collective security: the delegation by the UN Security Council of its chapter VII powers. Oxford University Press, 2000, p. 242. ISBN 978-0-19-829934-9.
* ↑ Lowe, Vaughan; Roberts, Adam; Welsh, Jennifer. The United Nations Security Council and war: the evolution of thought and practice since 1945. Oxford University Press US, 2008, p. 590. ISBN 978-0-19-953343-5.
* ↑ United Nations Dept. of Public Information. The United Nations and the situation in Haiti. United Nations Dept. of Public Information, 1995, p. 43.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Història d'Haití

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Pols

«Pols» té aquests significats:
* Pols arterial (medicina), batec del corrent sanguini.
* Pols (partícules), suspensió de partícules en l'aire o el buit.
* Pols mineral, aerosols atmosfèrics originats per la suspensió de constituents minerals.
* Pols interestel·lar, conjunt de partícules d'una longitud inferior a alguns centenars de nanòmetres constituïda per silicats.
* Pols asiàtica o pols groga, fenomen meteorològic estacional que afecta la major part de l'est d'Àsia de forma esporàdica durant els mesos de primavera.
* Pols d'àngel, droga de síntesi a base de fenilciclohexilpiperidina.
* Pols de Cantor, versió del conjunt de Cantor en més d'una dimensió.
* Geografia:
* Pols (Ordis), contrada del municipi d'Ordis (Alt Empordà).
* Miscel·lània:
** Llet en pols
** Tempesta de pols
** Una Caiguda de Pols Lunar, novel·la de ciència-ficció d'Arthur C. Clarke.
Viccionari