OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tremedal de Tormes

Tremedal de Tormes és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord i Est amb Villaseco de los Reyes, a l'Est amb Gejuelo del Barro, al Sud amb Villar de Peralonso i a l'Oest amb Espadaña i Puertas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 69 | 57 | 45 | 37 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-02-13 a Wayback Machine.
# Ubayd-Al·lah ibn Sulayman

Ubayd-Al·lah ibn Sulayman fou un visir abbàssida, fill d'Abu-Ayyub Sulayman ibn Wahb.
Va tenir una llarga experiència com a secretari; quan el seu pare va caure en desgràcia va seguir la seva sort però després va aconseguir el favor de l'hereu al tron al-Mútadid i el califa al-Mútamid el va nomenar visir el juny del 891 sent el seu darrer visir. A la mort d'aquest califa el 892 va pujar al tron al-Mútadid que el va nomenar poc després com a visir (893) càrrec en el qual va restar fins a la seva mort l'abril del 901. En el seu govern, mercès a hàbils mesures administratives, va restaurar el poder califal al Jibal; va donar suport al clan Ibn al-Furat mercès als quals el califat va poder controlar estretament els ingressos de províncies i el califat en va rebre una part més important; va tenir fama de just i honest.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 37
# Ubayd-Al·lah ibn al-Abbàs

Ubayd-Al·lah ibn al-Abbàs ibn Abd-al-Múttalib al-Quraixí al-Haiximí (àrab: عبيد الله بن العباس بن عبد المطلب القرشي الهاشمي, ʿUbayd Allãh b. al-ʿAbbās b. ʿAbd al-Muṭṭalib al-Quraxī al-Hāximī) (622 - 704/706) fou cosí i company de Mahoma. Fou partidari d'Alí ibn Abi-Tàlib, que el va nomenar governador del Iemen. El 658 va dirigir el pelegrinatge i el 660 altre cop. Aquest darrer any es va trobar a la Meca amb el cap del pelegrinatge designat per Muàwiya ibn Abi-Sufyan, Yazid ibn Xajara ar-Ruhawí. El 660/661 Muàwiya va enviar al Iemen al general Busr ibn Artat i Ubayd-Al·lah va haver de fugir però dos dels seus fills foren morts pel general omeia. Ubayd-Al·lah va donar suport a la causa d'al-Hàssan ibn Alí com a califa però finalment Muàwiya va comprar la seva voluntat per un milió de dirhams i es va retirar a Medina on va morir vell.

## Referències

* ↑ Bosworth, C. E. «ʿUbayd Allāh b. al-ʿAbbās» (en anglès). Encyclopaedia of Islam. Brill, 24-04-2012.
* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, X, 820 i 821
# Tunu

Tunu, originalment Østgrønland (Groenlàndia Oriental) és una de les tres regions (amt) en les quals es dividia Groenlàndia fins a 2009. La seva capital era el principal nucli de població, Tasiilaq. En 2005 tenia 3.800 habitants.
La regió constava de dues municipis: Ammassalik i Illoqqortoormiut, i a més part del Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia cobreix la meitat septentrional de Tunu.
Limitava a l'est amb el mar de Groenlàndia, el mar de Noruega, l'estret de Dinamarca i l'oceà Atlàntic. A l'oest es trobava Groenlàndia Occidental.

## Vegeu també

* Kitaa (Groenlàndia Occidental)
* Avannaa (Groenlàndia Septentrional)

## Referències

* ↑ Birgitte Sonne Worldviews of the Greenlanders: An Inuit Arctic Perspective, p. 4
* ↑ Berthelsen, Christian et al. (1989) "Kalaallit Nunaat Grønland Atlas"
# Universitat Denis Diderot

La Universitat Diderot (oficialment en francès Université Paris Diderot o Paris-VII) era una universitat pública francesa situada a París.
Com a nombrosos establiments de renom, la Universitat Diderot escolaritza a estudiants de primer, segon i tercer cicle. No obstant això, és única en el conjunt de les vuit universitats parisenques per la seva àmplia multidisciplinariedad.
Va ser creada l'1 de gener de 1971 amb el nom Universitat París VII, el 1994 va prendre el nom de Denis Diderot com a símbol de la inclinació que aquest filòsof del Segle de les Llums tenia a la vocació multidisciplinària.
L'article primer dels seus estatuts assenyala que la universitat "té com a objectiu fonamental l'elaboració i transmissió dels coneixements i la formació d'esperits lliures i crítics".
El 2019, la universitat es fusiona amb la Universitat de París Descartes per donar a llum la Universitat de París.

## Alumnes destacats

* Elsa Justel (estudiant de doctorat): compositora electroacústica

## Referències

* ↑ «Universities of Paris I–XIII» (en anglès). britannica.com. [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ Justel, Elsa. Les structures formelles dans la musique de production électronique (tesi). Lille: Septentrion/Thèse à la carte, 2003. ISBN 2284036791.

## Enllaços externs

* Lloc oficial de la universitat (castellà)
# Antonio Iranzo Escorihuela

Antonio Iranzo Escorihuela (València, 4 de maig de 1930 - † València, 7 de juliol de 2003) va ser un actor espanyol.

## Biografia

Va començar la seva activitat artística en el teatre, al mateix temps que treballava com a locutor de ràdio. S'integra en la Companyia de Núria Espert i en 1963 debuta al cinema amb La chica del auto-stop, de Miquel Lluch i Suñé.
El seu físic d'home cepat i veu ronca marquen els personatges que interpretaria en la pantalla gran, gairebé sempre secundaris, destacant les seves interpretacions en La piel quemada (1967), de Josep Maria Forn; La leyenda del alcalde de Zalamea (1973), de Mario Camus; La Regenta (1974), de Gonzalo Suárez; ¿Quién puede matar a un niño? (1975), de Narciso Ibáñez Serrador; Los placeres ocultos (1977), La estanquera de Vallecas (1986), aquestes dues últimes d'Eloy de la Iglesia o Libertarias (1996), de Vicente Aranda.
Prolífica va ser també la seva trajectòria en televisió; va interpretar desenes de personatges en espais dramàtics de TVE com Estudio 1 o Novela, Hora once o Ficciones.
També sobre els escenaris va desenvolupar una carrera notable, que va sobresortir especialment en les seves interpretacions d'autors clàssics del Segle d'Or. Entre les obres interpretades, s'inclouen Tartufo (1969), de Molière, amb direcció d'Adolfo Marsillach; La estrella de Sevilla (1958), de Félix Lope de Vega; Andorra (1971), de Max Frisch; Flor de Santidad (1973), d'Adolfo Marsillach; Sopa de pollo con avena, (1978) d'Arnold Wesker amb Irene Gutiérrez Caba; Las arrecogías del beaterio de Santa María Egipciaca (1977), de José Martín Recuerda, Bodas que fueron famosas del Pingajo y la Fandanga (1978), de José María Rodríguez Méndez; El rollo de Lavapiés (1979); Los baños de Argel (1979), de Miguel de Cervantes; Aspirina para dos (1980) de Woody Allen; Las orejas del lobo (1980), de Santiago Moncada; El engañao (1981), de Martín Recuerda, Melocotón en almíbar (1982), de Miguel Mihura; El pato silvestre (1982) d'Ibsen; Fedra (1984), d'Eurípides; Julio César (1988), de Shakespeare; La tercera palabra (1992), d'Alejandro Casona.
Finalment, la seva veu profunda i greu li va permetre destacar com a actor de doblatge, sent recordada entre altres personatges, pel de M.A. a El equipo A.

## Premis

* Fotogramas de Plata al millor intèrpret de cinema espanyol (1967) per La piel quemada.

## Referències

* ↑ «Andorra, de Max Frisch». Diario ABC, 16 diciembre 1971. [Consulta: 25 octubre 2011].
* ↑ Una gran revelación: Adolfo Marsillach, creador de Flor de Santidad. Diari ABC. 28 de marzo de 1973. Visto el 23 de marzo de 2011
* ↑ «Las arrecogías del beaterio de Santa María Egipciaca, un gran grito del teatro español marginado». Diari ABC, 06-02-1977. [Consulta: 6 maig 2011].
* ↑ «Veinticinco años de teatro español, 1973-2000». Miguel Medina Vicario, 2003. [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ «Crítica Teatro: "El engañao"». Eduardo Haro Tecglen, El País, 15-02-1981. [Consulta: 15 maig 2011].
# Gyrinophilus

Gyrinophilus és un gènere d'amfibis urodels de la família Plethodontidae propi de Nord-amèrica.

## Distribució

És endèmic a l'est de les Muntanyes Apalatxes dels EUA i Canadà.

## Hàbitat

El seu hàbitat es troba en les roques en aigües fredes i clares i en àrees boscoses de rierols.

## Taxonomia

Aquest gènere consta de les següents espècies:
* Gyrinophilus gulolineatus Brandon, 1965
* Gyrinophilus palleucus McCrady, 1954
* Gyrinophilus porphyriticus (Green, 1827)
* Gyrinophilus subterraneus Besharse i Holsinger, 1977

## Referències

* Cope, E.D. 1869. A review of the species of PLETHODONTIDÆ and DESMOGNATHIDÆ. Proc. Acad. Nat. Sci. Philadelphia, vol. 21, pp. 93-118.
(Text complet).

## Enllaços externs

* Frost, Darrel R. 2013. Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 5.6 (9 de gener de 2013). Gyrinophilus. Electronic Database accessible at http://research.amnh.org/herpetology/amphibia/index.php. American Museum of Natural History, New York, USA. (Accés: 24 de març de 2013).
* AmphibiaWeb: Information on amphibian biology and conservation. [web application]. 2013. Berkeley, California: Gyrinophilus. AmphibiaWeb, available at http://amphibiaweb.org/. (Accés: 24 de març de 2013).
# Manville (Wyoming)

Manville és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 101 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manville tenia 101 habitants, 49 habitatges, i 32 famílies. La densitat de població era de 139,3 habitants/km².
Dels 49 habitatges en un 18,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,2% hi vivien parelles casades, en un 4,1% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,8% tenia menys de 18 anys, un 3% entre 18 i 24, un 16,8% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 34,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 58 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.833 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.250 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era d'11.386 $. Entorn del 10,5% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 - Dos amb timoner masculí

Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 :
| Scull individual | homes |
| Doble scull | homes |
| Dos sense timoner | homes |
| Dos amb timoner | homes |
| Quatre sense timoner | homes |
| Quatre amb timoner | homes |
| Vuit amb timoner | homes |
| < 1920 1928 > ||
La prova del dos amb timoner masculí fou una de les set que es disputaren als Jocs Olímpics de París de 1924 i que formaven part del programa de rem. La prova es va disputar entre el 14 i el 17 de juliol de 1924, amb la presència de 15 remers, procedents de 5 països diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| SuïssaEdouard Candeveau Alfred Felber Emile Lachapelle | ItàliaErcole Olgeni Giovanni Scatturin Gino Sopracordevole | Estats UnitsLeon Butler Harold Wilson Edward Jennings |

## Resultats
### Sèries

Es disputaren el 15 de juliol. Els dos primers equips de cada sèrie passaven a la final.
1a sèrie :
| Pos. | Nació | Remers | Temps |
| 1 | França | Eugène Constant - Raymond Talleux Marcel Lepan | 7'36"6 |
| 2 | Estats Units | Leon Butler - Harold Wilson Edward Jennings | 7'41"0 |
| 3 | Bèlgica | Alphonse Dewette - Eugène Gabriels Marcel Wauters | ND |
2a sèrie :
| Pos. | Nació | Remers | Temps |
| 1 | Suïssa | Édouard Candeveau - Alfred Felber Émile Lachapelle | 7'43"0 |
| 2 | Itàlia | Ercole Olgeni - Giovanni Scatturin Gino Sopracordevole | 7'45"2 |

### Final

Es disputà el 17 de juliol.
| Pos. | Nació | Remers | Temps |
| 1 | Civil Ensign of Switzerland.svg | Édouard Candeveau - Alfred Felber Émile Lachapelle | 8'39"0 |
| 2 | Itàlia | Ercole Olgeni - Giovanni Scatturin Gino Sopracordevole | 8'39"1 |
| 3 | Estats Units | Leon Butler - Harold Wilson Edward Jennings | ND |
| 4 | França | Eugène Constant - Raymond Talleux Marcel Lepan | ND |

## Bibliografia

* Comité olympique français. «Aviron». A: Librairie de France. Les Jeux de la VIII$^e$ Olympiade. Paris 1924. Rapport officiel (en francès), 1924, pp. 163-179 [Consulta: 21 maig 2018].

## Referències

* ↑ «Rowing at the 1924 Paris Summer Games: Men's Coxed Pairs». sports-reference.com [Consulta: 18 juny 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 17 juny 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Rem - París 1924 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Anacroneuria planada

Anacroneuria planada és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Baena & Rojas, 1999. A: Stark, Zúñiga, Rojas & Baena. Colombian Anacroneuria: descriptions of new and old species (Insecta, Plecoptera, Perlidae). Spixiana 22(1):34.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):167.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 25 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Alice de Lencquesaing

Alice de Lencquesaing (14è districte de París, 11 d'agost de 1991) és una actriu francesa.

## Trajectòria

Alice de Lencquesaing és filla de la directora de fotografia Caroline Champetier i de l'actor i director de cinema Louis-Do de Lencquesaing.
Va debutar al cinema el 2008 a la pel·lícula L'hora d'estiu d'Olivier Assayas. El 2012 va protagonitzar Au galop dirigida pel seu pare i per la qual va ser nominada el 2013 al César a la millor actriu revelació. Més endavant, ha treballat en pel·lícules com ara Chocolat (2016), Corporate (2017), Cartes a Roxane (2019) i L'esdeveniment (2021).
És membre del Col·lectiu 50/50 que té com a objectiu promoure la igualtat de gènere i la diversitat sexual i de gènere al món del cinema i l'audiovisual.

## Referències

* ↑ «Alice De Lencquesaing - Unifrance». [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Alice de Lencquesaing, lumineuse» (en francès), 13-04-2013. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Alice de Lencquesaing» (en francès). academie-cinema.org. César du cinéma. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2021. [Consulta: 7 novembre 2021]..
* ↑ Valls, Luana. «La història rere els suïcidis de France Telecom al cine», 23-05-2018. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Femmes dans le cinéma : "La parité n'est pas qu'un problème de nana !"». L'Express, 18-05-2019.
* ↑ «Le collectif 5050» (en francès). collectif5050.com. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 5 avril 2020]..
# Andamia heteroptera

Andamia heteroptera és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Illa Christmas.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Rao, H. S. i S. L. Hora, 1938: On the ecology, bionomics and systematics of the blenniid fishes of the genus Andamia Blyth. Records of the Indian Museum (Calcutta) v. 40: 377-401, Pls. 8-10.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Merodoras nheco

Merodoras nheco és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 3 Higuchi, H., J.L.O. Birindelli, L.M. Sousa & H.A. Britski. 2007. Merodoras nheco, new genus and species from Rio Paraguay basin, Brazil (Siluriformes, Doradidae), and nomination of the new subfamily Astrodoradinae. Zootaxa 1446: 31–42.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mero de Nassau

El mero de Nassau (Epinephelus striatus) és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes. present des de Bermuda, Florida, Bahames i la península de Yucatán fins al sud del Brasil, incloent-hi el Carib. Els mascles poden assolir els 122 cm de longitud total.
* Mero de Nassau amb un bus

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Merník

Merník és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1363.
# Amolops nepalicus

Amolops nepalicus és una espècie de granota de la família Ranidae que viu al Nepal. Aquesta espècie és coneguda només en la zona de "2 quilòmetres a l'est de Barabise" (Yang 1991), Barabise (27° 33′ N, 86 ° 06'I), juntament Sabhaya, Kbota, un afluent del riu Arun, al Nepal, a 1.000 m snm. Probablement es troba més àmpliament. El seu hàbitat natural s'inclou entorns semi-aquàtics, confinats als rierols de muntanya. No hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie

## Referències

* ↑ Annemarie Ohler; Tej Kumar Shrestha. Amolops nepalicus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 14-09-2014.
# Amolops marmoratus

Amolops marmoratus és una espècie de granota de la família dels rànids. Viu a Bangladesh, Bhutan, l'Índia, Myanmar, el Nepal, Tailàndia i la Xina. Habita l'entorn de les cascades, la roca mare i les roques situades en rierols que travessen en boscos perennifolis. Podria estar amenaçada per canvis hidrològics o la destrucció de boscos a gran escala.

## Referències

* ↑ Blyth, E. «Report of the Curator, Zoological Department, for March meeting» (en anglès). Journal of the Asiatic Society of Bengal, 24, 1855, pàg. 187 i 188.
* ↑ Van Dijk, P. P.; Chan-ard, T.; Bordoloi, S.; Mohan Borah, M.; Asmat, G. S. M. «Amolops marmoratus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2004. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2004.RLTS.T58221A11751482.en. [Consulta: 25 març 2021].
# Monument a Confuci

El monument a Confuci (castellà: Monumento a Confucio) és un monument històric de la ciutat de Montevideo, capital de l'Uruguai. Es troba al barri de Parque Rodó i és zona de peregrinació de molts confucionistes.
A la seva base, de marbre i granit, es pot llegir la frase (en castellà): La educación debe ser sin discriminación de clases.
El 2008, militants del Front Ampli de l'Uruguai (coalició política esquerrana), van peregrinar al monument de Confuci, segons ells, per reunir-se i trobar respostes clares del camí que havia de seguir el partit.

## Referències

* ↑ Frentistas frente a Confucio (castellà)