OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elements de criticitat tecnològica

Moltes aplicacions tècniques avançades, com la producció d'energia neta, les comunicacions o la informàtica, utilitzen noves tecnologies que utilitzen nombrosos elements químics. Com a resultat, avui estem utilitzant una proporció molt major de metalls de la taula periòdica que en el passat. Per a alguns d'aquests elements químics (que en aquest context es denominen Elements de criticitat tecnològica, o TCE en les seves sigles angleses), s'ha produït una sorprenent acceleració de l'ús. El concepte de TCE està relacionat amb el grau en què un element es considera crític. La criticitat està relacionada amb l'escassetat, que, al seu torn, està relacionada amb desequilibris entre oferta i demanda. Diversos intents d'avaluació d'aquesta criticitat han tingut lloc en els últims anys. En la majoria dels casos, aquestes avaluacions utilitzen una matriu de dos paràmetres amb definicions lleugerament diferents, però que en general inclouen el risc de subministrament i la vulnerabilitat a la restricció d'aquest subministrament. El conjunt d'elements generalment considerats com TCE varia segons la font, però solen incloure: les terres rares, els elements del grup del platí (platí, pal·ladi, rodi, iridi, osmi i ruteni), el beril·li, el cobalt, el gal·li, el germani, l'indi, el liti, el niobi, el tàntal, el tel·luri, l'antimoni i el tungstè.
Altres termes similars utilitzats en la literatura són: Elements crítics, Materials crítics, Matèries primeres crítiques, Elements de criticitat energètica i Elements de seguretat.
L'acció europea COST TD1407 ha creat una xarxa de científics que treballen i s'interessen en els TCE, sigui des d'una perspectiva ambiental o possibles amenaces per a la salut humana.

## Referències

* ↑ Eggert, R.G. «Minerals go critical». Nat. Chem., 3, 2011, pàg. 688-691. DOI: 10.1038/nchem.1116.
* 1 2 APS (American Physical Society) and MRS (The Materials Research Society). Energy Critical Elements: Securing Materials for Emerging Technologies. Washington DC:: APS, 2011. Arxivat 2020-02-08 a Wayback Machine.
* 1 2 European Commission. Critical Raw Materials for the EU. Report of the Ad-hoc Working Group on Defining Critical Raw Materials, 2010.
* ↑ Resnick Institute. Critical Materials for Sustainable Energy Applications. Pasadena, CA: Resnick Institute for Sustainable Energy Science, 2011 [Consulta: 6 març 2019]. Arxivat 2018-01-14 a Wayback Machine.
* 1 2 U.S. Department of Energy.. Critical Materials Strategy.. Washington, DC: U.S. Department of Energy.
* ↑ Gunn, G. Critical Metals Handbook. Wiley, 2014.
* ↑ European Commission. Report on Critical Raw Materials for the EU. Report of the Ad-hoc Working Group on Defining Critical Raw Materials. European Commission, 2014.
* ↑ Parthemore, C. Elements of Security. Mitigating the Risks of U.S. Dependence on Critical Minerals. Center for New America Security, 2011.
* ↑ Cobelo-García, A.; Filella, M.; et al. «COST action TD1407: network on technology-critical elements (NOTICE)—from environmental processes to human health threats». Environ. Sci. Pollut. Res., 22, 2015, pàg. 15188–15194. DOI: 10.1007/s11356-015-5221-0.
# Eddy Serri

Eddy Serri (Faenza, Emília-Romanya, 23 de novembre de 1974) fou un ciclista italià, professional des del 2000 fins al 2009. Del seu palmarès destaca el Giro de la Romanya de 2007.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor d'una etapa al Girobio
* 1999
** 1r a la Targa Crocifisso
* 2003
** Vencedor d'una etapa a la Ster Elektrotoer
* 2007
** 1r al Giro de la Romanya
* 2008
** 1r al Giro del Mendrisiotto

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2001. 134è de la classificació general
* 2002. 140è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2002. 95è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Qu (dígraf)

El dígraf <qu> en català s'usa per representar el so de la consonant oclusiva velar sorda [k], quan va seguida de e i i per exemple Miquel i química.

## Vegeu també

* Q
Viccionari
# Ecsenius tigris

Ecsenius tigris és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de la Mar del Corall.

## Referències

* 1 2 3 «Ecsenius tigris» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Chapman, W. M. & Schultz, L. P., 1952. Review of the fishes of the blennioid genus Ecsenius, with descriptions of five new species. Proceedings of the United States National Museum v. 102 (3310): 507-528.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* McKinney, J.F. i V.G. Springer, 1976. Four new species of the fish genus Ecsenius with notes on other species of the genus (Blenniidae: Salariini). Smithson. Contrib. Zool. 236:1-27.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V. G., 1971. Revision of the fish genus Ecsenius (Blenniidae, Blenniinae, Salariini). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 72: 1-74.
* Springer, V. G., 1972: Additions to revisions of the blenniid fish genera Ecsenius and Entomacrodus, with descriptions of three new species of Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 134: 1-13.
* Springer, V. G., 1988. The Indo-Pacific blenniid fish genus Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 465: i-iv + 1-134, col. Pls. 1-14.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Eadric Streona

Eadric (o Edric) Streona (mort el 1017) fou un noble o ealdorman dels anglosaxons de Mèrcia. Històricament és considerat el traïdor més gran de la història dels anglosaxons.

## Orígens

La família d'Eadric tenia terres en Shropshire i Herefordshire. Segons una crònica de Worcester, Eadric tenia no menys de sis germans, tots ells fills del mateix pare, Æthelric, un noble que sovint participava en les reunions de la cort reial des del 980.
El mateix Eadric apareix en les llistes de participants en les corts, junt amb el seu pare, a partir del 1002 i fou anomenat ealdorman de Mèrcia el 1007. Aquell any es va casar amb Eadgyth, filla del rei Etelred l'Indecís.

## Traïció

A Eadric Streona se li atribueix una reputació de conspirador, traïdor i assassí, malgrat haver format part de la cort de tres diferents reis (Etelred l'Indecís, Edmund II Ironside i Canut II de Dinamarca).
Primerament, durant els enfrontaments entre els anglesos i els danesos pel control d'Anglaterra, va fer servir tota la seva influència política per dissuadir el rei Etelred d'atacar l'invasor. Eadric era el contacte entre el rei i els danesos i l'encarregat del pagament dels tributs o danegeld. També va estar al capdavant de les fallides negociacions per rescatar Sant Alfegi, segrestat pels danesos i que seria finalment assassinat. Quan Thorkell l'alt va abandonar els seus per passar al servei d'Etelred, també ho va fer mitjan Eadric.
Més tard, ja amb Edmund II al tron dels anglosaxons, Eadric va desertar per unir-se a Canut II, rei dels danesos, tan bon punt aquest va iniciar la seva invasió d'Anglaterra, ja que les seves relacions amb el nou rei (fill de l'anterior) no eren gens bones. Edmund era molt bel·licós i volia lluitar contra els danesos, mentre Eadric era partidari del pagament dels tributs (probablement, perquè en treia profit a l'hora del pagament).
Eadric tornaria més tard al servei d'Edmund, però només per trair-lo durant la batalla d'Assandun, on Edmund fou totalment derrotat. Es diu que fins i tot Eadric va assassinar un soldat que tenia força semblança amb el rei anglosaxó i li va tallar el cap, tot i estar en teoria al mateix bàndol.

## Mort

Amb Canut II de Dinamarca al tron, Eadric fou confirmat com Earldoman de Mèrcia, però durant les festes de nadal del 1017, Canut el va fer executar (aparentment el botxí fou Eirik Håkonsson. Tot va començar en un joc d'escacs, quan Eadric es va negar a canviar les regles del joc per permetre guanyar el rei. Durant la següent picabaralla, Eadric li va recriminar a Canut que no li agraís haver assassinat Edmund II Ironside - un acte que Canut desconeixia - però en resposta, Canut va ordenar que l'executessin allí mateix. El seu cap fou exhibit al London Bridge i el seu cos fou llançat al riu Tàmesi.

## Llegat

L'any 2005 fou escollit com el pitjor Britànic del segle xi per la revista BBC History (magazine)

## Referències

* ↑ «UK | 'Worst' historical Britons list». BBC News, 27-12-2005. [Consulta: 21 juny 2010].

## Vegeu també

* Crònica anglosaxona

## Enllaços externs

* Stretton-en-le-Field, Rootsweb
* The Foundations of England: 1066-1154, John Henry Ramsay, from Google Books
# Eduardo Martínez Vázquez

Eduardo Martínez Vázquez (Fresnedilla, Àvila, 9 de maig de 1886 - Madrid, 10 de desembre de 1971) va ser un pintor especialitzat en paisatges.

## Biografia i obra

Passà la seva infantesa a Mirandilla (Badajoz) i Paracuellos del Jarama (Madrid). El seu pare decidí que realitzés estudis artístics a Madrid.
Als quinze anys ingressà l'Escola de Belles Arts de San Fernando de Madrid, on va ser deixeble de Muñoz Degrain i company d'estudis de Solana, Zuloaga, Vázquez Díaz, Fernando Álvarez de Sotomayor i Eugenio Hermoso.
El 1915 obtingué la segona medalla en l'Exposició Nacional de Belles Arts amb un quadre titulat La plaza del Feudo i el 1924 la primera amb la seva obra Las nieves del Cirbunal.
A partir de 1915 començà la seva activitat docent com a professor auxiliar de paisatge en l'Escola d'Arts de San Fernando de Madrid. El 1942 obtingué per oposició la càtedra de paisatge.
Es va mantenir actiu fins 1955.
Va ser membre de l'Academia de Bellas Artes de Santa Isabel de Hungría de Sevilla, Bellas Artes de Segovia i San Fernando de Madrid.
Se'l va conèixer com "El pintor de Gredos".
El seu fill Rafael Martínez Díaz (1915-1991) va ser també un pintor reconegut.

## Referències

* ↑ «Un paisajista olvidado. Eduardo Martínez Vázquez (1886-1971)». Diario ABC de Madrid, 07-08-1983. [Consulta: 6 octubre 2009].
* ↑ «El Municipal de Madrid revisa los paisajes de Martínez Vázquez». Diario El País, 01-05-1996. [Consulta: 6 octubre 2009].
# Eduardo María Schilling Monfort

Eduardo María Schilling Monfort (Waldshut, 1852 - Barcelona, 13 de novembre de 1925) fou un futbolista alemany de la dècada de 1890.
Era un alemany de família jueva conversa al catolicisme, que s'establí a Barcelona, on fundà una famosa armeria. Ja veterà, va jugar el primer partit de la història del FC Barcelona.

## Referències

* 1 2 «El primer partido del FC Barcelona». CIHEFE, Cuadernos de Fútbol, número 48, ISSN 1989-6379, 01-11-2013. Arxivat de l'original el 2017-09-12. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# El brindis

* Per a altres significats, vegeu «El brindis (pel·lícula de 2007)».
El brindis (originalment en francès, Le Discours) és una pel·lícula francesa del 2020 dirigida per Laurent Tirard. És una adaptació de la novel·la homònima de Fabrice Caro publicada el 2018. S'ha subtitulat al català.
Va formar part de les seleccions oficials del Festival de Canes de 2020 i al Festival de l'Alpe d'Huez de 2021.

## Repartiment

* Benjamin Lavernhe: Adrien
* Sara Giraudeau: Sonia
* Kyan Khojandi: Ludo
* Julia Piaton: Sophie
* François Morel: el pare de l'Adrien
* Guilaine Londez: la mare de l'Adrien
* Sébastien Chassagne: Sébastien
* Adeline d'Hermy: Solène
* Sébastien Pouderoux: Romain
* Sarah Suco: Karine
* Marilou Aussilloux: Isabelle
* Christophe Montenez: el xicot de la Solène
* Laurent Bateau: el metge
* Jean-Michel Lahmi: el professor de tecnologia
* Niels Tolila: Justin
* Fabienne Galula: la mare d'en Justin

## Referències

* ↑ «El brindis». FilminCAT. [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ «Le discours». Goita què fan ara. [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ lemonde.fr, 3 juin 2020
* ↑ «Longs-Métrages Labellisés 2021 - Sélection Officielle». festival-alpedhuez.com. Arxivat de l'original el 2021-08-05. [Consulta: 20 juny 2021].
# Donzaleigh Abernathy

Donzaleigh Abernathy (Montgomery (Alabama), 5 d'agost del 1957) és una actriu, productora, directora i guionista estatunidenca.

## Filmografia

* Murder in Mississippi (TV) (1990) - Sue Brown.
* Ghost Dad (1990) - Infermera E.R.
* Grass Roots (TV) (1992) - Cora Mae Turner.
* Ned Blessing: The True Story of My Life (TV) (1993) - Effie Pettit.
* Night of the Running Man (1994) - Francine, El Pirata Informàtic.
* Out of Darkness (TV) (1994) - MHA.
* NYPD Blue (TV) (1994) - Mrs. Danton.
* Camp Nowhere (1994) - Dorothy Welton.
* Family Album (TV) (1994) - Lorrie.
* Dangerous Minds (TV) (1996) - Irene Timmons.
* Miss Evers' Boys (TV) (1997) - Infermera Betty.
* EZ Streets (TV) (1997) - Persona d'Ajuntament Wyler.
* The Burning Zone (TV) (1997) - Nora Dawson.
* Don King: Only in America (TV) (1997) - Henrietta King.
* The Pretender (TV) (1998) - Susan Healy.
* Chicago Hope (TV) (1998) - Porschia Tate.
* The Tempest (TV) (1998) - Mambo Ezeli.
* Stranger In My House (1999) - Infermera.
* Any Day Now (1998-2002) - Sara Jackson.
* 24 (2003) - Ajudant.
* Gods and Generals (2003) - Martha.
* Strong Medicine (TV) (2003) - Child Psychologist
* Leprechaun: Back 2 tha Hood (2003) - Esmerelda.
* The Closer (2005) - Mistress of Ceremonies.
* House, MD (TV) (2006) - Brady.
* Commander-in-Chief (TV) (2005-2006) - Periodista Patricia.
* Grilled (2006) - Karen.
* CSI:Crime Scene Investigation (TV) (2008) - Carolina Bell.
* Lincoln Heights (TV) (2008-2009) - Hazel Glass.

## Llibres

* Partners to History: Martin Luther King Jr., Ralph David Abernathy, and the Civil Rights Movement (Crown, 2003) ISBN 978-0-609-60914-9

## Referències

* ↑ Una Connexió Martin Luther King Jr.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Eberhard Köllner

Eberhard Köllner (Stassfurt, 29 de setembre de 1939) és un ex-militar alemany. És conegut principalment per haver estat seleccionat com a reserva de Sigmund Jähn al vol del Soyuz 31.
Posteriorment fou el Director de l'Acadèmia de les Forces Aèries de la República Democràtica Alemanya amb el rang d'Oberst (coronel). Després de la reunificació alemanya, va refusar ser transferit a la Bundeswehr. Actualment treballa a la indústria privada.

## Referències

* ↑ Hall, Rex; Shayler, David; Vis, Bert. Russia's cosmonauts: inside the Yuri Gagarin Training Center. Birkhäuser, 2005, p. 208. ISBN 978-0-387-21894-6 [Consulta: 22 març 2010].

## Enllaços externs

* Spacefacts biography of Eberhard Köllner
# Douce Namwezi N'Ibamba

Douce Namwezi N'Ibamba (Kivu del Sud, 11 de febrer de 1989) és una periodista multimèdia congolesa i fundadora de la iniciativa Uwezo Afrika que promou l'empoderament femení amb el periodisme.

## Biografia

Filla de pares infermers, va estudiar a l'escola jesuïta Alfajiri i després es llicencià en relacions internacionals per la Universitat Oficial de Bukavu.
Douce Namwezi N'Ibamba va començar a produir programes de ràdio als 16 anys quan es va unir a la Women Media Association (AFEM) de la República Democràtica del Congo. En aquell moment, el Congo estava en guerra i N'Ibamba va informar d'històries sobre antics nens soldats i de delictes massius de violació. Després de 10 anys amb l'AFEM, va ser ascendida a coordinadora.
El 2016, amb l'experiència prèvia i juntament amb els seus col·legues, N'Ibamba va fundar MAMA Radio, la primera emissora de ràdio temàtica i comunitària de la RDC, centrada en la igualtat de gènere. L'emissora funciona durant 16 hores al dia i té 2 milions d'oients.
El 2018 va deixar MAMA Radio per fundar la iniciativa Uwezo Afrika, una empresa sense ànim de lucre centrada en lluitar contra els tabús entorn de la menstruació posant a disposició dels estudiants i de les dones de la República Democràtica del Congo un lot d'educació i higiene sexual. Ho fa a través del periodisme, la formació laboral i l'emprenedoria social per assolir l'empoderament de les dones.
N'Ibamba ha rebut nombrosos premis pel seu treball, inclòs el Courageous Action Award (2016) del Centre for Non-violence and Peace Studies de la Universitat de Rhode Island i una menció, el 2012, de l'ONU Dones i del comitè organitzador del Congrés Mundial de l'Associació Global per a Dones Joves a Seül (Corea del Sud) pels seus esforços en noves estratègies per empoderar les dones. També ha estat reconeguda per la iniciativa African Great Lakes de la International Women's Media Foundation i ha format part de les 100 Jeunes Page d'Espoir. El 23 de novembre del 2020 N'Ibamba va figurar a la llista de les 100 dones més influents de l'any que publica la BBC.
El 2020 viu a Bukavu, a la República Democràtica del Congo, amb el seu marit i els seus dos fills.
Aquest any 2020 ha estat nominada al premi les 100 dones de la BBC.

## Referències

* 1 2 «Douce Namwezi N’Ibamba - IWMF». International Women's Media Festival. [Consulta: 6 desembre 2020].
* 1 2 3 «RDC : Douce Namwezi, la seule congolaise parmi les 100 femmes influentes du monde plébiscitées par BBC pour 2020. – Uwezo Afrika Initiative» (en francès). [Consulta: 8 desembre 2020].
* 1 2 «Douce Namwezi N'Ibamba» (en anglès). Journalism Festival. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Douce Namwezi N’ibamba» (en anglès). Press Start. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2021. [Consulta: 7 desembre 2020].
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 23-11-2020 [Consulta: 23 novembre 2020].
# Edwin Harris Colbert

Edwin Harris Colbert (Iowa, 28 de setembre de 1905 - Flagstaff, 15 de novembre de 2001) fou un distingit paleontòleg dels vertebrats estatunidenc, i un investigador i autor prolífic. Va rebre la seva Llicenciatura d'Arts de la Universitat de Nebraska i els seus màsters i PhD de la Universitat de Colúmbia.
Entre els càrrecs que tingué es pot comptar els de Curador de Paleontologia dels Vertebrats de l'American Museum of Natural History i el de Professor Emèrit de Paleontologia dels Vertebrats a la Universitat de Colúmbia. Era amic de Henry Fairfield Osborn, i una gran autoritat en els Dinosauria. Va descriure dotzenes de tàxons nous i va ser l'autor de grans revisions sistemàtiques, incloent-hi el descobriment i la descripció del petit dinosaure del Triàsic Coelophysis a Ghost Ranch, Nou Mèxic, i una revisió de la filogènia dels ceratòpsids. També descobrí el que més tard s'anomenaria i es classificaria com a Effigia okeeffeae.
El seu treball de camp a l'Antàrtida va contribuir a l'acceptació de la teoria de la deriva continental, mentre que la seva popularitat i els seus llibres de text sobre dinosaures, paleontologia i estratigrafia van servir d'introducció a la matèria per a una nova generació de científics i aficionats. Va rebre nombrosos premis i guardons per les seves fites en el camp de la ciència.

## Referències

* 1 2 3 O'Connor, Anahad, "E. H. Colbert, 96, Dies; Wrote Dinosaur Books", The New York Times, November 25, 2001.
* ↑ «Edwin H. and Margaret M. Colbert» (en anglès americà). Society of Vertebrate Paleontology. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ Brusatte, Stephen L. «Biographical Memoirs: Edwin Harris Colbert». National Academy of Sciences, 2023. [Consulta: January 26, 2024].

## Enllaços externs

* Foto
# El Pueblo (diari de València)

El Pueblo, diario republicano de Valencia va ser un periòdic espanyol editat en València entre 1894 i 1939. Fundat per l'escriptor Vicente Blasco Ibáñez, el periòdic es va convertir en l'òrgan oficial del blasquisme i acabaria consolidant-se com una de les publicacions més llegides de la capital valenciana. Va continuar editant-se fins al final de la Guerra Civil Espanyola.

## Història

Fundat en 1894 per Vicente Blasco Ibáñez, passaria a articular-se com a òrgan d'expressió del blasquisme. El seu primer número va sortir al carrer el 12 de novembre de 1894. Rodrigo Soriano y Barroeta-Aldamar, col·laborador de Blasco Ibáñez, va finançar la publicació.
Encara que va mantenir un tall molt polític en els seus primers anys (coincidint amb la gestió de Vicente Blasco Ibáñez), en 1906 va anar canviant el disseny i els continguts, amb més informació periodística i imatges i major atenció a l'actualitat social, encara que sense perdre les seves característiques republicanes essencials. Amb la dictadura de Primo de Rivera i la censura, haurà d'abandonar la major part del contingut polític per a passar a dedicar les seves pàgines a qüestions d'oci i entreteniment.
Va canviar de titular en 1929, quan l'adquireix Sigfrido Blasco-Ibáñez (fill de Vicente Blasco Ibáñez), qui es fa càrrec de la direcció en substitució de Fèlix Azzati i Descalci. Durant els anys de la Segona República el diari es va vincular amb el lerrouxisme i es va convertir en l'òrgan del Partit d'Unió Republicana Autonomista (PURA). Consolidat com un els diaris més llegits de València, en aquest període El Pueblo arribaria a aconseguir una difusió de 20.000 exemplars.
Continuaria editant-se fins a la seva desaparició en 1939, al final de la Guerra Civil. Les seves instal·lacions van ser confiscades per FET y de las JONS.

## Referències

* ↑ Perales, 2005, p. 61.
* ↑ Laguna Platero, 1999, p. 53.
* ↑ Smith, 1972, p. 14.
* 1 2 Checa Godoy, 1989, p. 307.
* ↑ Checa Godoy, 1989, p. 149, 307.
* ↑ de las Heras, 2000, p. 25.

## Bibliografia

* Checa Godoy, Antonio. Prensa y partidos políticos durante la II República. Universidad de Salamanca, 1989. ISBN 84-7481-521-5.
* de las Heras, José Antonio. La prensa del movimiento y su gestión publicitaria, 1936-1984. Universidad de Málaga, 2000.
* Laguna Platero, Antoni. El Pueblo. Historia de un diario republicano, 1894-1939. Diputación de Valencia, 1999.
* Perales, Germán. Católicos y liberales: El movimiento estudiantil en la Universidad de Valencia (1875-1939). Universidad de Valencia, 2005.
* Smith, Paul. Vicente Blasco Ibáñez. Una nueva introducción a su vida y obra. Santiago de Chile: Ed. Andrés Bello, 1972.

## Enllaços externs

* El Pueblo en la Biblioteca Valenciana Digital (BIVALDI)
* El Pueblo en la Biblioteca Virtual de Prensa Histórica
* El Pueblo a l'Hemeroteca Digital de la Biblioteca Nacional d'Espanya.