OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mulholland Drive

* Per a altres significats, vegeu «Mulholland Drive (pel·lícula)».
Mulholland Drive és una coneguda carretera de Los Angeles, Califòrnia. El nom prové de l'enginyer William Mulholland. Un tram d'aquesta també s'anomena Mulholland Highway.
La major part de la carretera és de dos carrils, i segueix la falda de les Muntanyes de Santa Monica, i els turons de Hollywood, connectant els dos trams de l'Autovia 101, i travessant el Boulevard Sepulveda, el Boulevard Beverly Glen, Coldwater Canyon Drive, i el Boulevard Laurel Canyon. El famós cartell de Hollywood és a un costat de la carretera. Ofereix una vista de Los Angeles i la Vall de San Fernando.
La carretera continua cap a l'oest oferint vistes de Los Angeles i després de Burbank, Ciutat Universal i de la resta de la Vall de San Fernando. Travessa el cim de les muntanyes fins a pocs quilòmetres a l'oest de l'Autovia 405. En aquest punt (la intersecció amb la carretera de les Muntanyes Encino), la carretera no admet motos. Aquest tram dura uns quilòmetres, i després torna a la normalitat passat l'est del Topanga Canyon Boulevard. Poc després, Mulholland Drive es divideix entre l'autopista de Mulholland i la carretera de Mulholland. La carretera de Mulholland mor a l'autovia 101 en convertir-se en el Valley Circle Boulevard.
El títol de la pel·lícula Mulholland Drive prové d'aquesta carretera, i fou mencionat per l'obra de Tom Petty Free Fallin, i a la cançó de R.E.M. Electrolite. El filòsof francès Jean Baudrillard la descriu metafòricament com "el punt d'entrada dels extraterrestres" en el seu llibre America.
# Trigatró

El trigatró consisteix en una vàlvula de buit de disparament emprada per potències molt elevades. Data de la Segona Guerra Mundial, quan es va emprar en els radars per excitar els magnetrons que generaven la RF. Malgrat el que pugui semblar, la capacitat de disparar altes potències (60 KV, 250 KA) dels trigatrons els ha permès sobreviure fins avui, amb models disparats per impulsos com es descriu anteriorment i models disparats per làser.
Conceptualment, és una vàlvula molt simple, una de les poques que es pot construir a casa. No requereix buit, és més, en el buit no funciona. Es basa a tenir un gas a pressió (encara que a pressió ambiental també funciona) i dos elèctrodes propers, però suficientment separats perquè connectats a alta tensió no es produeixi una espurna. Un tercer elèctrode -anomenat de disparament- es troba proper a un d'ells, de manera que en aplicar-hi un impuls es crea una ionització -espurna- entre l'elèctrode de disparament i el més proper. Una vegada s'inicia la ionització del gas, apareix un camí de baixa resistència entre els dos elèctrodes principals, que produeix una forta descàrrega entre ells, podent ser de diversos KA. Un cop el trigatró es dispara, ja no es pot tallar fins que la tensió entre els seus elèctrodes principals baixa de cert llindar.
Els trets successius del trigatró van fonent i corroint els elèctrodes, pel que és un dispositiu de vida molt limitada. La composició del gas i els elèctrodes es tria per tenir una resistència baixa en conducció, al mateix temps que una vida llarga del dispositiu.

## Vegeu també

* Tiratró
* Rectificador controlat de silici
* Trocotró
* Díode
* Pèntode
* Descàrrega luminescent

## Referències

* 1 2 Peter Kuffel; W. S. Zaengl High Voltage Engineering: Fundamentals. Elsevier, 22 octubre 2013, p. 80–. ISBN 978-1-4832-8565-8.
* ↑ Mostrari de trigatrons actuals (document pdf, 992 KB, en anglès)
* ↑ Wolfgang Hauschild; Eberhard Lemke High-Voltage Test and Measuring Techniques. Springer Science & Business Media, 18 febrer 2014, p. 293–. ISBN 978-3-642-45352-6.

## Bibliografia

* Stokes, John, 70 años de tubos y válvulas de radio Vestal Press, NY, 1982, pp. 111-115.
* Radio y Manual de Laboratorio de Electrónica, MG Scroggie 1971, ISBN 0-592-05950-2

## Enllaços externs

* Trigatrons en el Museu Virtual de vàlvules
# Scorpis georgiana

Scorpis georgiana és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 33 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: Austràlia Meridional i el sud d'Austràlia Occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1832. Histoire naturelle des poissons. Tome huitième. Livre neuvième. Des Scombéroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 8. i-xix + 5 pp. + 1-509.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1832. Histoire naturelle des poissons. Tome huitième. Livre neuvième. Des Scombéroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 8: i-xix + 5 pp. + 1-509, Pls. 209-245.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Scott, T.D., C.J.M. Glover i R.V. Southcott, 1974. The marine and freshwater fishes of South Australia. A.B. James, Government Printer, Austràlia Meridional. 2a. ed. 392 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Nostra Senyora del Puig de Tolba

Nostra Senyora del Puig de Tolba és una església del municipi de Tolba, a la Franja de Ponent.
Originàriament el temps era d'estil romànic. No obstant a principis del segle xv es refeu. El campanar, recentment restaurat, no va acabar-se fins al segle xvi. Ençà posseïa un cementiri "in circuito".
Fins al 1445 la comunitat religiosa que atenia aquesta parròquia es componia de set racioners i dos beneficiats (Sant Salvador i Santa Àgueda). Dos-cents anys més tard augmentava el nombre de beneficiats a cinc, afegint Sant Jaume, Sant Joan i Santa Anastàsia.
L'altar major sempre ha estat dedicat a Santa Maria del Puig. Ensems l'any 1615 posseïa els altars del Rosari, de Sant Antoni de Pàdua, de Sant Joan Baptista i el Crucifix. A mitjans del segle xviii va afegir-s'hi el de Sant Francesc Xavier. Si es jutja pel timpà partit de la façana, d'estil neoclàssic, per aquestes dates molt probablement va patir una remodelació, tant en l'interior com en l'exterior.
Cal destacar també la portalada romànica, que fou traslladada des de l'antiga església parroquial de Sant just i Sant Pastor, al nucli de Falç.
# What Is This Thing Called Science?

What Is This Thing Called Science? és un best-seller, publicat el 1976, i escrit pel físic i filosof de la ciència Alan Chalmers. És una guia de la filosofia de la ciència que descriu i avalua els punts de vista moderns de les branques de la Ciència, escrita amb un mínim ús de termes tècnics.
Qüestiona la descripció de la ciència com un coneixement derivat de l'experiència i les limitacions i deficiències de l'inductivisme; la idea que deriva directament de l'observació dels fets i de la dependència de la teoria per interpretar resultats resulta insuficient. També tracta d'explicar possibles camins per solucionar el problema del relativisme, critica el falsacionisme simplista, la metodologia de la investigació i discuteix el punt de vista de les teories bayesianes, l'experimentalisme de Deborah Mayo i les teories positivistes de la filosofia de la ciència de Karl Popper, Imre Lakatos, Paul Karl Feyerabend o Thomas Kuhn, entre altres temes.

## Referències

* 1 2 «Alan F Chalmers, What is This Thing Called Science». University of Queensland Press, 1999. Second revision. Rafe Champion.
* ↑ Alan Chalmers, (BSc Bristol, MSc Manchester, PhD London)
* ↑ Fetzer, James H. «Review: Chalmers' "What Is This Thing Called Science?"». Springer, 14, 3, Nov., 1979, pàg. 393-404.
# Lisa Kaltenegger

Lisa Kaltenegger (Kuchl, 4 de març de 1977) és una astrònoma austríaca líder mundial amb experiència en el modelatge i caracterització d'exoplanetes i la recerca de vida. L'1 de juliol de 2014, va ser nomenada professora associada d'astronomia a la Universitat Cornell. Anteriorment, va ocupar un càrrec conjunt a l'Institut Max Planck d'astronomia a Heidelberg, on va ser líder del grup de recerca Emmy Noether per al grup Superterres i vida, i al Centre d'Astrofísica Harvard-Smithsonian a Cambridge (Massachusetts). Va ser nomenada professora el 2008 a la Universitat Harvard i el 2011 a la Universitat de Heidelberg.

## Referències

* ↑ Hovis, Kathy. «Lisa Kaltenegger searches for another 'pale blue dot' | Cornell Chronicle» (en anglès). news.cornell.edu, 25-06-2014.
* ↑ «Lisa Kaltenegger | Carl Sagan Institute». carlsaganinstitute.cornell.edu. [Consulta: 7 febrer 2023].
* ↑ Gewin, Virginia (en anglès) Nature, 484, 7395, 25-04-2012, pàg. 555. DOI: 10.1038/nj7395-555a [Consulta: free].
* ↑ «Introducing Astrophysicist Lisa Kaltenegger - Simulating Worlds Stranger than Fiction». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 3 juliol 2014]. Bridges, Vol. 20, December 2008
# Tamás Decsi

Tamás Decsi (Kazincbarcika, 15 d'octubre de 1982) és un esportista hongarès que competeix en esgrima, especialista en la modalitat de sabre.
Va participar en tres Jocs Olímpics d'Estiu, entre els anys 2008 i 2020, i hi va obtenir una medalla de bronze a Tòquio 2020, en la prova per equips (juntament amb Csanád Gémesi, András Szatmári i Áron Szilágyi), i el setè lloc a Pequín 2008, en la mateixa prova.Fitxa a olympedia
Va guanyar deu medalles en el Campionat del Món d'esgrima entre els anys 2007 i 2023, i vuit medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima entre els anys 2002 i 2023.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 3 | Sabre per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2007 | Sant Petersburg ( Rússia) | 1 | Sabre per equips |
| 2009 | Antalya ( Turquia) | 3 | Sabre individual |
| 2009 | Antalya ( Turquia) | 3 | Sabre per equips |
| 2014 | Kazan ( Rússia) | 3 | Sabre per equips |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 2 | Sabre per equips |
| 2017 | Leipzig ( Alemanya) | 2 | Sabre per equips |
| 2018 | Wuxi ( R.P. de la Xina) | 3 | Sabre per equips |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 2 | Sabre per equips |
| 2022 | El Caire ( Egipte) | 2 | Sabre per equips |
| 2023 | Milà ( Itàlia) | 1 | Sabre per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2002 | Moscou ( Rússia) | 3 | Sabre per equips |
| 2006 | Esmirna ( Turquia) | 2 | Sabre per equips |
| 2015 | Montreux ( Suïssa) | 3 | Sabre per equips |
| 2017 | Tbilisi ( Geòrgia) | 3 | Sabre per equips |
| 2018 | Novi Sad ( Sèrbia) | 1 | Sabre per equips |
| 2019 | Düsseldorf ( Alemanya) | 2 | Sabre per equips |
| 2022 | Antalya ( Turquia) | 1 | Sabre per equips |
| 2023 | Cracòvia ( Polònia) | 1 | Sabre per equips |

## Referències

* ↑ «Tamás Decsi». Base de dades de la FIE (anglès)
* ↑ «Fencing World Championships (1921-2011)». Pàg. del Comitè Olímpic dels Estats Units (anglès)
# Eduardo Lago

Eduardo Lago (Madrid, 1954) és un escriptor espanyol.

## Biografia

Nascut a Madrid el 1954, Eduardo Lago resideix a Nova York des del 1987, on es va doctorar en literatura. És professor de literatura comparada en el Sarah Lawrence College de Nova York i va ser director de l'Instituto Cervantes de Nova York (2006-2011).
La seva primera novel·la, Llámame Brooklyn (2006), va ser elegida la millor obra de ficció de l'any per El cultural d'El Mundo, es va traduir a dotze idiomes i va obtenir el Premi de la Crítica de narrativa castellana, el Premi Nadal, el Ciutat de Barcelona i el premi de la Fundación Lara a la novel·la amb més bona acollida crítica. També és autor de Cuentos dispersos (2000), del llibre de viatges Cuaderno de Méjico (2000), de la col·lecció de relats Ladrón de mapas (2008) i de la novel·la Siempre supe que volvería a verte, Aurora Lee (2013).
És traductor de Henry James, Sylvia Plath, John Barth i molts altres autors del cànon angloamericà i membre fundador de l'Orde del Finnegans, dedicada a l'estudi en clau humorística de l'obra de James Joyce. Guanyador del Premi Bartolomé March el 2001 per un estudi sobre les traduccions al castellà de l'Ulisses de Joyce, entre els treballs de periodisme literari de Lago destaquen les entrevistes en profunditat fetes a escriptors com Don DeLillo, Philip Roth, Czeslaw Milosz, Salman Rushdie, Bret Easton Ellis, Norman Mailer o Paul Auster.

## Referències

* ↑ «Eduardo Lago». Kosmopolis. CCCB via (CCBYSA via) OTRS. [Consulta: 17 febrer 2015].
# Serrat de l'Àliga (Castellar de la Ribera)

El Serrat de l'Àliga és una muntanya de 654 metres que es troba al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Serrat de l'Àliga (Castellar de la Ribera)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Nortkerque

Nortkerque és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 1.583 habitants.
Nortkerque es troba al nord-est del departament del Pas de Calais. Està a prop de la capital del districte, Audruicq. Es troba al cantó d'Audruicq, que al seu torn forma part del districte de Saint-Omer.
La població és servida per l'estació de Nortkerque.

## Vegeu també

* Llista de municipis del Pas de Calais

## Enllaços externs

* Nortkerque - Lloc web oficial
# Manuel Espino Monzón

Manuel Espino Monzón (Las Palmas de Gran Canaria, 10 de desembre de 1904 - Madrid, 25 d'octubre de 1988) fou un futbolista canari de les dècades de 1920 i 1930.
Manuel Espino va néixer al barri de Tafira de Las Palmas de Gran Canaria. Jugava a la posició de mig ala i era conegut amb els sobrenoms del jardinero, medio equipo i noventa por ciento. Començà a jugar a futbol a l'Once Central i a continuació al Santa Catalina CF, club amb el qual es proclamà campió de Canàries de futbol l'any 1924, en companyia d'homes com Pepe Álamo, Rafael Oramas o José Padrón. L'any 1925 participà en la gira que el Real Club Victoria realitzà per la península Ibèrica, en la qual fou lesionat per Eduard Cubells del València. A més, mentre realitzava el servei militar a Larache (Protectorat espanyol del Marroc), realitzà una gira pel país africà.
Va rebre una oferta per jugar a la Península, passant quatre mesos al RC Español de Granada. Retornà a les Canàries on guanyà el Medallón Machado a La Laguna el 1926 amb el Santa Catalina i posteriorment fitxà pel Marino FC. La temporada 1929-30 fou fitxat pel RCD Espanyol, on coincidí amb Padrón i Álamo. Jugà set partits de lliga. La temporada següent fou traspassat al Sevilla FC, juntament amb Padrón i Martí Ventolrà. La campanya 1931-32 defensà els colors del Racing de Córdoba.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «ESPINO "el jardinero" : Medio equipo». historiadelfutbolcanario.com. [Consulta: 1r desembre 2014].
* 1 2 «Ya están aquí». Mundo Deportivo, 02-01-1930. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «JOSÉ PADRÓN, EL CANARIO DE ORO». Mundo Deportivo, 20-10-2013. Arxivat de l'original el 2015-06-04. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Fitxa d'Espino». Periquito.cat. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «Espino». Sevilla FC. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «El Betis empató a cero con el Racing de Córdoba». Diari ABC, 13-10-1931. [Consulta: 1r desembre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Koreniok

Koreniok - Коренёк (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 53 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# WWE The Bash

The Bash és un esdeveniment anual de pagament per visió (PPV) produït per l'empresa de lluita lliure professional World Wrestling Entertainment (WWE) el mes de juny o juliol. Fins a l'edició del 2009, l'esdeveniment s'anomenava The Great American Bash. L'esdeveniment es va produir originalment el 1985 per National Wrestling Alliance i després pel seu successor World Championship Wrestling (WCW). Segons una autobiografia de Ric Flair anomenada To Be the Man, Dusty Rhodes va inventar el concepte. El darrer esdeveniment es va celebrar l'11 de juny del 2000 amb la idea que no es tornés a celebrar cap vegada més a causa de l'adquisició de la WCW per la World Wrestling Federation (WWF). Després de quatre anys, l'esdeveniment va ser reviscut per la rebatejada WWE al juny del 2004, però únicament amb la participació de la marca Smackdown! fins al 2006. El 2007 finalment, es va establir com un PPV amb la participació de les tres marques seguint el format de WrestleMania.
El 2009 The Bash es va a passar a conèixer amb el seu nom actual per mostrar una llunyania amb el seu passat com a part de la WCW.

## Vegeu també

* Esdeveniments de pagament per visió de la WWE
* World Wrestling Entertainment

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial
# Nervi hipoglòs

* Parells cranials
* I – Olfactori
* II – Òptic
* III – MOC
* IV – Patètic
* V – Trigemin
* VI – MOE
* VII – Facial
* VIII – Vestibulococlear
* IX – Glossofaringi
* X – Vague
* XI – Accessori
* XII – Hipoglòs
El nervi hipoglòs o dotzè parell cranial o nervi cranial XII, condueix a la llengua. El nervi s'origina en el nucli de l'hipoglòs i emergeix del bulb raquídi en el solc preolivar (de separació de l'oliva i la piràmide). A continuació, passa a través del canal de l'hipoglòs. En sortir del canal de l'hipoglòs, emet una branca meníngia petita i agafa una branca de la branca anterior de la C1. Volta pel darrere del nervi vague i passa entre l'artèria caròtide interna i la vena jugular interna, al llarg de la beina carotídia. Després de passar en profunditat pel ventre posterior del múscul digàstric, passa a la regió submandibular per entrar en la llengua.
Aporta fibres motores a tots els músculs de la llengua, a excepció del múscul palatoglòs que és innervat pel nervi vague (desè parell cranial) o, segons algunes classificacions, per les fibres del nervi glossofaringi (onzè parell cranial) que s'incorpora en el nervi vague. Controla els moviments d'expressió de la llengua, els moviments dels aliments a la boca i la deglució.
El nervi hipoglòs s'origina de la placa basal del bulb raquidi embrionari.
La salivació i altres activitats involuntàries realitzades per la llengua són controlades pel nervi hipoglòs, però, la majoria de les funcions són de caràcter voluntari. El control voluntari requereix el pensament conscient i per les vies nervioses que es produeixen a la regió corticobulbar en la medul·la espinal. També intervé en l'articulació dels sons per part de la llengua.

## Referències

* ↑ «Anatomy of the Swallow». Arxivat de l'original el 2012-04-27. [Consulta: 30 abril 2012].
# El Soler de Baix

El Soler de Baix és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès. A prop seu hi ha l'església romànica de Sant Miquel.
# Serrat de l'Àliga (Navès)

El Serrat de l'Àliga és una serra situada al municipi de Navès (Solsonès), amb una elevació màxima de 1.057,8 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Serrat de l'Àliga (Navès)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Korean Broadcasting System

Korean Broadcasting System o KBS (en hangul, 한국 방송 공사 o Han-Guk Bangsong) és l'ens públic de ràdio i televisió de Corea del Sud.

## Història

Els inicis d'emissions de ràdio a Corea van tenir lloc durant l'Ocupació japonesa del país. La primera cadena de ràdio va ser JODK, que va començar a emetre el 16 de febrer del 1927. Un cop es va liberalitzar el territori, l'emissora va passar a anomenar-se KBS. Les emissions de televisió van començar el 1950, i de forma oficial el 1961.
El 1968, la ràdio nacional i internacional i els serveis de televisió s'uneixen sota la KBS, que va passar a ser l'ens de ràdio i televisió pública del país com una corporació el 1971. Tots passarien a treballar en una mateixa seu, situada a Yeouido (Seül) i que continua funcionant. Durant aquest període el govern sud-coreà passa a controlar els mitjans públics de manera fèrria.
A finals de 1980 el govern de Chun Doo-hwan va concentrar diversos mitjans de comunicació i absorbir dues companyies independents de ràdio a l'ens públic. Amb l'arribada de la democràcia el 1987 es van tornar a liberalitzar els mitjans de comunicació. KBS va patir una reforma per la qual mantindria el seu caràcter i finançament públic, però passaria a estar dirigida de forma independent. El seu finançament és mitjançant publicitat i un impost sobre els televisors. KBS 1TV i KBS Radio 1 no emeten anuncis.

## Canals
### Ràdio

* KBS Radio 1: Primera ràdio del país, llançada el 1927. Té una programació de servei públic i d'entreteniment.
* KBS Radio 2: Emissora d'entreteniment, llançada el 1961.
* KBS Radio 3: Variant de KBS Radio 2, amb serveis regionals i educacionals.
* KBS 1FM: Música clàssica i popular.
* KBS 2FM: També coneguda com a Cool FM, emissora musical juvenil.
Altres serveis són una emissora d'ona curta de caràcter social, i una cadena internacional.

### Televisió

* KBS 1TV: Emissora generalista dedicada a la informació
* KBS 2TV: Cadena dedicada a l'entreteniment. Va ser llançada el 1964.
També estan presents KBS N, que dirigeix els canals de cable de KBS, i el canal internacional KBS World.

## Referències

* ↑ Sobre KBS (Korean Broadcasting System) Arxivat 2009-08-31 a Wayback Machine. KBS World
* ↑ Cronologia de KBS KBS World

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de KBS
* KBS en anglès
* KBS World
# Williamsburg

«Williamsburg» té aquests significats:
* Williamsburg (Brooklyn)
* Williamsburg (Colorado)
* Williamsburg (Florida)
* Williamsburg (Iowa)
* Williamsburg (Kansas)
* Williamsburg (Kentucky)
* Williamsburg (Massachusetts)
* Williamsburg (Nou Mèxic)
* Williamsburg (Ohio)
* Williamsburg (Pennsilvània)
* Williamsburg (Virgínia)
* Williamsburg Bridge, pont penjant de la ciutat de Nova York.
* Batalla de Williamsburg, batalla de la Guerra Civil nord-americana
# Nervi espinal

El nervi espinal (o nervi raquidi) és un nervi format per les arrels dorsal i ventral, que surten de la medul·la espinal. El nervi espinal és la part que surt de les vèrtebres a través del forat intervertebral. Tots els nervis espinals formen part del sistema nerviós perifèric (SNP).
Hi ha 31 parells de nervis espinals en els éssers humans:
* 8 parells de cervicals (C1-C8)
* 12 parells de toràcics (D1-D12)
* 5 parells de lumbars (L1-L5)
* 5 parells de sacres (S1-S5)
* 1 parell de coccigis (Co)
Ja durant l'edat d'or de l'islam Ar-Razí va afirmar que els nervis tenien funcions motores o sensorials, descrivint 7 nervis cranials i 31 de la medul·la espinal, assignant un ordre numèric als nervis cranials des de l'òptic fins als nervis hipoglosos. Va classificar els nervis espinals en 8 nervis cervicals, 12 toràcics, 5 lumbars, 3 sacres i 3 coccigis utilitzant-ho per relacionar els signes clínics de lesió amb la ubicació corresponent de les lesions del sistema nerviós.

## Referències

* ↑ Souayah, N; Greenstein, JI «Insights into neurologic localization by Rhazes, a medieval Islamic physician» (en anglès). Neurology, 65, 1, 2005, pàg. 125–28. DOI: 10.1212/01.wnl.0000167603.94026.ee. PMID: 16009898.