OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran banyista (Pablo Picasso)

Gran banyista (Grande baigneuse) és un oli sobre tela de 182 × 101,5 cm pintat per Pablo Picasso l'any 1921 i dipositat al Museu de l'Orangerie de París.

## Context històric i artístic

En paral·lel amb els moviments d'avantguarda (com l'abstracció i el constructivisme, els quals es desenvoluparen durant la segona dècada del segle XX i principis dels anys vint) i al costat dels muntatges dadaistes, va sorgir un estil de pintura basat en el respecte als vells mestres i en un tractament més representatiu de l'ésser humà i de la natura. Picasso, igual que altres artites (com ara, André Derain), va participar en aquest moviment, el qual fou anomenat el retorn a l'ordre per l'aspecte clàssic de les seues composicions.
El cicle de les Banyistes monumentals, inaugurat al principi dels anys vint, pertany al període neoclàssic de l'obra de Picasso i coincideix amb l'època de les primeres estades de l'artista a Sant Rafèu i a Antíbol. En aquestes "dones-colós", immòbils i esculturals, el retorn a l'antiguitat es conjuga amb el culte arcaic de la feminitat generosa. Demostren que "l'antiguitat per a Picasso no és un exemple ni una disciplina, sinó una nova manera d'anar més enllà de les aparences, del present, de la realitat immediata, una manera de remuntar fins a les fonts, fins al món de les formes primitives."
Paul Guillaume va adquirir aquesta obra mestra després del 1930 i fou conservada curosament per la seua vídua Domenica, ja que s'avenia a la perfecció amb les seues preferències pictòriques.

## Descripció

La Gran Banyista, monumental i asseguda damunt d'una butaca recoberta amb una draperia, té el cap lleugerament girat cap a la dreta, la mirada absent. Figura massiva, de contorns i modelat precisos, ocupa tota la superfície pictòrica i gairebé toca els límits del quadre. La proporció del cap contrasta amb la del cos, d'amples espatlles i de cuixes i panxells robusts.
Segons André Fermigier, "Ens quedem astorats davant d'aquests canells i turmells enormes, aquests peus elefantescs, aquests rostres bovins, aquests pits que apunten com obusos."
Recorda els cànons de l'antiguitat per la seua exageració i suggereix múltiples fonts d'inspiració: a més de l'antiguitat grega i romana, sembla tindre influències també d'Ingres i de Renoir. Seguint l'exemple dels mestres del passat, Picasso va voler també experimentar amb un estil estrany del classicisme que també incloïa cossos distorsionats i cares sòlides i pesades. De fet, amb l'aparició d'aquestes grans banyistes de Picasso, hom assisteix a la reconstrucció d'una antiguitat clàssica transcendent i idealitzada.

## Referències

* 1 2 3 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 238-239.
* 1 2 3 4 5 Museu de l'Orangerie (francès) i (anglès)
* ↑ André Fermigier, Picasso, París, Le Livre de Poche, 1969, pàgs. 159-160.
* ↑ André Fermigier, Picasso, París, Le Livre de Poche, 1969, pàg. 147.

## Enllaços externs

* Flickr
# LRP

LRP té els següents significats:
* Lo Rat Penat, associació cultural de València
* Llei de Responsabilitats Polítiques, llei espanyola que estengué la repressió franquista a la postguerra
* Lliga per al Partit Revolucionari (del seu nom en anglès League for the Revolutionary Party), organització trotskista dels Estats Units
* President de Lituània (del seu nom en lituà Lietuvos Respublikos Prezidentė), cap d'estat de Lituània
* Proteïna relacionada amb el receptor de lipoproteïna (del seu nom en anglès Lipoprotein Receptor-related Protein), família de proteïnes
# Resolució 1993 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1993 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 2011. Després de recordar les resolucions 827 (1993), 1503 (2003) i 1534 (2003), el Consell va ampliar els mandats de 17 jutges permanents i temporals al Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia (TPIAI).

## Resolució
### Observacions

A la Resolució 1966 (2010), el Consell de Seguretat va establir un mecanisme pel qual esperava que el TPIAI complís el seu treball abans del 31 de desembre de 2014. El Consell va recordar la Resolució 1931 (2010) que expressa la intenció de renovar els termes dels jutges. També hi havia preocupació pel nivell de personal al TPIAI i les implicacions en el treball del tribunal.

### Actes

Sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar els termes dels següents magistrats permanents fins al 31 de desembre de 2012 o fins a la finalització dels seus casos:
* Jean-Claude Antonetti (França)
* Guy Delvoie (Bèlgica)
* Burton Hall (Bahames)
* Christoph Flügge (Alemanya)
* O-Gon Kwon (Corea del Sud)
* Bakone Justícia Moloto (Sud-àfrica)
* Howard Morrison (Regne Unit)
* Alphons Orie (Països Baixos)
Els termes dels següents magistrats temporals "ad litem" es van ampliar fins al 31 de desembre de 2012 o fins a la finalització dels seus casos:
* Melville Baird (Trinidad i Tobago)
* Elizabeth Gwaunza (Zimbàbue)
* Frederik Harhoff (Dinamarca)
* Flavia Lattanzi (Itàlia)
* Antoine Kesia-Mbe Mindua (República Democràtica del Congo)
* Prisca Matimba Nyambe (Zàmbia)
* Michèle Picard (Françs)
* Árpád Prandler (Hongria)
* Stefan Trechsel (Suïssa)
La resolució va reiterar la importància de la cooperació de tots els estats amb el TPIY i del procés de totes les persones acusades, en particular, la crida a l'arrest de Goran Hadžić. Els nivells adequats de personal també eren importants per al TPIAI per tal que completés el seu treball i el problema s'havia d'abordar.
Finalment, el Consell va elogiar els estats que havien conclòs acords amb l'execució de sentències de persones condemnades pel TPAI per complir les seves condemnes als seus territoris i va instar els països que no havien conclòs acords a fer-ho.

## Referències

* ↑ «Terms of 17 judges with International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia extended». United Nations News Centre, 29-06-2011.
* ↑ «UN Security Council urges court to complete work on Balkans crime». Trend News Agency, 29-06-2011 [Consulta: 18 febrer 2018].
* ↑ «Security Council extend terms of judges at UN tribunal for former Yugoslavia». United Nations News Centre, 29-06-2011.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Selva di Progno

Selva di Progno (cimbri Brunghe) és un municipi italià, dins de la província de Verona. És un dels municipis de la minoria alemanya dels cimbris, i la seva llengua encara es parla a la fracció de Giazza/Ljetzan. L'any 2007 tenia 979 habitants. Limita amb els municipis d'Ala (TN), Badia Calavena, Bosco Chiesanuova, Crespadoro (VI), Recoaro Terme (VI), Roverè Veronese, Velo Veronese i Vestenanova.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Silvano Valcasara | Llista cívica |
# Sieg Heil

«Sieg Heil» és una frase en alemany que es podria traduir com «salvi/visca (la) victòria». En l'Alemanya del Tercer Reich s'utilitzava amb freqüència en les trobades polítiques, com les trobades massives de Nuremberg. En la vida quotidiana era més comuna la salutació hitleriana: Heil Hitler.
Sieg Heil es reservava per a esdeveniments massius. L'orador cridava «Sieg» i el públic responia «Heil» repetides vegades, augmentant cada vegada més el to. L'expressió la va encunyar Ernst Hanfstaengl.
Utilitzar la frase avui dia a Alemanya és una ofensa criminal castigable amb més de tres anys de presó, encara que es pot emprar amb motius artístics, educatius o científics, que constitueixen excepcions segons les lleis alemanyes.

## Referències

* ↑ «Sieg Heil definition and meaning | Collins English Dictionary» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2021].
* ↑ «Sieg Heil» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2021].

## Vegeu també

* Salutació feixista
# Polynemus multifilis

Polynemus multifilis és una espècie de peix pertanyent a la família dels polinèmids present a Àsia: Tailàndia i Indonèsia. És reemplaçat per Polynemus kapuasensis al riu Kapuas. És un peix d'aigua dolça i salabrosa, demersal i de clima tropical, el qual viu en fons sorrencs o fangosos. Pot arribar a fer 28 cm de llargària màxima. Menja crustacis, peixets i organismes bentònics. Es comercialitza fresc, és apreciat com a aliment al llarg del riu Chao Phraya i exportat al Japó com a peix ornamental. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Schuster, W.H. i R. Djajadiredja, 1952. Local common names of Indonesian fishes. W.V. Hoeve, Bandung, Indonèsia. 276 p.
* 1 2 3 Motomura, H., 2004. Threadfins of the world (Family Polynemidae
* 1 2 3 4 «Polynemus multifilis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Feltes, R.M., 2001. Polynemidae. Threadfins. P. 3090-3116. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). FAO, Roma.
* ↑ Kottelat, M. i A.J. Whitten, 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* 1 2 Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Motomura, H., 2004. Threadfins of the world (Family Polynemidae). An annotated and illustrated catalogue of polynemid species known to date. FAO Species Catalogue for Fishery Purposes. Núm. 3. Roma, FAO, 117 p.
* ↑ Motomura, H., 2004. Threadfins of the world (Family Polynemidae).

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Motomura, H., 2004. Family Polynemidae (Rafinesque, 1815) threadfins. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (32):18.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Johann Joachim Wachsmann

Johann Joachim Wachsmann (Uthmöden, 1 de febrer de 1787 - Barby, 25 de juny de 1853) fou un director de cors i compositor alemany.
Deixeble de Karl Friedrich Zelter (1758-1832) a Berlín, fou director del cor de la catedral, professor de música del Seminari i director de societats corals a Magdeburg.
A més de les col·leccions de cants escolars Gesangfibel für Elementarklassen (1822), Gesangfibel in Ziffern (1827) i Vierstimmige Schulgesange (1840), publicà: Elementarschule für Pianoforte; Altargesange i Choralmelodien zum Magdeburgischen Gesangbuch.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa (en castellà). 69, p. 1427. ISBN 84-239-4569-3.
# Gottlieb Daimler

Gottlieb Wilhelm Daimler (en realitat Däumler) (Schorndorf, 17 de març del 1834 - 6 de març del 1900 a Cannstatt) fou un dels enginyers, constructors i industrials més importants d'Alemanya. Fou un dels pioners de la indústria automotriu mundial.

## Biografia

Va néixer el 17 de març del 1834 a la ciutat de Schorndorf, situada uns 20km. a l'est de Stuttgart. Fill del forner Johannes Däumler i la seva esposa Frederika. El 1867 es casà amb Emma Kurtz i va tenir cinc fills.
Entre els seus majors invents, juntament amb Wilhelm Maybach, es troba la "Reitwagen" (vehicle montable), que pot ser considerada com la primera motocicleta del món. Juntament amb Maybach desenvolupà el motor de combustible interna i el 1866va construir el primer mitjà de transport propulsat gràcies a una combustió interna. És el pare de la marca Mercedes-Benz, nascuda de la fusió de la seva companyia "Societat de motors Daimler", amb la de Carl Benz "Benz & Co.". També fou el primer a muntar un motor en un vehicle de quatre rodes (Benz l'havia fet en un de tres rodes). Se'l considera també l'inventor del "camió". Treballà al mateix temps que alguns dels enginyers més importants de la indústria automotriu, com Nikolaus Otto (creador del motor Otto) i els ja mencionats Benz i Maybach. Morí el 1900, a Cannstatt i fou sepultat a l'Uff-Kirchhof. El 2006 s'obrí el museu "Món Daimler", museu de la companyia Mercedes-Benz, ubicat a Cannstatt, al costat de l'estadi de Stuttgart "Gottlieb-Daimler-Stadion". Al museu es pot recórrer la història de la companyia, dels seus fundadors i de l'automòbil.

## Referències

* ↑ Bird, Anthony. Gottlieb Daimler: inventor of the motor engine (en anglès). Weidenfeld & Nicolson, 1962, p. 37-39.
# L'Estret (Sant Quirze Safaja)

L'Estret és un pas de camí de muntanya situat a 686,7 metres d'altitud, en el terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del del Moianès.
Està situat a l'extrem meridional de la Serra de la Rovireta, a llevant del poble de Sant Quirze Safaja i de les masies del Cerdà i de Can Torrents, i al nord dels Camps del Collell i del paratge del Collell.

## Enllaços externs

* L'Estret en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 1997 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1997 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat l'11 de juliol de 2011. Després de recordar les resolucions 1590 (2005), 1627 (2005), 1663 (2006), 1706 (2006), 1709 (2006), 1714 (2006), 1755 (2007), 1812 (2008), 1870 (2009), 1919 (2010) i 1978 (2011) sobre la situació al Sudan, el Consell va autoritzar la retirada de la Missió de les Nacions Unides al Sudan (UNMIS) abans del 31 d'agost de 2011.
La resolució va ser adoptada enmig de les reserves d'algunes nacions, entre elles França, Alemanya, Regne Unit i Estats Units, que la retirada durant el conflicte i les tensions entre Sudan i Sudan del Sud obligarien a l'operació de la UNMIS a romandre a la regió.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va prendre nota de la petició del Ministeri d'Afers Exteriors sudanès que declara la sol·licitud de govern del Sudan d'acabar amb la UNMIS el 9 de juliol de 2011, el dia en que Sudan del Sud esdevindria independent del Sudan. Va subratllar la necessitat de la retirada ordenada de la missió de la UNMIS després del final del seu mandat el 9 de juliol de 2011.

### Actes

La resolució va autoritzar la retirada de la UNMIS a partir de l'11 de juliol de 2011, i va demanar també al Secretari General Ban Ki-moon que completés la retirada de tot el personal de la UNMIS abans del 31 d'agost de 2011. Tot el personal i els equips serien transferits de la UNMIS a la Força Provisional de Seguretat de les Nacions Unides per a Abyei (UNISFA) i a la Missió de les Nacions Unides al Sudan del Sud (UNMISS) en una "transició fluïda".
Mentrestant, el Consell va instar al govern sudanès del nord a respectar tots els aspectes del status of forces agreement signat el desembre de 2005 i a garantir la llibertat de moviment completa del personal i equip de les Nacions Unides. Finalment, també es va demanar al Secretari General que presentés opcions al Consell de Seguretat sobre els acords de seguretat en els estats de Nil Blau i Kordofan del Sud.

## Referències

* ↑ «Security Council Resolution 1997 (2011) authorising closure of United Nations in the Sudan». United Nations, 11-07-2011.
* ↑ «Despite reservations, U.N. votes to pull Sudan peacekeepers». CNN, 11-07-2011.
* ↑ «UN Security Council votes to withdraw peacekeeping force in Sudan». Xinhua, 12-07-2011.
* ↑ «S. Sudan applies to become UN member, UNMIS dismantled». Kuwait News Agency, 11-07-2011.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)
* Segona Guerra Civil sudanesa
* Conflicte al Sudan del Sud
* Referèndum sobre la independència del Sudan del Sud

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Siegel

Siegel és el nom dels següents personatges:
* Don Siegel (Chicago, 1912 - Nipomo, Califòrnia, 1991), director i productor de cinema.
* Jason Jordan Siegel, conegut com a Jason Segel (1980, Los Angeles), actor nord-americà de cinema.
* Jerry Siegel, conegut com a Joe Carter (1914 – 1996), co-creador de Superman.
Viccionari
# Portada/article maig 7
## Coordenades polars

En la matemàtica, el sistema de coordenades polars és un sistema de coordenades de dues dimensions en el qual cada punt en un pla està determinat per un angle i una distància. El sistema de coordenades polars és especialment útil quan la relació entre dos punts s'expressa més bé en termes d'angles i distàncies. En el sistema més conegut, el cartesià o de coordenades rectangulars, aquestes relacions cal trobar-les a partir de les funcions trigonomètriques.
Com que el sistema de coordenades és de dues dimensions, cada punt ve determinat per dues coordenades polars: la coordenada radial i la coordenada angular. La coordenada radial (normalment denotada per r) denota la distància del punt al punt central (conegut com a pol i equivalent a l'origen en el sistema cartesià). La coordenada angular (també anomenada angle polar o angle azimutal, i normalment denotat per θ o t) denota l'angle positiu (o angle mesurat en sentit antihorari) per arribar al punt a partir de l'eix polar o radi de 0° (que és equivalent a l'eix x positiu en les coordenades cartesianes).
# Iñigo Iruín Sanz

Iñigo Iruín Sanz (Sant Sebastià, 26 de juny de 1953) és un advocat i polític basc. Llicenciat en dret penal, es considera deixable de Miguel Castells Artetxe i en ciències empresarials, s'ha distingit per defensar en judici a membres d'ETA i militants abertzales acusats de terrorisme, alhora que és membre del Consell d'Administració de l'empresa Orain SA, dirigida pel seu company de partit José Luis Elkoro Unamuno.
Militant d'Herri Batasuna, fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Basc de 1984, 1986 i 1990. A les eleccions generals espanyoles de 1989 fou escollit senador per Guipúscoa. Posteriorment, com a advocat, va obtenir l'empara del Tribunal Constitucional d'Espanya contra la sentència del Tribunal Suprem que va condemnar a 7 anys de presó a cadascun dels membres de la taula nacional d'Herri Batasuna al desembre de 1997, fou el que portà a judici el cas Lasa i Zabala, pel qual l'ex general de la Guàrdia Civil Enrique Rodríguez Galindo ingressà a la presó i es van desclassificar els papers del Cesid sobre els GAL. El 2007 es mostrà disconforme amb l'estratègia de Batasuna en el procés de pau, tot i que continuà defensant militants de Batasuna i d'Acció Nacionalista Basca.
Ha exercit també d'advocat defensor de la consellera d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya Meritxell Serret i Aleu en la Causa del procés.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ El Correo Digital, 11-5-2007
* ↑ «Meritxell Serret es lliura a Marchena». [Consulta: 11 març 2021].
# Ghulam Sughra

Ghulam Sughra és una activista pels drets humans pakistanesa, guardonada amb el premi Internacional Dona Coratge.
Sughra va ser obligada a casar-se quan tenia dotze anys, però sis anys més tard va esdevindre la primera dona del seu poble a divorciar-se; també va ser colpejada pels seus germans quan va intentar anar a escola, però va poder estudiar a casa. Va ser la primera dona del seu llogaret que es va graduar a l'escola secundària i la primera mestra de la primera escola per a nenes, malgrat va trobar-se que no hi havia noies a qui ensenyar; algunes de les raons per les quals no anaven a escola eren culturals, però la raó principal la va atribuir a la pobresa i va dedicar-se a trobar formes d'alleujar-la. Així, va fundar i va ser directora executiva de l'Organització de Desenvolupament Rural Marvi al Pakistan, una ONG que té la missió crear fons d'estalvi comunitari i alhora conscienciar sobre els drets humans, la salut, l'educació i el desenvolupament social.

## Referències

* 1 2 «Secretary Clinton To Host the 2011 International Women of Courage Awards». U.S. Department of State. Arxivat de l'original el 28 maig 2011. [Consulta: 27 novembre 2014].
* 1 2 Ghulam Sughra, Ashoka.org
* ↑ «Events 2011 - Embassy of the United States Islamabad, Pakistan». Islamabad.usembassy.gov. Arxivat de l'original el 5 de desembre 2014. [Consulta: 27 novembre 2014].
# Richard Roy (músic)

Richard Roy, també conegut com a Twitch va ser el baixista de Sum 41 quan es va iniciar la banda, des del 1996 al 1998. Va aparèixer al vídeo "Bring The Noize!" parlant dels seus companys de grup. L'única gravació en la qual va col·laborar en Richard va ser l'any 1998 amb la maqueta titulada "Rock Out With Your Cock Out".
# Siedlce

Siedlce és una ciutat del voivodat de Masòvia, a l'est de Polònia. Segons el cens del 2013, Siedlce té 76.438 habitants.

## Història

La primera menció de la vila data de 1448. Siedlce rebé els drets de ciutat el 1547. Siedlce experimentà un bon període cultural i econòmic en els temps d'Alexandra Ogiński de la família Czartoryski. Ella heretà la ciutat després de la mort del seu pare el 1775. Gràcies a ella, Siedlce esdevingué un dels centres culturals més importants de Polònia. Per als espectacles organitzats en la ciutat hi era convidada l'elit del país. El rei Estanislau II de Polònia era rebut sovint per la duquessa Ogiński.
Després de la recuperació de la independència polonesa el 1918 la ciutat es desenvolupà novament. En el període d'entreguerres Siedlce era un gran mercat de treball en la regió. Durant la Segona Guerra Mundial Siedlce fou una zona d'activitat de la guerrilla polonesa. Més del 50% dels seus edificis quedaren destruïts. De 1975 a 1998, la ciutat fou la capital del voivodat de Siedlce. Un dels principals esdeveniments de la Siedlce contemporània fou la visita del Papa Joan Pau II el 1999.

## Personalitats lligades

* Artur Boruc, (1980-), futbolista.

## Ciutats agermanades

* Kírov, Rússia
* Nevers, França
* Sabinov, Eslovàquia
* Regió de Vílnius, Lituània

## Referències

* ↑ «Powierzchnia i ludność w przekroju terytorialnym – Główny Uzrąd Statystyczny». [Consulta: 1r juliol 2014].
# Fabària

La fabària (Hylotelephium telephium o Sedum telephium) és una espècie de planta amb flor dins la família crassulàcia. És nativa d'Euràsia. És una planta autòctona a Catalunya i el País Valencià però no a les Balears. És una herba perenne, suculenta, dioica, glabra i glauca amb rels tuberoses que fa fins a 80 cm d'alt i floreix d'agost a setembre. Les fulles són el·líptiques obongues o ovades; flors en capítols densos, verdoses rarament més o menys purpurescents o de color de rosa. Viu en roques codines i clapers. Aquesta planta s'ha usat com medicinal i com endevinadora d'amors, es fa servir com planta ornamental.
La subespècie Sedum telephium L. subsp. maximum (L.) Krock rep els noms d'apagafocs, bàlsam, bàlsam de fulla o faves grasses.

## Galeria

* Subespècie fabaria
* Subespècie telephium
* Subespècie maximum
* Subespècie maximum

## Referències

* ↑ Bolòs, Oriol; Vigo, Josep. Flora dels Països Catalans. Ed. Barcino. Barcelona, 1984. ISBN 9788472265974.
* ↑ «Sedum telephium L. subsp. maximum (L.) Krock.», 29-12-2019. Arxivat de l'original el 2019-12-29. [Consulta: 17 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Live-long: Sedum telephium, history of the plant