OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clara Morgane

Clara Morgane és el nom artístic d'Emmanuelle Aurélie Munos (Marsella, 25 de gener de 1981), una actriu porno francesa, cantant, presentadora de televisió i dissenyadora de llenceria de la seva pròpia marca, Clara M. El 2004 va editar la seva autobiografia, Sex star. Va actuar a la pel·lícula Snowboarder com a stripteaser.

## Àlbums

* 2007: DéCLARAtions
* 2010: Nuits Blanches

## Singles

* J'Aime (duo amb Lord Kossity) (2007)
* Sexy Girl (2007)
* Nous Deux (2008)
* Le Diable au Corps (2010)
* IL (2011)
* Good Time (2011)
* Mademoiselle X (2011)
* Je t'Adore (2012)
* Comme Un Boomerang (2012)

## Publicacions

* 2003: Sex Star, Adcan Édition, ISBN 2848140097
* 2004: Kâma Sûtra, Adcan Édition, edició il·lustrada, ISBN 2951657218

## Referències

* ↑ (francès) [ http://www.hotvideo.fr/component/starporno/clara-morgane Arxivat 2012-01-14 a Wayback Machine. Biography] on Hot Vidéo
* ↑ (francès) Journal du hard, de Vandel à Donia Eden, Le Figaro, 9 January 2012
* ↑ Sex star a amazon

## Enllaços externs

* Clara Morgane a l'Internet Adult Film Database
* Clara Morgane a l'European Girls Adult Film Database
# Luigi Bianchi

Luigi Bianchi (Parma, 18 de gener de 1856 - Pisa, 6 de juny de 1928) fou un matemàtic italià.
Va estudiar a la Universitat de Pisa i fou director de la Scuola Normale Superiore de Pisa (1896).
Va treballar en teoria de nombres i en geometria de superfícies, i va estudiar el problema de Plateau. L'any 1902, Bianchi va descriure el que avui es coneix com les identitats de Bianchi de la geometria riemanniana.
Bianchi va realitzar també la classificació dels espais homogenis en tres dimensions. Aquesta classificació és anomenada en honor seu com la classificació de Bianchi.
Les seves obres bàsiques són Lezioni di geometria differenziale (1826) i Lezione sulla teoria dei numeri algebrici (1923).

## Referències

* ↑ Scorza, 1930, p. 21-22.
* ↑ Ben-Menahem, 2009, p. 2967-2968.

## Bibliografia

* Ben-Menahem, Ari. Historical Encyclopedia of Natural and Mathematical Sciences, Volum 2 (en anglès). Springer, 2009. ISBN 978-3-540-68831-0.
* Fubini, Guido «Luigi Bianchi E La Sua Opera Scientifica» (en italià). Annali di Matematica Pura ed Applicata, Vol. 6, Num. 1, 1929, pàg. 45-84. DOI: 10.1007/BF02410078. ISSN: 0373-3114.
* Hilton, Harold «Luigi Bianchi» (en anglès). Journal of the London Mathematical Society, Vol. 4, Num. 1, 1929, pàg. 79-80. DOI: 10.1112/jlms/s1-4.1.79. ISSN: 1469-7750.
* Scorza, Gaetano «In memoria di Luigi Bianchi» (en italià). Annali della Scuola Normale di Pisa. Classe di Scienze, Vol. 16, Num. 2, 1930, pàg. 3-27. ISSN: 2036-2145.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Luigi Bianchi» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Carruccio, Ettor. «Bianchi, Luigi». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 16 juny 2018]. (anglès)
# Zersenay Tadese

Zersenay Tadese (tigrinya: ዘርኢሰናይ ታደሰ) (Adi Bana, 8 de febrer de 1982) és un atleta eritreu especialista en competicions de fons. Actualment posseeix el rècord mundial de la mitja marató. El seu tercer lloc en els 10.000 metres als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004, a Atenes, en feu el primer medallista olímpic de la història d'Eritrea, i la seva victòria als 20 km en el campionat mundial de llarga distància en carretera del 2006 en feu el primer atleta eritreu en ser campió mundial. Tadese no fa mai l'esprint final per guanyar una cursa, sinó que segueix una estratègia de combinar cursa eficient i velocitat.
Tadese fou la primera persona d'Eritrea a guanyar una medalla olímpica, bronze a Atenes 2004, tot just per darrere dels etíops Kenenisa Bekele i Sileshi Sihine. El 21 de juliol de 2007 guanyà la medalla d'or als 10.000 metres dels Jocs Panafricans d'Alger.
Al Campionat del Món d'atletisme fou sisè al Campionat de 2005 i quart al de 2007, sempre a la prova de deu mil metres. Al campionat del Món del 2009 a Berlín assolí la medalla d'argent.
Altres triomfs destacats són :
* 2005: Great North Run de Newcastle.
* 2006: Plata al Campionat del Món d'atletisme de camp a través per equips (Fukuoka).
* 2006: Mitja Marató de Rotterdam.
* 2006: Or al Campionat del Món d'atletisme en ruta (Debrecen).
* 2006: Segon a la Sant Silvestre Vallecana amb el mateix temps que el vencedor Eliud Kipchoge (rècord del món en ruta).
* 2007: Or al Campionat del Món d'atletisme de camp a través (Mombasa).
* 2007: Dam tot Damloop.
* 2007: Or al Campionat del Món d'atletisme en ruta (Udine).
* 2008: Or al Campionat del Món de Mitja Marató (Rio de Janeiro).

## Referències

* ↑ Powell, David (2009-10-11). Tadese, a man for all surfaces - World Half Marathon, Birmingham. IAAF. Consultat:11/10/2009. Arxivat 2012-10-23 a Wayback Machine.
* ↑ Minshull, Phil (2006-10-09). Tadesse not yet a marathon man - Debrecen 2006. IAAF. Consultat: 16/10/2009. Arxivat 2012-10-23 a Wayback Machine.
* ↑ «http://sports.yahoo.com/olympics/athens2004/track_field/results?medals». [Consulta: 23 octubre 2007].
* ↑ In Algiers, another landmark for Tadese Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine. - Shabait.com
* ↑ Kiplagat powers to world triumph. BBC Sport (2009-03-28). Recuperat el 2009-03-30.
* ↑ Kipchoge breaks 27 minute barrier in Madrid - IAAF
* ↑ «Tadesse takes title as Bekele loses stomach for cross country fight». , 24-03-2007 [Consulta: 23 octubre 2007].

## Enllaços externs

* (anglès) Perfil a la IAAF
# Na Guardis

Na Guardis és un illot del litoral mallorquí situat entre les plages del Dolç i del Carbó, molt pròxim a la Colònia de Sant Jordi, la qual és l'emplaçament d'un important jaciment arqueològic d'època fenícia.
El jaciment situat a l'illot de na Guardis, molt a prop de la costa sud mallorquina, a l'alçada de la Colònia de Sant Jordi (Ses Salines), ha estat excavat i identificat com una factoria comercial dels púnics d'Eivissa.
En principi només es va usar el lloc com a punt de suport de les transaccions comercials; per això s'hi registra una freqüentació sense estructures estables des del segle vi aC. Més endavant es van construir els edificis documentats en l'excavació. Aquests s'agrupen bàsicament en dues àrees, per un costat el grup d'edificis del cim de l'illot —a uns 9 metres sobre el nivell del mar— i per l'altre el conjunt del SE, bàsicament un centre metal·lúrgic dedicat a la forja del ferro i part del recinte defensiu. Del primer conjunt en destaquem l'habitació 2, al punt més alt de na Guardis, de planta rectangular i corresponent a un segon moment de la factoria. L'habitació 1, situada també al punt més alt de l'illot, va ser la primera edificació de tota la factoria però sembla que va ser substituïda per la 2. Aquesta darrera, ocupada durant el segle iii i II aC, s'ha interpretat com un lloc d'ús mixt, de magatzem i d'habitació per aixoplugar els comerciants que, estacionalment, devien ocupar l'illot, ja que la vaixella recuperada —àmfores i vaixella d'ús quotidià— i la presència de dues llars, així ho indicarien.
En segon lloc, encara al cim de na Guardis, destaquem és el sector B1, que compren els recintes I i II. Aquests edificis es troben adossats al mur defensiu (1), molt proper a la costa est i al punt de desembarcament d'aquest indret. Es tracta de dues habitacions —tres amb el contigu sector A— construïdes a tocar del mur defensiu i segurament usades pels comerciants de la factoria com habitacions. En un principi —segle IV aC— aquestes habitacions devien ser simples porxades de materials peribles però en un moment indeterminat del segle iii aC, segurament a la segona meitat, es varen bastir els edificis que l'excavació va desenterrar i que foren ocupats fins al moment de l'abandó de la factoria a finals del segle ii aC.

## Referències

* 1 2 «Na Guardis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Na Moltona

## Bibliografia

* GUERRERO AYUSO, V. M. (1984), Asentamiento púnico de Na Guardis, Excavaciones Arqueológicas en España 133, Madrid. Id. (1988), La metalurgia del hierro en la factoría púnica de Na Guardis (Mallorca), Revista de Arqueología 86, pp. 44-53.
* GUERRERO AYUSO, V. M. (1985), El fondeadero norte de Na Guardis: su contribución al conocimiento de la colonización púnica en Mallorca, VI Congreso Internacional de Arqueología Submarina, (Cartagena, 1982), pp. 225-264.
* GUERRERO AYUSO, V. M. (1997), Colonización púnica de Mallorca. La documentación arqueológica y el contexto histórico, El Tall del temps maior 2, Palma.
# Francis Place

Francis Place (3 de novembre de 1771 - 1 de gener de 1854) va ser un activista social i reformista anglès. Va ser un radical durant el segle xix, que va fer amistat i va acompanyar a diverses figures importants de l'època, com ara Joseph Hume, Francis Burdett, i Jeremy Bentham. També va col·laborar en encoratjar la fama de John Stuart Mill. Va publicar el seu sorprenent i controvertit llibre, Illustrations and Proofs of the Principles of Population, en 1822; aquesta és l'única obra publicada
En 1794, Place es va unir a la London Corresponding Society, un club reformista. Després de deu anys de retir (1797-1807), durant els quals va estudiar qüestions socials i econòmiques, va tornar a la política. Va treballar amb èxit a rebutjar el 1824 una llei britànica que prohibia els sindicats entre els treballadors, la qual cosa desembocaria en la unió dels obrers, encara que aviat es van introduir noves restriccions.

## Referències

* Francis Place a l'Enciclopèdia Britànica
* Biografia de Francis Place
# Convergència Socialista del País Valencià

Convergència Socialista del País Valencià (CSPV) fou un grup polític constituït a València l'octubre de 1975 de la confluència dels grups Socialistes Valencians Independents, Reconstrucció Socialista del País Valencià, Agrupament Socialista Valencià o el grup El Micalet, tots ells amb militants procedents del PSV i seguint un procés similar al que va fer Convergència Socialista de Catalunya. Intentà aplegar durant la transició el nacionalisme socialista valencià, però no aconseguiren aproximar als membres del PSPV. El 1976 arribà a tenir 400 afiliats. En l'Assemblea d'Almàssera de 6 de juny de 1976 convergirà amb els antics membres del GARS per a refundar el PSPV.
# Oriònids

Els oriònids són una pluja de meteors associada amb el cometa de Halley. Reben aquest nom per presentar el radiant a la constel·lació d'Orió. La pluja té una durada d'una setmana i té lloc a finals d'octubre. Puntualment els meteors presenten taxes horàries zenitals d'entre 50 i 70 meteors per hora.
Segons algunes fonts, els oriònids es consideren una de les pluges més boniques, amb meteors coneguts per la seva brillantor i velocitat (66 km/s). Els meteors poden deixar estel·les brillants que poden arribar a durar uns minuts. Els meteors també poden arribar a convertir-se en boles de foc. La pluja és observable tant des de l'hemisferi nord com el sud, normalment en les hores següents a la mitjanit.

## Referències

* ↑ «Orionids Meteor Shower Lights Up the Sky». PHYS.ORG.
* 1 2 «In Depth | Orionids – Solar System Exploration: NASA Science». Solar System Exploration: NASA Science.

## Vegeu també

* Llista de pluges de meteors
# Palau Balañà

El Palau Balañà era un cinema multisala de Barcelona que va funcionar entre 1965 i 2020. Fou promogut per l'empresari Pere Balañà i Espinós, que va morir mesos abans de veure'l finalitzat.

## Història i descripció

Dissenyat com els altres cinemes del Grup Balañà per Antoni Bonamusa (tot i que el projecte fou signat per l'arquitecte Pere Ricart i Biot), tenia una gran capacitat (1.600 localitats) i la seva façana, que es resol sobre la base de mòduls geomètrics decoratius, destaca especialment a la nit gràcies a la il·luminació. Anunciat com el «el coliseo cinematográfico más moderno de Europa», es va inaugurar l'11 de desembre del 1965 amb la pel·lícula Lord Jim de Richard Brooks, projectada conjuntament amb el Novedades.
Després de les reformes dutes a terme l'any 2002 per MMASS Arquitectes, va reobrir com a multicinema de set sales (de 145 a 286 seients), que comptaven amb nous equipaments com tecnologia digital 3D. Finalment, va tancar les portes el 28 de febrer del 2020, després de gairebé 55 anys de funcionament.

## Referències

* ↑ «Pere Balañà i Espinós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 de Vicente, Eduardo «Réquiem por el Palacio Balañà, el cine más grande de Barcelona». El Periódico de Catalunya, 01-03-2020.
* 1 2 Monsó Cabús, 1995.

## Bibliografia

* Montsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Proa, 1995, p. 213-214. ISBN 9788482560632.
# Luis Sánchez Agesta

Luis Sánchez Agesta (Granada, Andalusia, 24 de juny de 1914 - Madrid, 3 d'abril de 1997) fou un polític, jurista i historiador espanyol.

## Biografia

Nascut a Granada l'any 1914 es llicencià en Dret a la Universitat de Granada, de la qual fou professor amb tan sols vint anys. Doctorat a la Universitat Complutense de Madrid, en acabar la Guerra Civil espanyola va aconseguir la càtedra de dret polític la Universitat d'Oviedo, per aconseguir posteriorment la de la seva ciutat natal, esdevenint-ne el rector l'any 1951.
El 1961 es trasllada a Madrid com a catedràtic de dret polític, i el 1968 és nomenat president de la comissió promotora de la Universitat Autònoma de Madrid, accedint el 1972 al rectorat d'aquesta. L'activitat docent la realitzà així mateix a l'estranger, sent nomenat en diverses ocasions professor visitants d'universitats de Nova York i Buenos Aires
La seva activitat política se centrà a Madrid, esdevenint conseller d'aquest ajuntament, així com per la seva pertinença al Consell Privat del comte de Barcelona Joan de Borbó. Posteriorment va esdevenir procurador a les Corts i membre del Consell d'Estat el 1977, any en el qual aconsegueix la càtedra de Dret Constitucional i és designat senador a les Corts Constituents pel rei Joan Carles I.
El 1988 fou guardonat, juntament amb Luis Díez del Corral, amb el Premi Príncep d'Astúries de Ciències Socials per la seva dedicació a la investigació i ensenyament universitari del Dret Polític i Constitucional, i per la seva àmplia obra científica reflectida en nombroses publicacions, entre les quals destaquen les seves aportacions a l'estudi analític de la Constitució Espanyola de 1978.

## Obres seleccionades

* El pensamiento político del despotismo ilustrado, 1953
* Historia del constitucionalismo español, 1955
* El concepto de Estado en el pensamiento español del s. XVI, 1959
* Sistema político de la Constitución española de 1978, 1980
* La Constitución de 1876 y el Estado de la Restauración, 1985

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries de Ciències Socials 1988
* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Francisco Iriondo Orozco

Francisco Iriondo Orozco (Eibar, 4 d'octubre de 1911 - Sant Sebastià, 14 de gener de 1983) fou un futbolista basc de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

S'inicià en la pràctica del futbol al Cultural Durango, d'on passà a l'Arenas de Getxo a inicis de 1932. En una temporada i mitja en aquest club disputà 18 partits a primera divisió en els quals marcà 17 gols. Aquesta fama de bon golejador el van portar l'any 1933 a fitxar pel RCD Espanyol, on jugà dues temporades en les quals marcà 33 gols en 37 partits a Primera. La temporada 1935-1936 marxà al FC Sète francès que pagà 10.000 francs pel seu traspàs. El 1936 retornà a la península, però el començament de la Guerra Civil aturà la seva carrera. El 1939 fitxà pel Deportivo Alavés, la següent temporada pel Llevant UE, acabant la seva carrera als clubs Arenas de Getxo i FC Sète, on ja havia jugat.

## Referències

* ↑ «IRIONDO». Mundo Deportivo, 30-07-1933.
* ↑ «Francisco Iriondo Orozco». Foro Asociación para la Recopilación de Estadísticas del Fútbol Español. Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 31 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Convergència Socialista de Catalunya

Convergència Socialista de Catalunya (CSC) fou una organització política creada el 1974 per l'ala esquerra del Moviment Socialista de Catalunya, encapçalada per Joan Reventós i Carner, el Moviment per l'Autogestió i el Socialisme, Reconstrucció Socialista de Catalunya i antics militants provinents de Forces Socialistes Federals, del Front Obrer de Catalunya i d'altres grups i persones independents de l'Assemblea de Catalunya. Entre els seus militants hi va haver Enric Truñó i Lagares.
Va formar part de l'Assemblea de Catalunya, del Consell de Forces Polítiques de Catalunya i de la Federació de Partits Socialistes. Participà amb la Convergència Socialista del País Valencià i el Partit Socialista de les Illes en la Coordinadora Socialista dels Països Catalans, però els seus esforços exteriors se centraren en la Federación de Partidos Socialistas, que els vinculava a partits similars del País Basc i d'Espanya.
Va ser un partit d'ideari socialista marxista, nacionalista, democràtic i autogestionari, esdevingué l'eix del procés d'unió de tots els socialistes de Catalunya. Assolí parcialment aquest objectiu després del conegut com a "Míting de la Llibertat", al Palau Blaugrana de Barcelona, el 22 de juny de 1976. L'1 de novembre següent contribuí a la creació del Partit Socialista de Catalunya-Congrés.

## Referències

* ↑ claror.cat, Currículum vitae d'Enric Truñó Arxivat 2011-05-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Contingut sobre el CSC amb llicència GFDL
# Ortzaize

Ortzaize (en francès i oficialment Ossès), és una comuna de la Baixa Navarra (Nafarroa Behera), un dels set territoris que formen el País Basc, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Makea al nord, Irisarri a l'est, Arrosa i Bidarrai a l'oest, Jatsu al sud-est, i Azkarate i Izpura al sud.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 347 | 2 021 | 2 152 | 2 302 | 2 064 | 2 309 | 2 182 | 2 135 | 2 169 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 018 | 2 004 | 1 923 | 1 867 | 1 785 | 1 819 | 1 784 | 1 804 | 1 846 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 814 | 1 960 | 2 089 | 1 914 | 1 130 | 1 155 | 1 098 | 1 045 | 953 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 989 | 845 | 731 | 678 | 692 | 694 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les dades anteriors a 1995 són desconegudes. |||
| 1995 | Martin Elgue |
| 2001 | Martin Elgue |
# Passatemps (Mallorca)

Passatemps és una petita comarca del municipi de Santa Maria del Camí (Mallorca) que inclou tot el coster nord-oest del Puig de Son Seguí fins a la carretera de Sencelles. Inclou les possessions de: Can Moranta, Son Collet, Can Verderol, Son Borràs, Son Crespí i Son Seguí. La comarca està unida al nucli urbà de Santa Maria del Camí a través del Camí de Passatemps.
Documentada des del segle xv, ha servit per qualificar persones i indrets: Joan de Passatemps, Son Crespí de Passatemps… L'escriptor mallorquí Joan Rosselló i Crespí 1854-1935), descendent per línia materna dels Crespí de Passatemps, utilitzà el pseudònim Joan de Passatemps en les seves col·laboracions a la revista La Roqueta.

## Primeres citacions

El 1476 Pere Joan Albertí arrendà una alqueria anomenada Passatemps o Torre d'en Borràs a Bernat Anglès. Aquesta alqueria era l'actual Son Seguí. El 1527 Jaume Gelabert i Miquel Mas venen a Miquel Crespí un rafal anomenat Passatemps. Es tracta de l'actual Son Crespí. El 1541 Antoni Borràs, d'Alaró, compra una possessió anomenada Passatemps (Son Borràs actual).

## Referències

* ↑ Capó Juan, 1980.
* ↑ Rosselló de Son Forteza, Joan. edició a cura de Damià Ferrà-Ponç. Obres completes. Palma: Impremta Politècnica, 1992, p. 403. ISBN 978-8475352329.
* ↑ Capó Juan, 1980, p. 153-154.
* ↑ Capó Juan, 1980, p. 199-200.

## Bibliografia

* Capó Juan, Josep. La vila de Santa Maria del Camí. De la prehistòria al segle xvi. Palma: Gràfiques Miramar, 1980, p. 199-200.
Viccionari
# Chicken wants to fly

Chicken wants to fly (xinès simplificat: 小鸡想飞, pinyin: Xiǎo jī xiǎng fēi) és un curtmetratge d'animació xinés del 2007, animat segons l'estil tradicional del cinema d'animació xinés. S'inspira en l'obra de Te Wei Xiao kedou zhao mama. Va ser dirigida per Zeng Yigang, i el seu productor és Zheng Liguo, de l'Institut d'Animació de Jilin.
Al curtmetratge, es conta la història d'un pollastret que vol volar per a trobar la seua identitat. El 2008 va guanyar el Golden Monkey Award d'animació, i el 2010 en rebé un altre a la cimera nacional d'animació i jocs d'alta tecnologia de Beijing, entre d'altres.

## Referències

* 1 2 «第四届中国国际动漫节“美猴奖”获奖作品全名单公布», 09-05-2008. Arxivat de l'original el 2021-11-27. [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ Giesen, Rolf; Khan, Anna. Acting and Character Animation: The Art of Animated Films, Acting and Visualizing (en anglès). CRC Press, 2017-07-28. ISBN 978-1-351-65107-3.
* 1 2 3 Giesen, Rolf. Chinese Animation: A History and Filmography, 1922-2012 (en anglès). McFarland, 2014-12-19. ISBN 978-1-4766-1552-3.
* ↑ «CGI Ink-Painting Animation in Contemporary China, 1989-2019». ACAS Hong Kong University of Science and Technology, 24-07-2020. [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ «第二届全国高科技动漫游戏峰会落幕吉林动画学院斩获七项大奖 - 微吉动 - 吉林动画学院招生办». [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ 冯越峰主编; 李琳琳; 崔强副主编. 动漫概论 (en xinès). Beijing Book Co. Inc., 2013-06-01. ISBN 978-7-115-29064-9.
# Luis Tejada

Luis Tejada (Ciutat de Panamà, 28 de març de 1982 - Omar Torrijos, 28 de gener de 2024) fou un futbolista panameny de la dècada de 2010. Fou 104 cops internacional amb la selecció de Panamà amb la qual participà en el Mundial de 2018.

## Referències

* ↑ «Fallece Luis 'Matador' Tejada, 'pichichi' histórico de Panamá, a los 41 años» (en castellà), 28-01-2024. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «2018 FIFA World Cup: List of players» (PDF) p. 20. FIFA, 11-07-2018. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2019. [Consulta: 24 maig 2019].
* ↑ Luis Carlos Tejada Hansell - Goals in International Matches - RSSSF
* ↑ Luis Tejada Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Luis Carlos Tejada Hansell - Goals in International Matches
* ↑ Luis Tejada a National-Football-Teams.com (anglès)
# Yengisogat

Yengisogat (音苏盖提), també coneguda com a muntanyes Wesm, és una serralada secundària del Karakoram. Administrativament es troba al Xinjiang, a la Xina. Es troba al nord de la Baltoro Muztagh, serralada que acull diversos vuit mils del Karakoram. El cim més alt de la serralada és el Huang Guan Shan o Crown Peak, de 7.295 msnm.

## Referències

* ↑ Jill Neate, High Asia, The Mountaineers, 1989
* ↑ Jerzy Wala, Orographical Sketch Map of the Karakoram, Swiss Foundation for Alpine Research, 1990.
# Montville

«Montville» té aquests significats:
* Montville (Connecticut), població dels Estats Units a l'estat de Connecticut (EUA).
* Montville (Maine), població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA).
* Montville (Sena Marítim), municipi francès al departament del Sena Marítim (França).