OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Que no quedin marques

Que no quedin marques o Varsòvia 83: Un assumpte d'estat (originalment en polonès, Żeby nie było śladów) és una pel·lícula dramàtica polonesa del 2021 dirigida per Jan P. Matuszyński. Va ser seleccionada per competir pel Lleó d'Or al 78è Festival Internacional de Cinema de Venècia, i com a candidata polonesa a la millor pel·lícula internacional als 94ns Premis Oscar. La pel·lícula està basada en el llibre Żeby nie było śladów de Cezary Łazarewicz, que va rebre el premi Nike el 2017. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

En Jurek, l'únic testimoni de l'assassinat d'estat de l'estudiant de secundària Grzegorz Przemyk, és l'objectiu del govern durant l'era de la llei marcial de la dècada del 1980 a Polònia.

## Repartiment

* Mateusz Górski com a Grzegorz Przemyk
* Agnieszka Grochowska
* Tomasz Ziętek
* Tomasz Kot
* Robert Wieckiewicz
* Jacek Braciak
* Aleksandra Konieczna
* Sandra Korzeniak com a Barbara Sadowska

## Referències

* ↑ «Pel·lícules - Que no quedin marques - 3Cat». CCMA. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ «Varsòvia 83: Un assumpte d'estat». FilminCAT.
* ↑ Roxborough, Scott. «Venice Film Festival 2021 Full Lineup». The Hollywood Reporter, 26-07-2021. [Consulta: 13 agost 2021].
* 1 2 Grater, Tom. «Poland Submits Venice Premiere 'Leave No Traces' To International Oscar Race». Deadline, 03-09-2021. [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ Dowell, Stuart. «Film depicting true life story of poet’s murder by communist police nominated for Oscars», 06-09-2021. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ Complex, Valerie. «Venice Review: 'Leave No Traces'». Deadline Hollywood, 09-09-2022. [Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ «Varsòvia 83: Un assumpte d'estat». Goita què fan, ara!. [Consulta: 25 desembre 2022].
* ↑ Maher, Kevin «Leave No Traces review — deep dive into student’s murder is self-important». The Times, 10-06-2022 [Consulta: 23 octubre 2022].
# Ia Clua

Josep Maria (Ia) Clua (Barcelona, 14 agost de 1951 - 13 de setembre de 2011) va ser un compositor, guitarrista i cantant català. Considerat com un dels pares del pop-rock en català després de formar part de Dos+Un i d'Ia & Batiste. És germà del baixista Jordi Clua.
La primera experiència musical d'Ia Clua va començar l'any 1967 fundant el grup Dos+Un, format per ell, el seu germà Jordi i Manel Joseph. Tot i que Joseph va assumir la veu principal en un primer moment, Ia Clua va anar assumint el rol de cantant. Dissolta la banda, va fundar, juntament amb Jordi Batiste el duet Ia & Batiste amb qui van editar dos dels discos més interessants de la discografia catalana del moment: Un gran dia (Diábolo / Als 4 Vents, 1973) i Chichonera's Cat (Òliba / Edigsa, 1975). L'obra referencial de Clua és la musicació del poema de Josep Carner "El gessamí i la rosa".
Posteriorment, mentre Batiste esdevenia Rocky Muntanyola, Clua es va convertir en Moto Clua, identitat amb la qual va publicar el disc Amic Majestic (Ariola/Eurodisc, 1978), amb Josep Maria Bardagí i Joan Manuel Serrat.
Després d'un efímer retorn d'Ia & Batiste els anys noranta que va deixar dos nous discos, Clua va decidir seguir la seva carrera signant ja els discos amb el seu nom i cognoms. D'aquesta darrera etapa només en va quedar un sol disc: El món on vius (Picap, 2006). La mort el va sorprendre quan començava a pensar en un segon disc. El 4 de novembre de 2011, diversos músics entre els que hi eren Jordi Batiste, Maria Cinta, Pau Riba, Max Sunyer i Joan Manuel Serrat van homenatjar-lo amb un concert a la sala Luz de Gas de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Mor Ia Clua». [Consulta: 18 novembre 2016].
* ↑ «bon dIA, lluna». [Consulta: 18 novembre 2016].
# Ruleville

Ruleville és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 3.234 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ruleville tenia 3.234 habitants, 1.020 habitatges, i 774 famílies. La densitat de població era de 493,5 habitants per km².
Dels 1.020 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,5% hi vivien parelles casades, en un 34,6% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.351 $ i la renda mediana per família de 23.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.104 $ mentre que les dones 21.063 $. La renda per capita de la població era d'11.664 $. Entorn del 29,5% de les famílies i el 36% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ruleville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ruleville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kansa

El kansa és una llengua siouan del grup dhegiha que havia parlat la tribu Kaw d'Oklahoma. El darrer parlant com a llengua materna, Walter Kekahbah, va morir en 1983.

## Estudis i recursos

L'antropòleg i lingüista pioner James Owen Dorsey va recollir 604 paraules kansa en la dècada de 1880 i també elaborà unes 25.000 entrades al diccionari kansa-anglès que mai va ser publicat. Dorsey també va recollir 24 mites, narracions històriques i cartes personals de nou parlants kansa.
En 1974 el lingüista Robert L. Rankin trobà Kekahbah, Ralph Pepper (m. 1982), i Maud McCauley Rowe (m. 1978), els darrers parlants supervivents de kansa. Rankin va fer reculls extensius de totes tres, especialment de Rowe, i el seu treball documentant la llengua en els següents 31 anys han ajudat la Nació Kaw aa desenvolupar materials d'aprenentatge de la llengua.

## Revitalització de la llengua

Des de 2012 la Nació Kaw ofereix l'aprenentatge online de la llengua per als parlants de kansa com a segona llengua.
La II Trobada Anyal Dhegiha de 2012 va portar parlants de kansa, quapaw, osage, ponca i omaha junts per compartir les millors pràctiques en la revitalització de la llengua.

## Referències

* ↑ Kansa referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
* ↑ Ranney, Dave. "Researchers try to preserve Indian languages.", accessed 8 Apr 2011
* ↑ Unrau, William E. The Kansa Indians: A History of the Wind People, 1673-1873. Norman: U of OK Press, 1971, p. 12
* ↑ Kaanze Weyaje: Kanza Reader. Kanza Language Project, Kaw City, OK: Kaw Nation, 2010, p. xiii
* 1 2 Ranney, Dave. “Researchers try to preserve Indian languages.”, accessed 12 Apr 2011
* ↑ «Dhegiha Gathering Agenda, 2012». Arxivat de l'original el 2013-06-06. [Consulta: 22 setembre 2012].

## Bibliografia

* Cumberland, Linda A. i Robert L. Rankin. 2012. Kaáⁿze Íe Wayáje: An Annotated Dictionary of Kaw (Kanza) – Kaw-English/English-Kaw. Kaw City, OK: Kanza Language Project of the Kaw Nation.
* McBride, Justin T. i Linda A. Cumberland (editors). 2010. Kaáⁿze Wéyaje – Kanza Reader: Learning Literacy through Historical Texts. Kaw City, OK: Kanza Language Project.

## Enllaços externs

* Kansa language at the Kaw Nation Arxivat 2014-05-22 a Wayback Machine. (extensive online language study resources and texts)
* Kaw Indian Language (Kansa, Kanza)
* OLAC resources in and about the Kansa language
* English to Kansa Dictionary Arxivat 2016-10-11 a Wayback Machine.
* Kansa Talking Dictionary Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# The Old Place

The Old Place és una pel·lícula documental suïssa dirigida per Jean-Luc Godard i Anne-Marie Miéville estrenada el 1998.

## Argument

Assaig sobre el paper de les arts a finals del segle XX encarregat pel MOMA.
# Suport d'una probabilitat

Sigui $(\Omega ,{\mathcal {A}},P)$ un espai de probabilitat. S'anomena suport de la probabilitat $P$ a qualsevol esdeveniment $A\in {\mathcal {A}}$ tal que $P(A)=1$. Naturalment, sempre interessa considerar el suport més petit possible, ja que ens proporcionarà més informació sobre la probabilitat.
En el cas que $\Omega =\mathbb {R}$ i ${\mathcal {A}}={\mathcal {B}}(\mathbb {R} )$ la $\sigma$-àlgeba de Borel sobre $\mathbb {R}$, també s'utilitza el suport tancat que és el conjunt tancat més petit que és un suport de $P$. El suport tancat està format per tots aquells punts $x\in \mathbb {R}$ tals que qualsevol entorn $U$ seu compleix $P(U)>0$. Equivalentment, si $F$ és la funció de distribució de $P$, el suport és el conjunt dels $x\in \mathbb {R}$ tals que per tot $\varepsilon >0$, $F(x+\varepsilon )-F(x-\varepsilon )>0.$ Els punts del suport tancat s'anomenen punts de creixement de $F$.
La noció de suport tancat es pot estendre a mesures definides en un espai topològic. Sigui $(E,{\mathcal {B}},\mu )$ un espai de mesura on $E$ és un espai topològic i ${\mathcal {B}}$ la $\sigma$-àlgeba de Borel associada. S'anomena suport de $\mu$ al menor conjunt tancat $C$ tal que $\mu (E\backslash C)=0$. Es demostra que si $E$ és metritzable i separable, el suport de $\mu$ sempre existeix.

## Vegeu també

* Suport (matemàtiques)

## Referències

* ↑ Billingsley, Patrick.. Probability and measure. 2a edició. Nova York: Wiley, 1986, p. 21. ISBN 0-471-80478-9.
* ↑ Billingsley, Patrick.. Probability and measure. 2a edició. Nova York: Wiley, 1986, p. 181. ISBN 0-471-80478-9.
* ↑ Dudley, R. M. (Richard M.). Real analysis and probability. Cambridge: Cambridge University Press, 2002, p. 227. ISBN 0-511-04208-6.
# Pseudanthias conspicuus

Pseudanthias conspicuus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Pseudanthias conspicuus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 «Pseudanthias conspicuus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llibre vermell

«Llibre vermell» té aquests significats:
* Llibre Vermell o Llista Vermella de la UICN, agrupació de l'estat de conservació global de les espècies animals i vegetals
* Llibre Vermell o Llibre Roig de Llengües Amenaçades, llista exhaustiva de llengües d'arreu del món amenaçades d'extinció publicada per la UNESCO
* Llibre vermell de Hergest, còdex en pergamí manuscrit, que conté una col·lecció de prosa i poesia en gal·lès
* Llibre vermell del Kazakhstan, llista comentada que inclou els animals, plantes i fongs en perill d'extinció al Kazakhstan
* Llibre Vermell de Mao o el petit llibre roig, llibre publicat el 1964 pel govern de la República Popular de la Xina en el qual es recullen citacions i discursos pronunciats per Mao Zedong
* Llibre Vermell de Montserrat, còdex de grans proporcions escrit a tota plana amb caplletres i calderons vermells, notacions
# Ia io

Ia io és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a la Xina, Laos, Myanmar, el Nepal, Tailàndia i el Vietnam. El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals, on nia dins de coves. Segons la regió, se'l pot trobar en zones càrstiques i no càrstiques. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que algunes poblacions estan afectades per la destrucció d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Csorba, G.; Bumrungsri, S.; Bates, P.; Molur, S.; Srinivasulu, C. Ia io. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 juny 2014.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Saint Kilda

Saint Kilda (Hiort en gaèlic escocès) és un arxipèlag aïllat de l'Atlàntic Nord situat a ponent de les Hèbrides, a 64 km de l'illa de North Uist, és considerada la part més isolada i més occidental de les Hèbrides Exteriors i d'Escòcia. Les seves illes principals són Boreray, Soay, Dùn i Hirta. Són d'origen volcànic i molt abruptes. En total comprenen una superfície de 840 ha.
L'arxipèlag té també diversos stacs, pilars verticals de roca que sorgeixen al mig del mar, els més alts dels quals (An Armin i Lee) s'acosten als 200 metres d'alçada.
Té importants colònies d'ocells, amb espècies singulars que s'aprofiten dels seus penya-segats, cosa que l'ha dut a ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
Hi ha controvèrsia sobre l'origen del seu nom. Hom diu que potser prové de l'antic nòrdic, on sunt kelda vol dir 'font dolça'. Hi ha qui diu però que potser prové de Saint Hilda, o Hirta. En tot cas, sembla clar que mai hi hagué un sant amb aquest nom.
Habitada des de temps prehistòrics, la població fluctuà fins que el 29 d'agost de 1930 els seus darrers 36 habitants permanents foren evacuats cap a Escòcia. La seva llengua era el gaèlic escocès amb forta influència escandinava. Malgrat tot, destacaments militars continuaren ocupant l'illa principal de Hirta, on actualment tendeixen a ser reemplaçats pels científics que estudien la flora i fauna locals.
Actualment tot l'arxipèlag és propietat del National Trust for Scotland i administrativament forma part del Consell de Na h-Eileanan Siar.

## Referències

* ↑ «St Kilda» (en anglès). UNESCO World Heritage Convention. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ Ozgul, Arpat; Tuljapurkar, Shripad; Benton, Tim G.; Pemberton, Josephine M.; Clutton-Brock, Tim H. «The Dynamics of Phenotypic Change and the Shrinking Sheep of St. Kilda» (en anglès). Science, 325, 5939, 2009, pàg. 464–467. DOI: 10.1126/science.1173668. ISSN: 0036-8075. PMC: 5652310. PMID: 19574350.

## Enllaços externs

* http://www.kilda.org.uk Arxivat 2016-01-10 a Wayback Machine. (anglès)
* http://www.culturehebrides.com/heritage/kilda Arxivat 2005-02-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Freetown

* Aquest article tracta sobre la ciutat de Sierra Leone. Si cerqueu la localitat estatunidenca, vegeu «Freetown (Massachusetts)».
Freetown és la capital i la ciutat més gran de Sierra Leone, amb una població d'1.070.200 (2004).

## Història

Va ser fundada en l'any 1787 pels anglesos per a allotjar allí als esclaus alliberats durant la campanya de Sierra Leone, d'aquí l'origen del seu nom (Ciutat Lliure).
L'assentament va ser cremat per les tribus el 1790. El 1792 una nova expedició d'esclaus arriba a Freetown, aquesta vegada venien des de Nova Escòcia. El poble va sobreviure a un assalt francès el 1794. Els habitants es van rebel·lar el 1800 però els britànics van reprendre el control de la ciutat, començant a més amb un expansionisme propi de l'època, que va conduir i la creació de l'actual Sierra Leone.
El 1808 la comunitat va ser declarada colònia britànica. Entre 1808 i 1874, la ciutat va servir com base d'operacions i com capital de la colònia britànica de l'occident d'Àfrica. La ciutat va créixer fortament gràcies a l'arribada de milers de nous esclaus lliures que arribaven de totes les colònies britàniques. L'alliberament en massa es va deure a la col·laboració dels esclaus en les Guerres Napoleòniques sota ordres britàniques.
Durant la Segona Guerra Mundial el Regne Unit va mantenir una base naval a Freetown. Els descendents dels esclaus alliberats són denominats creoles (criolls) i ocupen un paper important en la capital encara que són una minoria nacional.
Durant els anys 1990 la ciutat es va veure embolicada en cruents enfrontaments. El 1998 les tropes de ECOWAS van prendre la ciutat per a restaurar al president Ahmad Teixeixin Kabbah. Després la ciutat va ser atacada pel Front Revolucionari Unit encara que sense èxit.

## Economia

La indústria de la ciutat es dedica principalment a la producció de cigars, la refineria de petroli, la pesca, la talla de diamants, entre altres activitats. En la indústria agrícola destaca el cafè, cacau, dàtils i oli.
Destaquen el Museu Nacional, el Palau de les Corts, l'església de Sant Joan: construïda al voltant de 1820; La catedral de Sant Jordi acabada el 1828; la mesquita de Foulah Town, construïda el 1830; l'església del Sagrat Cor, construïda al segle XIX; l'arbre de cotó (Cotton tree), té més de 500 anys d'existència; platges de Freetown; Hamilton, Luley i Lakka.

## Personatges il·lustres

* Dele Charley (1948), escriptor.

## Vegeu també

* Esclaus fugitius als Estats Units
* Afroamericans de Sierra Leone
* Esclaus al Canadà
* Afrocanadencs
* Afroamericans de Nova Escòcia
* Lleialistes negres
* Ferrocarril Subterrani
# Kanpur Iswaria

Kanpur Iswaria fou un petit estat tributari protegit al prant de Halar, a l'agència de Kathiawar, província de Gujarat, presidència de Bombai. Tenia una superfície de 8 km² amb dos pobles, Kanpur i Iswaria, governats per tributaris separats. La població el 1881 era de 1.369 habitants. Kanpur estava situat a uns 35 km al sud-est de Rajkot i Iswaria a uns 5 km a l'oest de Kanpur. Els ingressos el 1881 s'estimaven en 500 lliures i pagava un tribut de 23 lliures al govern britànic i 14 al nawab de Junagarh.

## Referències

* "Kanpur Iswaria" a Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Tchicala Tcholohanga

Tchicala Tcholohanga és un municipi de la província de Huambo. Té una extensió de 4.380 km² i 101.914 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Mbave, Tchicala-Tcholohanga, Sambo i Hungulo. Limita al nord amb el municipi de Bailundo, a l'est amb el municipi de Catchiungo, al sud amb els municipis de Cuvango i Chipindo, i a l'oest amb el municipi de Huambo.

## Referències

* ↑ Tchicala Tcholohanga al cens d'Angola
# Suport Century

Un suport Century o simplement suport C és un accessori de subjecció i suport que compta amb braç mòbil i peu. S'utilitza en fotografia i en rodatges de cinema per sostenir accessoris d'il·luminació. En anglès, s'anomena Century stand o simplement C-Stand. El nom prové d'un dels primers models que es van fer més populars d'aquest accessori d'il·luminació. En castellà, aquest tipus de suport s'anomena Ceferino.
Construït en metall, consta d'una rosca amb dos discos de pressió, amb ranures cilíndriques de diferents mides que permeten inserir-hi i subjectar-hi una gran varietat d'accessoris. El més habitual és que el suport Century inclogui una barra i un braç d'extensió que permet diverses posicions. Se sol col·locar sobre un peu o trípode lleuger, de manera que hom distingeix la ròtula Century, l'extensió Century i el trípode Century. És un accessori indispensable en el rodatge, versàtil i robust. S'utilitza per subjectar principalment elements d'il·luminació que tapen, difuminen o reflecteixen llum, com per exemple plafons, banderes o reflectors.

## Referències

* ↑ Ferncase, Richard K. Film and Video Lighting Terms and Concepts (en anglès). Focal Press, 1995, p. 32-34.
* ↑ Pérez Gilaberte, Miguel. «Cinematografía». A: Sánchez Escalonilla, Antonio. Diccionario de creación cinematográfica (en castellà). Barcelona: Arial, 2003, p. 253.
* ↑ Fernández-Tubau R., Valentín. El cine en definiciones (en castellà). Barcelona: Íxia Films, 1994, p. 27.

## Bibliografia

* Perea González, Joaquín; Castello Sardina, Luis; Muñarriz Ortiz, Jaime (2007). La imagen fotográfica. Madrid: Akal. p. 233.
# Llibre negre de Carmarthen

El llibre negre de Carmarthen (en gal·lés Llyfr Du Caerfyrddin) es creu que és el manuscrit més antic escrit completament o substancialment en gal·lés. Escrit entorn del 1250, el nom del llibre es deu a l'associació amb el priorat de Sant Joan Evangelista i Sant Teulyddog en Carmarthen i es coneix com a negre pel color de la seva enquadernació. En l'actualitat forma part de la col·lecció de la Biblioteca Nacional de Gal·les, on es cataloga com a NLW Peniarth MS 1.
El llibre conté una col·lecció de poesia amb diverses categories. Conté poemes amb temes religiosos i odes de lloança i de dol. De major interès pels estudiosos són els poemes que es basen en les tradicions relatives als herois gal·lesos associats amb la Yr Hen Ogledd i en especial els relacionats amb la llegenda del rei Artur i Merlí. Un dels poemes, l’Elegia de Gereint, fill d'Erbin, fa referència a la batalla de Llongborth, la ubicació de la qual no pot ser identificada, i esmenta la participació d'Artur a la batalla.
S'ha publicat recentment al periòdic de Carmarthen la possibilitat d'albergar el llibre negre en la seva ciutat, pel que podria ser vist pels vilatans i turistes que arribin a la ciutat.

## Vegeu també

* Llibre vermell de Hergest
* Llibre blanc de Rhydderch
* Llibre d'Aneirin

## Referències

* ↑ «The Black Book of Carmarthen». World Digital Library. UNESCO. [Consulta: 8 agost 2019].
* ↑ Daniel Huws. Biblioteca Nacional de Gal·les (Llyfrau Cymraeg 1250-1400, Aberystwyth 1993).
* ↑ William Forbes Skene. The Four Ancient Books of Wales: Containing the Tymric Pooems Attributed to the Bards of the Sixth Century. AMS Press, 1868, p. 8–. ISBN 978-0-404-17585-6.

## Bibliografia

* Jarman, A. O. H. (Ed.) (1982), Llyfr Du Caerfyrddin. Caerdydd : Gwasg Prifysgol Cymru. ISBN 0-7083-0629-2. Una edició del text original.
* Pennar, Meirion. (1989), The Black Book of Carmarthen. Llanerch Enterprises. ISBN 0947992316. Una introducció amb les traduccions d'alguns poemes, acompanyats amb les corresponents reproduccions de J. Evans.

## Enllaços externs

* Imatges a Google sobre el llibre negre de Carmarthen
* Imatges en Flickr sobre el llibre negre de Carmarthen
* Vídeos del llibre negre de Carmarthen a Youtube