OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Angaur

Angaur (en japones: アンガウル) o Ngeaur és una illa que forma part de la República de Palau, localitzada al sud-est de l'illa de Peleliu. Té una àrea de 8 km² i una població de 320 habitants. Tan sols existeixen dues localitats: Ngaramasch, la seva capital, ubicada a l'oest, i Rois a l'est. Angaur és accessible per vaixell o per avió. Els seus idiomes oficials són l'anglès, el japonès i l'angaur.

## Referències

* ↑ www.statoids.com
* ↑ Constitution of Angaur State (engl.)
# Ange Le Strat

Ange Le Strat (Inguiniel, 18 de febrer de 1918 - Morlaix, 8 de desembre de 1999) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1943 i 1960, aconseguint 12 victòries.
Les seves victòries més destacades foren al Gran Premi de Plouay i a la Bordeus-París. Els darrers anys de la seva vida els dedicà a la pista, aconseguint notables èxits, com ara un Campionat de França i el rècord del món de l'hora rere moto.

## Palmarès

* 1946
** 1r al Gran Premi de Plouay
* 1947
** 1r al Gran Premi de Saint Léonard
* 1948
** 1r a la París-Clermont-Ferrand
** 1r a Ploërdut
** 1r a la Bordeus-París
** 1r a Limoges, darrere derny
** 1r a Vienne, darrere derny
* 1950
** 1r a la París-Camembert
** 1r al Gran Premi de Calais
* 1952
** 1r a Inguinel
* 1954
** Campió de França d'hivern de mig fons
* 1955
** Rècord del món de l'hora darrere moto, en pista coberta, amb 73,554km

### Resultats al Tour de França

* 1947. 33è de la classificació general
* 1949. Abandona (8a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès d'Ange Le Strat (francès)
# Miguel Ángel Angulo Valderrey

Miguel Ángel Angulo Valderrey (Oviedo, Astúries, 23 de juny de 1977) és un exfutbolista asturià. Jugava de centrecampista o davanter i el seu últim equip va ser l'Sporting de Portugal.

## Carrera esportiva

Aquest jugador es va formar al planter del Real Sporting de Gijón però va ser reclutat en edat juvenil pel València CF. Després de passar una temporada a l'equip filial, el València CF Mestalla va ser cedit al Vila-real CF, aleshores en segona on va destacar al marcar nou gols.
En acabar aquesta temporada fou repescat per a la primera plantilla del València CF. Malgrat que als seus inicis jugava com a davanter centre o segona punta, arribant a aconseguir acceptables marques golejadores al final de la campanya, a poc a poc va anar reconvertint la seua posició a la d'interior dret.
És aquí on va jugar la majoria de partits, si bé la seua polivalència li ha fet ocupar quasi totes les demarcacions al camp, arribant a alinear-se en qualsevol posició de la davantera i en les bandes tant la dreta com l'esquerra, ja sigui a la defensa o al mig del camp.
Malgrat no posseir una gran tècnica individual, aquesta queda suplida amb un gran esforç físic, essent més aviat un interior amb capacitat d'arribada que un passador.
Durant tota la seua estada al València CF mai ha començat una temporada com a titular, però a la fi si no acaba jugant de titular almenys si acaba disputant una gran quantitat de partits en una o altra posició.
El 30 d'agost de 2009 l'Sporting de Portugal fa oficial el fitxatge d'Ángulo.

### Selecció espanyola

Va debutar com a internacional amb la selecció espanyola el 17 de novembre de 2004 en un partit en el qual Espanya va guanyar a Anglaterra per ú a zero en un partit jugat a Madrid.
Va formar part de la selecció que va guanyar la medalla de plata en la Olimpiada de Sidney 2000. També ha estat campió europeu amb la selecció sub-21 al 1998 i sub-18 al 1995.

## Clubs

| Club | Any |
| València CF Mestalla | 1995-1996 |
| Vila-real CF | 1996-1997 |
| València CF | 1997-2009 |
| Sporting de Portugal | 2009 |

## Palmarès
### Campionats estatals

| Títol | Club | Any |
| Copa del Rei | València CF | 1999 |
| Supercopa d'Espanya | València CF | 1999 |
| Lliga | València CF | 2001-2002 |
| Lliga | València CF | 2003-2004 |
| Copa del Rei | València CF | 2008 |

### Campionats internacionals

| Títol | Equip | Any |
| Copa de la UEFA | València CF | 2004 |
| Supercopa d'Europa | València CF | 2004 |
| Medalla de plata als Jocs Olímpics | Selecció espanyola | 2000 |
| Campionat d'Europa sub-21 | Selecció espanyola | 1998 |
| Campionat d'Europa sub-18 | Selecció espanyola | 1995 |

## Enllaços externs

* Angulo a www.lfp.es (castellà)
# Annamma Mathew

Annamma Mathew (en malaiàlam, അന്നമ്മ മാത്യു, 22 de març de 1922 - 10 de juliol de 2003), també coneguda com a Mrs. K. M. Mathew (en malaiàlam, മിസ്സിസ് കെ. എം. മാത്യു) una periodista i editora índia. Va ser la fundadora i editora en cap de Vanitha, la revista per a dones més gran de l'Índia. Va morir després d'una breu malaltia en una residència privada a Kottayam. Va ser autora de literatura culinària i consells per a noves receptes en malaiàlam. Va escriure disset llibres de cuina en malaiàlam i quatre en anglès i també va fer contribucions en els àmbits del periodisme, la música, la cuina i el benestar social. Va néixer el 22 de març de 1922, al districte de Godavari d'Andhra Pradesh, on el seu pare era cirurgià del servei civil de Madras. Es va casar als 20 anys amb K. M. Mathew, llavors un agricultor i el llavors futur redactor en cap de Malayala Manorama.
També va ser columnista de consells per a receptes. Va entrar en una nova etapa amb el llançament de Vanitha el 1975. Va ser la primera redactora en cap i va continuar en el càrrec fins al final de la seva vida. També va participar en activitats socials a través del Centre de Benestar Social de Kasturba a Kottayam, que té com a finalitat l'enfortiment de la dona. Va escriure més de vint llibres sobre temes que van des de cuina, la salut i cura de la bellesa i estil del cabell fins a la floricultura i els viatges. També va ser columnista i la majoria de les seves receptes es troben disponibles en publicacions populars.
Les seves contribucions al periodisme van valer-li diversos premis i va guanyar diversos premis, incloent el premi Rachel Thomas (1992), 'Vignanadeepam Puraskaram' (1994) i el premi Nirmithi Kendra (1996).
Annamma va patir malalties relacionades amb l'edat durant tota la seva vida, i finalment va morir en una residència privada el 10 de juliol de 2003 als 81 anys. Va ser enterrada l'endemà en una església propera a casa seva. Va tenir quatre fills: tres fills i una filla.

## Referències

* ↑ «Mrs. K.M. Mathew passes away». The Hindu Online. Arxivat de l'original el 2007-11-17. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Mrs. K. M. Mathew, Healthy Recipes Hall of Fame». Holistic Living.
* ↑ «About Mrs. K.M. Mathew Arxivat 2020-07-22 a Wayback Machine.». Puzha.com.
* ↑ «Recipe for success Arxivat 2010-08-26 a Wayback Machine.». The Hindu Online.

## Enllaços externs

* With a song in her heart Arxivat 2004-09-28 a Wayback Machine.
# Mia Martini

Domenica Bertè, més coneguda pel seu nom artístic Mia Martini (Bagnara Calabra, Reggio de Calàbria, 20 de setembre de 1947 - Cardano al Campo, Varese, 12 de maig de 1995), va ser una destacada cantant italiana. Fou germana de la també cantant Loredana Bertè. Van viure la seva infància i adolescència al port de Recanati.
El 2019 s'estrena la pel·lícula biogràfica Io sono Mia, dirigida per Riccardo Donna.

## Discografia

* 1971: Oltre la collina (RCA PSL 10516).
* 1972: Nel mondo, una cosa (RICORDI SMRL 6101).
* 1973: Il giorno dopo (RICORDI SMRL 6114).
* 1974: È proprio come vivere (RICORDI SMRL 6126).
* 1975: Sensi e controsensi (RICORDI SMRL 6154).
* 1975: Un altro giorno con me (RICORDI SMRL 6174).
* 1976: Che vuoi che sia... se t’ ho aspettato tanto (COME IL VENTO ZSCVE 55745).
* 1977: Per amarti (COME IL VENTO ZPLC 34026).
* 1978: Danza (WEA WARNER BROS R.T 56610).
* 1981: Mimì (DDD ZPLDR 34139).
* 1982: Quante volte... ho contato le stelle (DDD 25108).
* 1983: Miei compagni di viaggio (DDD 25613).
* 1989: Martini Mia (FONIT CETRA TLPX 219).
* 1990: La mia razza (FONIT CETRA TLPX 248).
* 1991: Mi basta solo che sia un amore (FONIT CETRA LPX 272).
* 1991: Mia Martini in concerto (FONIT CETRA LPX 294).
* 1992: Lácrime (FONIT CETRA TLPX 306).
* 1992: Rapsodia «Il meglio di Mia Martini» (FONIT CETRA LPX 329).
* 1994: La música che mi gira intorno (RTI MUSIC 1070 2 £35).

## Referències

* ↑ Memorie riscoperte. Opere d'arte restaurate dalle chiese della Maddalena e del CaProxy-Connection: keep-alive Cache-Control: max-age=0 ine, Catalogo della mostra (Morano Calabro: 1995), a cura di Rosa Anna Filice, Morano C., Amministrazione Comunale di Morano, 1995, pp. 67-73 (scheda 16-17)

## Enllaços externs

* Loredanabertè.it (lloc de Stile Bertè).
* Loredanabertè.com
* Miamartini.it (Fundació Mia Martini, a Itàlia).
# Mia Nicolai

Michaja Nicolaï (Amsterdam, 7 de març del 1996), més coneguda com a Mia Nicolai, és una cantautora neerlandesa. Representarà els Països Baixos en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023, juntament amb Dion Cooper.
Nicolai va néixer d'un pare neerlandès i d'una mare russa. El seu pare, Peter Nicolaï, és advocat i polític del Partit pels Animals al Senat dels Països Baixos. La seva mare, Marynka Nicolaï-Krylova, és música i compositora. Va començar amb classes de teatre i ballet a tres anys. Segons Nicolai, això li va donar un interès en la música, que va resultar en classes de piano i violí.
El 2018, Nicolai va publicar el seu senzill debut At Last, un cover del compositor americà Glenn Miller El 2020 va estrenar Set Me Free i Mutual Needs, seguïts pel senzill People Pleaser el 2021. Va explicar que aquesta última cançó està basada en la determinació de ser un mateix. El mateix any va publicar el seu cinquè senzill Dream Go.
L'1 de novembre del 2022, AVROTROS va anunciar que Mia Nicolai, juntament amb Dion Cooper, representarà els Països Baixos al Festival de la Cançó d'Eurovisió. Els dos cantautors es van conèixer a través de Duncan Laurence, guanyador del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2019, i la seva parella Jordan Garfield.

## Referències

* ↑ «Mia Nicolai & Dion Cooper vertegenwoordigen Nederland op het Eurovisie Songfestival!» (en neerlandès). AVROTROS, 01-11-2022. Arxivat de l'original el 2 de novembre 2022. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Het interview: Peter Nicolaï» (en neerlandès). PS van de Week. Het Parool, 13-03-2004, p. 19–23.
* ↑ Leeuwen, Marlies van; Borgdorff, Suzanne. «Duncan Laurence bracht ‘gouden combinatie’ samen: wie zijn Mia Nicolai en Dion Cooper?», 01-11-2022. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Kent, Matthew. «Pop newcomer Mia Nicolai is exasperated and lists her demands on her debut "Set Me Free"» (en anglès), 10-08-2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Mia Nicolai Unveils New Brilliant Dark Single “Mutual Needs”» (en anglès), 09-11-2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Ju, Shirley. «Mia Nicolai | Inspiring new single “People Pleaser”» (en anglès americà), 16-04-2021. Arxivat de l'original el 2 de novembre 2022. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Thomson, Zangba. «Mia Nicolai releases a lovely alternative tune, entitled, “Dream Go”» (en anglès), 13-12-2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Mia Nicolai & Dion Cooper will represent the Netherlands at the 67th Eurovision Song Contest.» (en anglès). Eurovision.tv, 01-11-2022. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Molacillos

Molacillos és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 339 | 321 | 280 | 286 |
# Antoni Montserrat

Antoni Montserrat és el nom dels següents personatges:
* Antoni de Montserrat (Vic, 1536 – Salsete, Índia, 1600), jesuïta català
* Antoni Montserrat i Carrasqué (Barcelona, 1919 - Barcelona, 1988), futbolista català
* Antoni Montserrat i Solé (Barcelona, 1941), economista català
* Antoni Monserrat Quintana (Palma, 1947), advocat mallorquí.
* Antoni Monserrat Moll (Palma, 1954), economista mallorquí.
# Antoni Montserrat i Carrasqué

Antoni Montserrat i Carrasqué (Barcelona, 9 d'agost de 1919 - Barcelona, 15 de novembre de 1988) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Es formà al CE Júpiter. Acabada la Guerra Civil espanyola marxà a Galícia per realitzar el servei militar, fet que aprofità per fitxar pel Celta de Vigo. L'any 1941 fitxà pel Deportivo de La Coruña, club amb el qual jugà 11 partits a primera divisió. La següent temporada ingressà al FC Barcelona, on jugà dues temporades (de 1942 a 1944), però la competència amb homes com Curta, Elias o Calvet, provocà que no gaudís de gaire minuts, disputant només 9 partits de lliga. La temporada 1944-45 jugà al CE Sabadell, que també era a Primera, participant en cinc partits de lliga. A continuació defensà els colors del CF Igualada, del CD La Bisbal, del FC Martinenc, el CD Valls, la UE Sant Andreu i la CF Ripoll.
Disputà dos partits amb la selecció catalana de futbol els anys 1942 i 1944.

## Referències

* ↑ «Fallece el ex jugador del FC Barcelona Antonio Montserrat». El Periódico de Catalunya, 16-11-1988. Arxivat de l'original el 2016-12-21. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Falleció el ex jugador Montserrat Carrasque». Mundo Deportivo, 16-11-1988. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Lo que nos dijeron ayer en Pueblo Nuevo». Mundo Deportivo, 16-09-1935. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «En Sabadell». Mundo Deportivo, 05-07-1937. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 «Montserrat». fameceleste.blogspot.com.es, 05-02-2013. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «En San Andrés». Mundo Deportivo, 08-10-1945. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Hoy en Igualada». Mundo Deportivo, 26-05-1946. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Como se alineará el San Martín frente al Gerona». Mundo Deportivo, 01-12-1946. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «San Martín 5 Levante 0». Mundo Deportivo, 07-07-1947. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «El Valls ante la nueva temporada». Mundo Deportivo, 03-09-1947. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «En Las Corts». Mundo Deportivo, 06-07-1942.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Antoni Monsó i Lledós

Mossèn Antoni Monsó i Lledós (Tremp, 1897 - Puigcerdà, 1936) fou un organista i director de cor català.
Va ser destinat com a organista a la parròquia de Santa Maria de Puigcerdà l'any 1925, en què va substituir mossèn Enric Marfany. Dirigí el cor infantil del Foment Cultural de la Cerdanya. Monsó va compondre música popular i religiosa. Va morir assassinat a la carretera de la Collada de Toses l'agost de 1936 a l'edat de 39, anys al costat de l'historiador i arxiver mossèn Jaume Martí Sanjaume. Moltes de les seves composicions es conserven al Arxiu Comarcal de la Cerdanya.

## Referències

* ↑ «L'Arxiu Comarcal de la Cerdanya des de casa». [Consulta: 25 desembre 2020].
# Meulson

Meulson és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 38 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Meulson era de 38 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 28 habitatges eren cases. Dels 19 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 6 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Meulson el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 16 eren actives i 1 inactiva. De les 16 persones actives 14 estaven ocupades (10 homes i 4 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). L'única persona inactiva estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Meulson hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Meulson a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Meulson a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Molí de Cal Muntaner (Olivella)

El Molí de Cal Muntaner és un edifici d'Olivella (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situat als voltants de la masia de Cal Muntaner.
Es tracta d'un molí d'aigua de roda vertical, tipologia preindustral habitual al segle xix. Es conserva la roda de calaixos i part de l'engranatge. Les restes de l'estructura arquitectònica, murs paredats amb pedra treballada, es troben pràcticament coberts per la vegetació circumdant.

## Referències

* 1 2 «Molí de Cal Muntaner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Antón Noriega Varela

Antonio Noriega Varela (Mondoñedo, 1869 - Viveiro, 1947) fou un escriptor i periodista gallec.
A part de la seva època d'escriptor agrarista en la revista anticaciquil Guau, guau, Noriega Varela va ser autor d'un únic poemari, «Montañesas» (1904), que va ser refent i ampliant mitjançant la inclusió de nous poemes fins a conformar «Do ermo» (1920). En aquest llibre hi ha tres tendències fonamentals:
* Composicions costumistes, en la línia del segle xix.
* Poemes "franciscanistes", la seva aportació més original, on el jo del poeta apareix només, submergit enmig del paisatge en la recerca de l'estètica d'allò més senzill de la naturalesa. Poemes a una penya, a la rosada, a la flor del toix… Formalment aquests poemes imiten la poesia popular. La llengua usada és també la del poble pla.
* Sonets franciscanistes, que incideixen en la temàtica anterior però emmarcant-la dintre del motlle mètric del sonet i afegint-li pinzellades d'influència portuguesa. La llengua és, també, més culta i elevada, amb la introducció de cultismes d'origen portuguès. El poema "Toda humilde beleza" és potser el més representatiu d'aquesta tendència.
Antonio Noriega Varela va començar el camí d'una poesia, anomenada franciscanista, neovirgilianista o humanista paisatgista, que va tenir posteriors imitadors com Díaz Castro, Crecente Vega, Aquilino Iglesia Alvariño i, actualment, fins i tot Uxío Novoneyra. Se li va dedicar el Dia de les Lletres Gallegues de 1969. Va traduir Virgili al gallec.

## Enllaços externs

* Mondoñedo. Más información sobre Antonio Noriega Varela
# Antón Fraguas Fraguas

Antón Fraguas Fraguas (Loureiro, Cotobade, Pontevedra, 28 de desembre de 1905 - Santiago de Compostel·la, La Corunya, 5 de novembre de 1999), va ser un escriptor, historiador, antropòleg i etnògraf gallec d'ideologia galleguista.

## Trajectòria

Va estudiar el batxillerat a Pontevedra, on va ser alumne de Castelao i Antón Losada Diéguez, i la carrera de Filosofia i Lletres a Santiago de Compostel·la, on es va llicenciar el 1928.
El 1923 (amb 18 anys) va ser un dels fundadors de la Societat de la Llengua, a Pontevedra, amb l'objectiu de promoure la defensa del gallec i publicar un diccionari, que mai va sortir a la llum. Quan va ser a Santiago va ingressar en les Irmandades da Fala i va començar a col·laborar amb el Seminari d'Estudis Gallecs, en el qual va ser admès com a membre el 1928, en les seccions de Geografia i d'Etnografia i Folklore. Dins del Seminari va iniciar l'estudi de la geografia històrica de Galícia, dedicant-se especialment a les Rías Baixas i a les terres de Cotobade. Com etnògraf, va començar amb l'estudi dels costums al voltant del carnaval.
Va ser professor de l'institut de l'Estrada des de 1933 fins al començament de la Guerra Civil Espanyola. Després de la revolta militar de 1936 va sofrir una repressió per les seves actituds galleguistes, sent tirat del seu lloc de treball. Després de ser detingut, a més, va ser obligat a esborrar amb insulsa càustica les pintades a favor de l'Estatut d'Autonomia. Va haver de treballar en l'ensenyament privat fins que el 1950 va poder recuperar la càtedra de l'institut i poder doctorar-se, la qual cosa va fer a la Universitat de Madrid amb una tesi sobre el col·legi de Fonseca. Posteriorment va ser professor a Lugo i Santiago, fins a la seva jubilació el 1975.
Fraguas va ser un dels protagonistes de la transformació del Seminari d'Estudis Gallecs (desmantellat pel règim de Francisco Franco), en l'Institut Pare Sarmiento d'Estudis Gallecs, en el qual va ser bibliotecari, secretari i director de la secció d'Etnografia i Folklore, publicant les seves recerques en la revista editada per l'Institut, Quaderns d'Estudis Gallecs.

## Referències

* ↑ Antón Fraguas, in memoriam Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine.. Compostelacultura.org. Consulta: 24-9-2011.
* ↑ Antón Fraguas Fraguas (PDF). xunta.gal. Consultat el 22-12-2018.
* ↑ Antonio Fraguas en l'Enciclopedia Galega Universal.
* ↑ Ficha de Antonio Fraguas Fraguas. www.vitimas.nomesevoces.net.
# Monument a la gent del mar

El Monument a la gent del mar està situat a la Punta, al municipi de l'Escala (Alt Empordà). Obra de l'escultor Josep Maria Simon, es va instal·lar el 1977. Dedicat a 'tots aquells que han fet possible la continuïtat de la vida marinera del nostre poble', el monument està compost de tres elements diferentes que evoquen la vida al mar: la vela llatina que dona forma al monument amb formigó, un bust d'un home de mar i una àncora. Els temporals i l'exposició a la salubritat del mar danyen els materials del monument, que cal reparar periòdicament.

## Referències

* ↑ «Monument a la Gent del mar». Web oficial de Turisme de l'Escala-Empúries.
* ↑ «L'Escala repara el monument a la Gent del Mar». Diari de Girona, 10-10-2014.
# Arbed

«Arbed» té aquests significats:
* Verwaltungssitz Arbed, edifici històric del Grup Arbed
* Grup Arbed, multinacional de l'acer, actualment integrada dins d'Arcelor