OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Pons Moll

Joan Pons Moll (Es Migjorn Gran, 1931) és un historiador i polític menorquí, diputat en la primera legislatura del Parlament de les Illes Balears i membre del Consell Insular de Menorca
Establert a Maó, ha treballat per a l'Instituto Nacional de Previsión a l'administració de la Residència Monte-Toro fins que es va jubilar. Durant la transició espanyola fou un dels fundadors del Partit Socialista de Menorca i ha participat en la vida cultural menorquina com a promotor del Cine Club de l'Ateneu de Maó. També fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983.
Darrerament ha fet investigacions sobre l'origen d'Es Migjorn Gran i a Fornells, la seva evolució demogràfica i les festes de Sant Cristòfol, sobre els quals ha publicat monografies i articles de revistes.

## Referències

* ↑ Pons Moll sitúa los orígenes de Fornells en el arrabal del Castell de Sant Antoni, Última Hora, 15 de gener de 2007
* ↑ Entrevista a bibliomao.es
# Joan Pons Pons

Joan Pons Pons, que firma com a Joan Pons (Ferreries, 25 de desembre de 1960), és un escriptor menorquí de novel·les (i narrativa) per a adults. Va estudiar filologia catalana. Com a escriptor de novel·la ha recollit premis i elogis, com amb la seva primera novel·la, Nàufrags que va merèixer el Premi Ateneu de Maó. L'obra Sorra a les sabates li va costar a l'autor deu anys d'escriptura i reescriptura, amb bona acollida per part del públic i la crítica. Posteriorment, amb Barba-rossa adopta el gènere històric i narra l'atac del pirata més famós del Mediterrani que pels voltants del 1500 va assetjar i vèncer la ciutat illenca de Maó.
L'any 2009 guanyà ex aequo el Premi Pollença de Narrativa amb L'illa d'Antígona.
L'any 2020 va rebre una de les Beques per a la creació literària de la Institució de les Lletres Catalanes pel projecte El gos de Camus.

## Obra

* 1991 No cregui el que diuen de mi
* 1993 Nàufrags
* 1999 El laberint de les girafes
* 2001 Homes sols
* 2005 Sorra a les sabates
* 2006 Barba-rossa
* 2009 La casa de gel
* 2010 Remant cal al sol
* 2016 L'illa dels arbres vençuts

## Premis

* Premi Ateneu de Maó per Nàufrags (Columna, 1993)
* Premi Joan Ramis i Ramis per Nàufrags (Columna, 1993)
* Premi Joaquim Ruyra de narrativa juvenil (2000) per Remant cap al sol
* Premi Enciclopèdia Catalana per Homes sols (Proa, 2001)
* Finalista del Premi Salambó (2005) per Sorra a les sabates
* Premi de Novel·la Ciutat d'Alzira (2009), per La casa de gel

## Referències

* ↑ Joan Pons a la pàgina de l'Institut Ramon Llull
* 1 2 3 4 5 6 Fitxa de Joan Pons Arxivat 2012-06-27 a Wayback Machine. a Bromera
* ↑ «Joan Pons i Pons y Tomeu Matamalas ganan los Premis Pollença de Narrativa». Diario de Mallorca, 20-10-2009 [Consulta: 6 juliol 2022].
* ↑ «Auditoria-Subvencions concedides per la Institució de les Lletres Catalanes en l'àmbit de les lletres (2019-2020)» (PDF) p. 65. Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «La Magrana». www.magrana.cat. Arxivat de l'original el 2016-11-22. [Consulta: 21 novembre 2016].
* 1 2 3 4 "El menorquí Joan Pons guanya el Premi de Novel·la Ciutat d'Alzira reivindicant la memòria històrica" Arxivat 2009-11-15 a Wayback Machine., 14 de novembre del 2009, Vilaweb
* 1 2 associats, Partal, Maresma i «Joan Pons: 'Reivindico el fer el ridícul, la literatura catalana vol ser massa correcta'». VilaWeb.cat.
* ↑ «Pons, Joan». Menorca es mou. [Consulta: 21 novembre 2016].
# José Antonio de Cervera Cardona

José Antonio de Cervera Cardona (Montilla (Còrdova), 1858 - Dénia, 1926) fou un polític valencià, president de la Diputació d'Alacant durant la restauració borbònica.
Nascut a Andalusia, els seus pares eren de Dénia, on va passar la seva infantesa. Es va llicenciar en dret a la Universitat de València i es va doctorar a la Universitat de Madrid. Després va tornar a Dénia, on va obrir un bufet d'advocats, fou secretari de l'ajuntament de 1878 a 1881 i de 1884 a 1886 i va exercir de representant de l'empresa britànica importadora de fruita "F. Kaibel & Compañía". També va col·laborar als diaris locals El Porvenir i El Eco de la Marina. Políticament arribà a ser el cap del Partit Conservador a Dénia, amb el que fou escollit diputat provincial pel districte Dénia-Callosa d'en Sarrià des de 1886. Fou president de la diputació d'Alacant tres cops: en 1899-1901, 1903-1905 i 1907-1909.

## Obres

* Origen de las reservas pontificias (1879)

## Referències

* ↑ José Antonio de Cervera Cardona al web de la Diputació d'Alacant
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.152. ISBN 9788495484802.
# Droninoïta

La droninoïta és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de la hidrotalcita. Va ser anomenada així per la seva localitat tipus: el meteorit de Dronino. Químicament és semblant a l'akaganeïta; presenta una estequimetria poc freqüent, fins i tot tractant-se d'un mineral del grup de la hidrotalcita.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la droninoïta pertany a «03.DA: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Cu, etc., sense Pb» juntament amb els següents minerals: melanotal·lita, atacamita, botallackita, clinoatacamita, hibbingita, kempita, paratacamita, belloïta, herbertsmithita, kapellasita, gillardita, haydeeïta, anatacamita, claringbul·lita, barlowita, simonkol·leïta, buttgenbachita, connel·lita, abhurita, ponomarevita, anthonyita, calumetita, khaidarkanita, bobkingita i avdoninita.

## Característiques

La droninoïta és un halur de fórmula química Ni₆Fe₃$^{2+}$(OH)$_{16}$Cl₂·4H₂O. Cristal·litza en el sistema trigonal.

## Formació i jaciments

S'ha descrit només a la seva localitat tipus: meteorit de Dronino, Districte de Kasimov, Oblast de Riazanskaia, Regió del nord-oest, Rússia. En aquesta localitat s'ha trobat associada a goetita, cromita, lepidocrocita, niquelbischofita, taenita, troilita i violarita. Es forma per l'alteració terrestre d'un meteorit de ferro.

## Referències

* ↑ «Droninoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Droninoite Mineral Data». [Consulta: 18 novembre 2017].
Supergrup de la hidrotalcita :
# Droog

Droog, en neerlandès, sec, és una empresa de disseny conceptual situada a Amsterdam, Països Baixos. Va ser fundada l'any 1993 pel dissenyador Gijs Bakker i la historiadora de disseny Renny Ramakers, amb l'objectiu de promoure el disseny i generar projectes d'avantguarda arreu del món. Tenen un estudi basat en la producció d'objectes, projectes i esdeveniments innovadors i d'alta qualitat. Col·labora amb dissenyadors, clients i socis d'arreu del món.

## Referències

* ↑ «Icon magazine». Arxivat de l'original el 2007-01-11. [Consulta: 11 gener 2007].
* ↑ http://www.kunstbus.nl/design/droog-design.html Arxivat 2015-02-07 a Wayback Machine.
# Diògenes de Ptolemaida

Diògenes de Ptolemaida（en grec antic: Διογένης, llatí: Diogenes) fou un filòsof de l'antiga Grècia nascut a Ptolemaida, que segons William Smith fa referència a la ciutat d'Egipte.
És conegut solament per una referència de Diògenes Laerci, qui diu que va col·locar l'ètica al començament de la seva obra.

## Referències

* ↑ 11.Diogenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1020
# Drei Abhandlungen zur Sexualtheorie

Drei Abhandlungen zur Sexualtheorie (en català, 'Tres assaigs sobre la teoria de la sexualitat', tot i que el llibre mai ha estat traduït) és una obra escrita originalment en alemany el 1905 per Sigmund Freud, fundador de la psicoanàlisi, en la qual l'autor avança en la seva teoria de la sexualitat humana i, particularment, la seva relació amb la infantesa. El llibre cobreix tres àrees principals: les perversions sexuals, la sexualitat a la infantesa, i la pubertat.

## Referències

* ↑ J-M Quinodoz, Reading Freud (2005) p. 58.

## Enllaços externs

* Three Contributions to the Theory of Sex (traducció a l'anglès de 1920 per A.A. Brill)
* Three Essays on the Theory of Sexuality (traducció a l'anglès de 1905 per Dr Brill)
# Ramon Bassas

Ramon Bassas (Vic, S.XVIII-S.XIX) fou un compositor i músic mestre interí del magisteri de la seu de Girona entre Honorat Verdaguer i Jaume Joan Lleys, al 1815 va opositar als beneficis de Sant Pere i Sant Pau de la catedral. A partir d’aquí es féu càrrec de l’interinatge dels escolans i de dirigir les funcions musicals. Fou instrumentista de flauta, fagot i oboè. [2]

## Obra

Salve Regina Lletania

## Referències

* 1 2 «Obres de Ramon Bassas als fons musicals de Catalunya».
* GALDONI, Montiel. La música a la catedral de Girona durant la primera meitat del segle xix. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2003, p. 293, 653.
# Escàndol de corrupció de Qatar al Parlament Europeu

* No s'ha de confondre amb Cas Qatargate.
En un escàndol polític en curs, polítics, personal polític, grups de pressió, funcionaris i les seves famílies estan presumptament implicats en actes de corrupció, blanqueig de diners i delinqüència organitzada en els quals estan implicats el Marroc i Qatar a canvi d'influència en el Parlament Europeu. Qatar nega les acusacions. Les autoritats policials de Bèlgica, Itàlia i Grècia es van confiscar d'1,5 milions d'euros en efectiu, van confiscar ordinadors i telèfons mòbils i van imputar a quatre persones pels presumptes delictes.
El nombre total de detinguts ascendeixen a sis i són:
* Eva Kailí, vicepresidenta del Parlament Europeu. Fou destituïda poc després de l'esclat de l'escàndol.
* Francesco Giorgi, parella d’Eva Kailí i assessor parlamentari del Parlament Europeu.
* Pier Antonio Panzeri, exeurodiputat. També foren detingudes la seva esposa i la seva filla.
* Niccolò Figà-Talamanca, secretari general de l’ONG No Peace Without Justice.

## Referències

* ↑ Fageda, Gerard. «Qatargate: radiografia d'un escàndol al cor d'Europa». Ara.cat, 17-12-2022. [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ EFE. «L’escàndol del ‘Qatargate’ al Parlament Europeu esquitxa també el Marroc». ElPeriódico, 14-12-2022. [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ «Escorcollen el Parlament Europeu per l'escàndol de corrupció vinculat a Qatar». ElNacional, 12-12-2022. [Consulta: 19 desembre 2022].
* 1 2 «Qui és qui en l'escàndol de suborns de Catar al Parlament Europeu?». VilaWeb, 13-12-2022. [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ «La policia interroga una vice-presidenta socialista del Parlament Europeu i deté quatre persones per una trama de suborns de Catar». Vilaweb, 09-12-2022. [Consulta: 19 desembre 2022].
# Dicksonia antarctica

Dicksonia antarctica és una espècie de falguera arborescent perennifòlia. És una planta nativa de l'est d'Austràlia, la seva distribució va des del litoral del sud-oest de Queensland, Nova Gal·les del Sud fins al de Victòria i Tasmània.

## Característiques

Aquestes falgueres poden arribar a fer 15 m d'alt, però típicament fan de 4,5 a 5 m. Tenen un rizoma erecte que forma el tronc. Les frondes fan una capçada de 2 a 6 m de diàmetre. A la natura, els trons fibrosos hostatgen plantes epífites, incloent altres falgueres i molses. Aquesta falguera creix de 3,5 a 5 cm per any i produeix espores a uns vint anys.

## Historia natural

Aquesta falguera arborescent creix en arbredes de llocs pantanosos i de vegades creix a grans altitud dins del bosc nebulós. Pot créixer a la mitja ombra i en sòls àcids o alcalins.

## Cultiu

Dicksonia antarctica creix millor en zones amb pluviometria anual major de 1.000 mm amb un mínim de 500 litres. Resisteix glaçades de fins -5 °C. Ha guanyat el premi de la Royal Horticultural Society Award of Garden Merit. El Jardí Botànic de València en té uns exemplars destacables als hivernacles d'exhibició.

## Referències

* ↑ Bibiloni, Juan. «Dicksonia antarctica, una falguera del Terciari», 01-07-2012.
* ↑ «Dicksonia antarctica». Royal Horticultural Society. Arxivat de l'original el 12 de maig 2013. [Consulta: 24 juliol 2013].
* ↑ AA.VV.. Manuel Costa & Jaime Güemes. El Jardí Botànic de la Universitat de València. València: Universitat de València, 2001. ISBN 9788437052274.

## Bibliografia

* «Dicksonia antarctica» (en anglès). Plants For a Future.
* «Dicksonia antarctica – the soft tree fern» (en anglès). Australian National Botanic Gardens, Data incorrecta.e
* Large, M.F.; Braggins, J.E.. tree Ferns (en anglès). Timber Press, Inc, 2004. ISBN 0-88192-630-2.
* «Dicksonia antarctica ‘Hardy Tree Fern, Soft Tree Fern, Australian Tree Fern, Tasmanian Tree Fern'». A: The Encyclopaedia of tree Ferns (en anglès).
# Tindfjallajökull

Tindfjallajökull és un estratovolcà situat a la regió de Suðurland, al sud d'Islàndia. Fruit de les seves erupcions ha expulsat roques basàltiques i riolites i es va formar una caldera de 5 quilòmetres d'amplada durant l'erupció de fa 54.000 anys. El volcà té una glacera de 19 km². El seu cim més alt, l'Ýmir, s'eleva fins als 1.462 msnm. Aquest cim pren el nom del gegant Ymir de la mitologia nòrdica. La darrera erupció va tenir lloc en un moment desconegut de l'Holocè.

## Referències

* 1 2 «Tindfjallajökull», Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
* 1 2 National Land Survey of Iceland (Icelandic) Arxivat 2007-04-29 a Wayback Machine.
* ↑ «nat.is - Tindfjallajökull». Arxivat de l'original el 2012-08-28. [Consulta: 21 març 2020].
# Vedi Àquila

Vedi Àquila (Vedius Aquila) fou un militar romà, comandant de la Legio XIII, una de les del general i emperador Otó. Va participar en la batalla en què Otó fou derrotat per Vitel·li (70). Tot seguit va abraçar la causa de Vespasià.

## Referències

* ↑ «A'quila, Ve'dius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# José Antonio Álvarez y Baena

José Antonio Álvarez y Baena (Madrid, 1754-1799 o 1803) va ser un cronista i biògraf espanyol.
Natural de la vila de Madrid, fou conegut pel seu vessant com a cronista madrileny. La seva obra fonamental és Hijos de Madrid ilustres (1789-1791), publicada en quatre volums. A l'obra s'hi recull la biografia de nombroses persones nascudes a Madrid, que bé eren sants o persones destacades per les seves dignitats, o bé militars, científics o artistes de renom. Álvarez recull el relleu d'anteriors cronistes com Jerónimo de la Quintana o Gil González Dávila i de fet els amplia amb més informació, de la qual s'han conservat treballs manuscrits d'Àlvarez on estudia, per exemple, l'obra de Quintana. La segona obra coneguda d'aquest autor és Compendio de las grandezas de Madrid (1786), que dona important informació d'interès artístic sobre esglésies i altres edificis i monuments.

## Obres

* Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes. Diccionario histórico por el orden alfabético... (4 volums). Publicat a Madrid: Imprenta de Benito Cano, 1789-1791.
* Compendio histórico de las grandezas de la coronada villa de Madrid, Corte de la Monarquía de España. Publicat a Madrid: Imprenta de Antonio de Sancha, 1786.

## Referències

* 1 2 Álvarez Rodríguez, María Victoria. El pensamiento arquitectónico en España en el siglo XIX a través de las revistas artísticas del reinado isabelino (en castellà). Salamanca: Ediciones Universidad de Salamanca, 2005, p. 116-117.
* ↑ «José Antonio Álvarez y Baena» (en castellà). Bibliotecas de la Comunidad de Madrid. [Consulta: 18 gener 2018].
* 1 2 «Hijos de Madrid, ilustres en santidad...» (en castellà). Ajuntament de Madrid. [Consulta: 18 gener 2018].
* 1 2 García Melero, José Enrique. Literatura española sobre artes plásticas (en castellà). vol. II. Madrid: Ediciones Encuentro, 2002, p. 235-236.
# Dickweiler

Dickweiler (en luxemburguès i alemany: Dickweiler) és una vila de la comuna de Rosport situada al districte de Grevenmacher del cantó d'Echternach. Està a uns 31 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Dickweiler». [Consulta: 25 octubre 2015].
# Dicle Nur Babat

Dicle Nur Babat (Kırklareli, 15 de setembre de 1992) és una jugadora de voleibol turca. Actualment juga al Fenerbahçe SK d'Istanbul. També és integrant de la selecció nacional turca. Abans de Fenerbahçe ha jugat al clubs Nilüfer Belediyespor de Bursa i BJK.

## Carrera

Dicle Nur Babat va començar a jugar voleibol al planter Eczacıbaşı. Després de tres anys, va ser fitxada pel planter Vakıfbank. A la temporada 2011-12, va ser cedida al Nilüfer Belediyespor. A la següent temporada, va signar amb el Beşiktaş tornant un altre cop a Istanbul. Al final de la primera temporada, el seu equip va baixar a segona divisió després de perdre un play-off contra el Galatasaray. Van ampliar el seu contracte per un any al principi de la temporada 2013-14. A la temporada 2013-14, va obtenir el segon títol de la Copa CEV femenina amb el Beşiktaş. Al principi de la temporada 2014-15, va anar al Fenerbahçe. Va jugar més de 75 cops a l'equip nacional de Turquia.

## Referències

* ↑ http://www.fenerbahce.org/voleybolbayan/detay.asp?ContentID=40557&ContentCategoryID=144
* ↑ «Elif Onur - Dicle Nur Babat 1 Soru 2 Ünlü» (en turc). voleybolmagazin.com. Arxivat de l'original el 2 d'abril de 2013. [Consulta: 28 juny 2015].
* ↑ «Dicle Nur Babat Beşiktaş Bahçeşehir Üniversitesi’nde» (en turc). bjk.com.tr. Arxivat de l'original el 14 de juliol de 2014. [Consulta: 28 juny 2015].
* ↑ «Voleybolda Sözleşmeler Uzatıldı» (en turc). bjk.com.tr. Arxivat de l'original el 14 de juliol de 2014. [Consulta: 28 juny 2015].
* ↑ «Beşiktaş, CEV Challenge Cup’ta 2. Oldu» (en turc). Milliyet, 30-03-2014. [Consulta: 28 juny 2015].
* ↑ «Bir İsim Daha Sarı Melek Oldu'» (en turc). Fenerbahçe.org, 03-06-2014. [Consulta: 28 juny 2015].

## Enllaços externs

* Imatges de Dicle Nur Babat
# Diol geminal

Un diol geminal, en anglès: geminal diol (o abreujat gem-diol) és qualsevol compost orgànic que tingui dos grups funcionals hidroxil (-OH) amb enllaç covalents al mateix àtom de carboni.
Són una subclasse dins els alcohols.
El diol geminal més simple és el metanediol CH₄O₂ o H₂C(OH)₂.
# Dieren

Dieren és una ciutat del municipi de Rheden, a la província de Gelderland, als Països Baixos. El 3 de gener de 2013 tenia 15.500 habitants. Es troba entre els boscos del Veluwe i el riu IJssel. La línia de tren Arnhem-Zutphen travessa la ciutat. La primera menció de Dieren fou el 838 amb el nom de Theothorne i fou un municipi a part fins al 1818.

## Enllaços externs

* Lloc web del municipi Rheden
# Dražkovce

Dražkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2017 tenia 987 habitants.
# Districte de Sursee

El Districte de Sursee és un dels 5 districtes del cantó de Lucerna (Suïssa). Té una població de 67305 habitants (cens de 2007) i una superfície de 302.04 km². El cap del districte és Sursee i està format per 22 municipis.

## Municipi

| Municipi | Habitants (Dez. 2007) | Superfície in km² | Número SFOS |
| Beromünster | 4412 | 29.56 | 1081 |
| Büron | 2033 | 5.37 | 1082 |
| Buttisholz | 2915 | 16.71 | 1083 |
| Eich | 1574 | 9.22 | 1084 |
| Geuensee | 2208 | 6.47 | 1085 |
| Grosswangen | 2876 | 19.70 | 1086 |
| Hildisrieden | 1786 | 7.04 | 1088 |
| Knutwil | 1662 | 9.74 | 1089 |
| Mauensee | 1126 | 45.10 | 1091 |
| Neudorf | 1116 | 12.81 | 1092 |
| Neuenkirch | 5873 | 26.25 | 1093 |
| Nottwil | 3062 | 14.83 | 1094 |
| Oberkirch | 3317 | 10.95 | 1095 |
| Pfeffikon | 710 | 2.49 | 1096 |
| Rickenbach | 2194 | 9.36 | 1097 |
| Ruswil | 6404 | 45.25 | 1098 |
| Schenkon | 2540 | 7.67 | 1099 |
| Schlierbach | 632 | 7.17 | 1100 |
| Sempach | 3863 | 11.68 | 1102 |
| Sursee | 8573 | 6.06 | 1103 |
| Triengen | 4295 | 22.08 | 1104 |
| Wolhusen | 4134 | 14.30 | 1107 |
| Total (22) | 67'305 | 302.04 | 0304 |

## Fusions de municipis

* Gemeinden bis 2003
* Gemeinden bis 2004
* Gemeinden bis 2008
* 2004: Beromünster i Schwarzenbach → Beromünster
* 2005: Kulmerau, Triengen i Wilihof → Triengen
* 2009: Triengen i Winikon → Triengen
* 2009: Beromünster i Gunzwil → Beromünster

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Lucerna
# Districte de Swat

Swat (paixtu: سوات; urdú: سوات), conegut popularment com la vall de Swat, és un districte administratiu de la província de Khyber Pakhtunkhwa, al Pakistan. Deu el seu nom al riu Swat i a la seva vall, de la qual el districte constitueix la part d'aigües amunt. Es troba a 160 km d'Islamabad, la capital del país. La capital del districte és Saidu Sharif, encara que la ciutat més gran de la vall i principal centre comercial, és la propera ciutat de Mingora. Amb una població de 2.309.570 d'habitants segons el cens de 2017, Swat és el tercer districte més gran de Khyber Pakhtunkhwa. La regió està habitada en gran part pel poble paixtu, excepte en les parts més altes de la vall, on predomina el poble kohistaní. Zona d'altes muntanyes, boscos verds i llacs clars, és una regió de gran bellesa natural que és coneguda com la «Suïssa del Pakistan».
Swat va ser un dels principals centres del pensament budista primerenc com a part del regne de Gandhara, i avui està ple de ruïnes d'aquesta època. Swat va ser la llar dels últims budistes Gandharan, que van perdurar fins al segle xi, molt després que la major part de la zona s'hagués convertit a l'Islam Fins al 1969, va ser part de l'Estat Yusafzai de Swat, un estat principesc autogovernat dins de la província de la Frontera del Nord-oest. La regió va ser presa pels talibans pakistanesos a finals de 2007, que van imposat la xaria, fins que es va restablir el control pakistanès a mitjans de 2009.

## Referències

* ↑ "Pakistan troops seize radical cleric's base": officials Arxivat 2007-12-02 a Wayback Machine., Agence France Presse, 28 novembre 2007
* ↑ «DISTRICT AND TEHSIL LEVEL POPULATION SUMMARY WITH REGION BREAKUP: KHYBER PAKHTUNKHWA». Pakistan Bureau of Statistics, 03-01-2018. Arxivat de l'original el 2018-04-24.
* 1 2 Mohiuddin, Yasmeen Niaz. Pakistan: A Global Studies Handbook (en anglès). ABC-CLIO, 2007. ISBN 9781851098019.
* ↑ « In the Realm of Mullah Fazlullah ».
* ↑ Abbas, Hassan. The Taliban Revival: Violence and Extremism on the Pakistan-Afghanistan Frontier (en anglès). Yale University Press, 2014-06-24. ISBN 9780300178845.
* ↑ Craig, Tim «The Taliban once ruled Pakistan's Swat Valley. Now peace has returned.» (en anglès). Washington Post, 09-05-2015.
# Diògenes de Babilònia

Diògenes de Babilònia o Diògenes Babiloni （en grec Διογένης) va ser un filòsof estoic nascut a Selèucia, que era a Babilònia, d'on li va venir el seu renom, aplicat per distingir-lo d'altres filòsofs anomenats Diògenes i especialment de Diògenes de Selèucia.
Es va educar a Atenes amb Crisip de Soli, i va succeir a Zenó de Tars com a cap de l'escola estoica d'Atenes. Va participar en l'ambaixada enviada pels atenencs a Roma el 155 aC formada per tres filòsofs: ell mateix, Carnèades i Critolau. Aquests tres filòsofs durant la seva estada a Roma van pronunciar molts discursos, tant en privat com en públic, sobretot davant del senat. Diògenes va ser alabat per la seva audiència per la seva forma de parlar mòdica i temperada. Segons Llucià de Samosata va morir als 88 anys, cap el 151 aC. Ciceró va dir d'ell que era un gran estoic (magnus et gravis stoicus).
Va deixar els següents escrits, tots els quals s'han perdut:
* Διαλεκτικὴ τέχνη.
* Sobre l'endevinació
* Sobre la deessa Atena, on explicava el naixement de la deessa per principis fisiològics.
* Περὶ τοῦ τῆς ψυχῆς ἡγημονικοῦ.
* Περὶ φωνῆς, que sembla que tractava de la filosofia del llenguatge.
* Περὶ εὐγενείας, o sobre el fet de ser aristòcrata de naixement.
* Περὶ νομων, en diversos llibres.
Hi ha diversos passatges de Ciceró dels quals es pot deduir que Diògenes va escriure més llibres sobre altres temes, però se'n desconeixen els títols.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/1035?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=DiogenesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1020. ]