# Fijià

El fijià és una de les llengües malaiopolinèsies, de la família Austronèsia, parlada com a llengua materna per 360.000 persones i com a segona llengua per 320.000 persones. És llengua cooficial a les illes Fiji (Pacífic sud), al costat de l'anglès i de l'hindi de Fiji. Com altres llengües de la família consta d'un inventari reduït de consonants i distinció entre vocals llargues i breus. El fijià és un idioma que adopta l'ordre Verb+Objecte+Subjecte com a canònic, cosa que significa que comencen la majoria de frases amb el verb i després en prediquen els arguments.

## Ús i vitalitat de la llengua

El fijià és parlat com a llengua materna per 330.000 parlants a Fiji, 10.000 a Kadavu, i 20.000 a Viti Levu del Nord-est, la qual cosa representa menys de la meitat de la població de Fiji. Les llengües oficials de Fiji són l'anglès, el fijià i l'hindi de Fiji. El fijià s'utilitza a la premsa, la ràdio i a les TIC, i també com a llengua de l'educació. Disposa de gramàtica i diccionari, i de traducció de la Bíblia des de 1864. Cal notar, però, que el fijià és conegut també com a segona llengua per 320.000 parlants.
El fijià estàndard parteix de la parla de l'illa de Bau, que és un dialecte fijià de l'est.

## Dialectes

A causa de la geografia del territori, distribuït en nombroses illes sense comunicació natural, el fijià té molts dialectes: el bau, el vanua levu central, el kadavu, el vanua levu del nord-est, el viti levu del nord-est, el vanua levu del sud-est, el viti levu del sud-est, el vanua levu de l'oest. El vanua levu del sud té molts dialectes similars al dialecte bau. Al nord de Vanua, Levu i illes properes s'hi parla una varietat semblant. El bau, que ha esdevingut la base del fijià estàndard, fou usat tradicionalment com a lingua franca entre els fijians.

## Fonologia

Els fonemes consonàntics del fijià són els següents:
| | | Labials | Coronals | Palatals | Velars |
| Nasals | Nasals | m | n | | ŋ |
| Oclusius | sords | (p) | t | | k |
| Oclusius | Prenasalitzats | $^m$b | $^n$d | | $^ŋ$ɡ |
| Fricatius | sords | (f) | s | | (x) |
| Fricatius | sonors | β | ð | | |
| Vibrants | simple | | r | | |
| Vibrants | Prenasalitzat | | $^ɳ$ɖ$^r$ | | |
| Aproximants | Aproximants | | l | j | w |
Els sons [p] i [f] es troben només en manlleus d'altres llengües. Els sons [x] i [h] només es troben en les parles de certes regions del país.
Els fonemes vocàlics són:
Vocals :
| | Anteriors | Anteriors | Centrals | Centrals | Posteriors | Posteriors |
| | curta | llarga | curta | llarga | curta | llarga |
| Tancades | i | iː | | | u | uː |
| Mitjanes | e | eː | | | o | oː |
| Obertes | | | a | aː | | |
Diftongs :
| | semivocal /i/ | semivocal /u/ |
| Nucli sil·làbic /e/ | ei̯ | eu̯ |
| Nucli sil·làbic /o/ | oi̯ | ou̯ |
| Nucli sil·làbic /a/ | ai̯ | au̯ |
A més, també existeix el diftong creixent i̯u.
Les síl·labes estan formades per una consonant seguida d'una vocal (CV) o d'una vocal sola (V). L'accent prosòdic es basa en la llargada o duració de les vocals, la qual cosa determina les mores: una vocal breu compta com una mora, mentre que una vocal llarga o un diftong val per dues mores. L'accent no és lèxic sinó que pot canviar quan s'afegeix un sufix al lexema.

## Ortografia

L'escriptura del fijià es basa en l'alfabet llatí i utilitza les lletres següents:

### a b c d e f g i j k l m n o p q r s t u v w y

Les consonants tenen una correspondència unívoca entre so i grafia:
| b = [mb] c = [ð] d = [nd] (di = [ndʒi]) f = [f] g = [ŋ] j = [tʃ] ~ [ndʒ] k = [k] l = [l] m = [m] | n = [n] nr = [ɳɖ] p = [p] q = [ŋɡ] r = [r] s = [s] t = [t] (ti = [tʃi]) v = [β] w = [ɰ] y = [j] o muda |
Cal precisar que ti i di es pronuncien més aviat com a [tʃi], [ndʒi] i no com a [ti], [ndi]. D'aquí ve que en fijià, el nom de Fiji, Viti, a partir d'una pronunciació al·lofònica de [βitʃi] doni [ɸidʒi].
Les lletres vocals a e i o u tenen aproximadament els valors [a ɛ~e i ɔ~o u]. La llargada de la vocal no s'indica en l'escriptura, excepte en els diccionaris o llibres de text de llengua per a estudiants. Els diftongs són ai au ei eu oi ou i iu, i es pronuncien [ɛi̯ ɔu̯ ei̯ eu̯ oi̯ ou̯ i̯u].

## Sintaxi

El fijià és una llengua VOS, és a dir, l'ordre habitual dels components de l'oració és Verb-Objecte-Subjecte. Per exemple:
* E rai-c-a (1) na no-na (2) vale (3) na gone (4).
* 3a sing.-sub. veure trans.-3a sing.-obj. (1) la 3a sing. poss. (2) casa (3) el nen (4).
* (El nen veu la seva casa.)

## Referències

* 1 2 «Fijian». Ethnologue. [Consulta: 22 febrer 2015].

## Bibliografia

* Dixon, R. M. W.. A Grammar of Boumaa Fijian. Chicago: University of Chicago Press. ISBN 0-226-15428-9.
* Schütz, Albert J. The Fijian Language. Honolulu: University of Havaii Press. ISBN 0-8248-1005-8.

## Enllaços externs

* Llengua, alfabet i pronunciació del fijià a Omniglot (en anglès)
* Diccionari Fijià-Anglès / Anglès-Fijià
* Na Soqoni Tabu: Na Veitarataravi Ni Noda Veiqaravi Kei Na Kalou Text de l'Eucaristia en el ritu anglicà, en Fijià.