OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teatre Municipal (Palma)

El Teatre Municipal de Palma (darrerament conegut també com a Teatre Municipal del Passeig de Mallorca de Palma per no confondre'l amb el Teatre Municipal Xesc Forteza de Palma) és un teatre situat en el Passeig de Mallorca de Palma (Illes Balears). Va ser construït entre 1963 i 1965 i projectat per l'arquitecte Manuel Casanella Domènech. Entre el 1981 i 1984, va passar a ser controlat directament per l'ajuntament de Palma. Després d'una reforma amb profunditat, va ser reinaugurat el gener de 1994. Disposa de 224 seients (Platea): 173 butaques i Amfiteatre: 51 butaques)
# Terany

Terany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1298. És el lloc de naixement de l'escriptor Ladislav Ballek.
# Teruhito Nakagawa

Teruhito Nakagawa (仲川 輝人, 27 de juliol de 1992) és un futbolista japonès.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2019. Va disputar 1 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2019 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ Teruhito Nakagawa a National-Football-Teams.com (anglès)
# Teruki Hara

Teruki Hara (原 輝綺, 30 de juliol de 1998) és un futbolista japonès.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2019. Va formar part de l'equip japonès a la Copa Amèrica de 2019. Va disputar 1 partit amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2019 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association
* ↑ National Football Teams
# Dimar

El Dimar és una regió històrica del Senegal. Situada en el nord del país, sobre el marge esquerre del riu Sénégal, era la més occidental de les províncies del Futa Toro.
Un text de l'administració colonial de 1861 – o sigui poc després de l'annexió del Dimar per França – el descriu així:
« S'ha agafat la costum a Saint-Louis de designar sota el nom de Dimar el país enclavat entre el Oualo, el Futa-Toro i el Senegal, des de Dagana fins al marigot de Doué. S'hi compten una dotzena de pobles, dels que els principals són: Gaé, Fanaye, Bokol, Pendao, Dialmath o Dimar, habitats per una barreja de peuls i djolofs. Aquest tuculors han tingut durant molt de temps un gran geni per a la navegació. Des de Maîtres de Cacho, punt on el llit del riu s'estreny entre ribes elevades i molt cobertes atacaven totes les embarcacions qui no havien satisfet abans les exigències dels caps indígenes. El Dimar fou durament castigat per les seves malifetes el 1849 i després el 1854, rebent un darrer cop del que no es va recuperar en el bombardeig inesperat de Bokol el 1855. Després d'això el país es va mostrar sempre sumís envers nosaltres i a petició seva fou annexionat a les nostres possessions el 1859. »

## Notes

* ↑ Revue de l'Orient et de l'Algérie et des colonies : bulletin et actes de la Société orientale, algérienne et coloniale de la France, 1861, p. 31

## Bibliografia

* Saïdou Kane, Histoire du Dimar des origines à nos jours, 1966 (tradition orale, manuscrit inédit cité par Yves-Jean Saint-Martin, Le Sénégal sous le Second Empire, Karthala, Paris, 2000, p. 78 ISBN 2865372014) (francès)
* El Hadj Seydou Nourou Touré, Le Toro et Dimar face à la pénétration française, Dakar, Université Cheikh Anta Diop, 1975, 82 p. (Mémoire de Maîtrise) (francès)
* Mamoudou, Sy, Le Toulde Dimatt (ou Dimar) précolonial de 1673 à 1860. Formation, consolidation et évolution d'une province du Fouta Toro, Dakar, Université Cheikh Anta Diop, 1996, 46 p. (Mémoire de Maîtrise) (francès)
# Dimarcúsids

Els dimarcúsids (Dimarcusidae) constitueixen una família de triclàdides, l'única dins el grup Cavernicola. La majoria de localitats tipus de les espècies de dimarcúsids són a coves. Tanmateix, també s'han trobat en aigües superficials. Es troben a Mèxic, Tahití, a l'est de Malàisia i a Amèrica del Sud.

## Filogènia

Arbre filogenètic dels triclàdides segons Sluys i col·laboradors (2009):
| Tricladida | Maricola Cavernicola Continenticola Planarioidea Planariidae Kenkiidae Dendrocoelidae Geoplanoidea Dugesiidae Geoplanidae |

## Referències

* ↑ Leal-Zanchet, A.; Souza, S.; Ferreira, R. «A new genus and species for the first recorded cave-dwelling Cavernicola (Platyhelminthes) from South America» (en anglès). ZooKeys, 442, 2014, pàg. 1-15. DOI: 10.3897/zookeys.442.8199.
* ↑ Sluys, R.; Kawakatsu, M.; Riutort, M.; Baguñà, J. «A new higher classification of planarian flatworms (Platyhelminthes, Tricladida)» (en anglès). Journal of Natural History, 43, 29-30, 2009, pàg. 1763-1777. DOI: 10.1080/00222930902741669.
* Mitchell & Kawakatsu, 1972 A new family, genus, and species of cave-adapted Planarian from Mexico (Turbellaria, Tricladida, Maricola). Occasional Papers, Museum of Texas Tech University 8 pàg. 1-16.
* Sluys, 1990 A monograph of the Dimarcusidae (Platyhelminthes, Seriata, Tricladida). Zoologica Scripta 19 pàg. 13-29.
# Thomas Couture

Thomas Couture (Senlis, 21 de desembre de 1815 - Villiers-le-Bel, 30 de març de 1879) fou un pintor i professor de pintura francès d'estil acadèmic.
Nascut a Senlis, a l'edat d'onze anys es va traslladar amb la seva família a la ciutat de París, on va estudiar a l'École des Arts et Métiers i més tard a l'Escola de Belles Arts. L'any 1837 va guanyar el Premi de Roma, després d'haver optat a ell en sis ocasions.
Va començar a exposar el 1840 amb pintures de gènere i històriques al Saló de París, on va ser guardonat amb diverses medalles, en particular per la seva obra mestra presentada el 1847: Les Romains de la décadence. Poc temps després, Couture va obrir un estudi amb el fi de desafiar l'Escola de Belles Arts. Les innovacions tècniques de Couture van obtenir gran atenció per part del públic, i rebé encàrrecs per part del Govern i de l'Església per realitzar murals. Decebut per la freda acollida de les seves pintures murals, el 1860 va decidir abandonar París per una temporada i establir-se en la seva ciutat natal, Senlis, on va continuar fent classes a joves promeses de la pintura. L'any 1867 va tornar a qüestionar l'acadèmia, quan va publicar el llibre Méthode et entretiens d'ateliers, una obre de mètodes d'ensenyament i tècniques desenvolupades per ell mateix.
Al llarg de la seva vida, Couture va tenir com a alumnes a personalitats del món de l'art com ara Edouard Manet, Henri Fantin-Latour o Pierre Puvis de Chavannes. Thomas Coutoure va morir a Villiers-le-Bel, Val-d'Oise i va ser enterrat al cementiri Père Lachaise a París.
* La set d'or 1844
* Retrat de una jove
* Les Romains de la décadence

## Referències

* ↑ Couture, Thomas. «Méthode et entretiens d'ateliers» (en francès), 1867. [Consulta: 9 gener 2013].]
* ↑ «Thomas Couture» (en anglès). [Consulta: 9 gener 2013].

## Enllaços externs

* Dossier dedicat a l'artista en el lloc del museu de Senlis Arxivat 2013-01-26 a Wayback Machine.
# Thanvillé

Thanvillé (en alsacià Dawiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2005 tenia 544 habitants. Limita amb Saint-Maurice, Saint-Pierre-Bois, Villé, Neubois i Triembach-au-Val.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes de la Vall de Villé.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 310 | 332 | 334 | 407 | 442 | 449 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Francis Adrian | |
# Thapsia snelli

Thapsia snelli és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Helicarionidae. És un endemisme de l'illa de Rodrigues (Maurici).

## Notes

* ↑ Griffiths, O. (1996). "Thapsia snelli." 1996 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 1996. [Consulta: 16 abril 2023]
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
# Testimoni de càrrec (sèrie de televisió)

Testimoni de càrrec (originalment en anglès, The Witness for the Prosecution) és una sèrie de televisió de thriller britànica de 2016 emesa a BBC One. El programa de dues parts va ser adaptat per Sarah Phelps i dirigit per Julian Jarrold i està basat en el conte homònim d'Agatha Christie. La trama ampliada es basa en la història breu original de Christie amb el final original, que és diferent del de les versions anteriors, inclosa la versió cinematogràfica de Billy Wilder de 1957. S'ha doblat al català oriental per a TV3, que va emetre-la per primer cop el 25 de juliol de 2020, i al valencià per a À Punt l'estiu de 2021.

## Repartiment

* Billy Howle com a Leonard Vole, acusat
* Andrea Riseborough com a Romaine Heilger, la parella d'en Leonard Vole
* Monica Dolan com a Janet McIntyre, criada
* Kim Cattrall com a Emily French, víctima
* Toby Jones com a John Mayhew, advocat
* David Haig com a Charles Carter, advocat
* Tim McMullan com a Hugo Meredith, fiscal
* Robert East com a Greville Parris, jutge
* Dorian Lough com el detectiu Breem
* Hayley Carmichael com a Alice Mayhew, la dona d'en John Mayhew
* Paul Ready com a Tripp

## Referències

* ↑ O'Donovan, Gerard «The Witness For the Prosecution, part 1 review: a mysterious slice of Christmas TV heaven». The Daily Telegraph [London, UK], 26-12-2016 [Consulta: 30 desembre 2016].
* ↑ «Toby Jones, Andrea Riseborough and Kim Cattrall to star in The Witness For The Prosecution for BBC One». , 12-08-2016 [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «BBC One orders major adaptation of Agatha Christie's The Witness For The Prosecution - Media Centre». Bbc.co.uk. [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «BBC - BBC One - Media Centre». Bbc.co.uk. [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «BBC - An Interview with Sarah Phelps - Media Centre». Bbc.co.uk. [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ «"Testimoni de càrrec", l'Agatha Christie més judicial, a TV3». CCMA, 24-07-2020. [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ «À Punt fusiona cine y literatura con series de Agatha Christie y 'Comissari Dupin'» (en castellà). 20minutos, 16-06-2021. [Consulta: 20 agost 2022].

## Enllaços externs

* Testimoni de càrrec a Programmes de la BBC (anglès)
# The Song of Songs

The Song of Songs és una pel·lícula estatunidenca de Rouben Mamoulian estrenada el 1933. Una jove camperola es deixa seduir per un escultor, després per un ric mecenes que compra l'estàtua per a la qual ha servit de model, simbolitzant els salms de Salomó.

## Argument

Lily una jove pagesa acaba de perdre el seu pare, és recollida per la seva tia, Madame Rasmussen, llibrera a Berlín, una dona autoritària, rígida i lleugerament lligada a l'alcohol. De la finestra de la seva cambra Lily percep un taller d'escultor que la fascina. Un dia, Richard l'escultor entra en la llibreria i sembla captivat pel cos de Lily, ell la persuadeix de posar per ella. Acceptant després d'haver vacil·lat, Lily déjouant la vigilància de la seva tia va a casa de Richard que la convenç per despullar-se per posar. Aviat una molt bonica escultura pren forma i els dos joves comencen un idil·li. Arriba llavors el baró von Merzbach que és un client de Richard que queda admirat davant l'estàtua, demana ser presentat a Lily. Més tard, el baró persuadeix Richard que amb l'escultor, Lily no tindrà cap futur, mentre que amb ell, tindrà el reconeixement, la fortuna, el títol…per covardia Richard accepta. El vespre mentre que Lily s'afanya a anar a casa de Richard, Madame Rasmussen la sorprèn. Va a casa de Richard, però aquest ha desaparegut, i llavors el baró von Merzbach que l'acull al seu lloc sabent que Richard ha marxat de viatge. El baró-aquí li proposa el matrimoni, i Lily, desorientada i commocionada, accepta. S'educa en el gran món, aprèn música, francès, dansa, però no és feliç. Von Prell el palefrener del baró s'enamora d'ella i li declara el seu amor durant una lliçó d'equitació.

## Repartiment

* Marlene Dietrich: Lily Czepanek
* Brian Aherne: Richard Waldow
* Lionel Atwill: Baró von Merzbach
* Alison Skipworth: Sra. Rasmussen
* Hardie Albright: Von Prell
* Helen Freeman: Fräulein Von Schwertfeger

## Referències

* ↑ «The Song of Songs». IMDb.
* ↑ Lionel Atwill ha reemplaçat Richard Bennett, en el curs de la producció i per tant, no surts als crèdits.
# Tenino

Tenino és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.447 habitants. Els primers habitants blancs hi van arribar el 1851, atrets per la febre de l'or. La línia ferroviària del Pacífic Nord hi va obrir una estació el 1872. A mitjans del segle xx, era conegut pel negoci de la fusta, les mines i la seva moneda de fusta. Durant la Gran Depressió de 1929, va adoptar la iniciativa d'imprimir i utilitzar la seva pròpia moneda.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tenino tenia 1.447 habitants, 575 habitatges, i 396 famílies. La densitat de població era de 665,1 habitants per km².
Dels 575 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.526 $ i la renda mediana per família de 41.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.058 $ mentre que les dones 25.972 $. La renda per capita de la població era de 18.244 $. Aproximadament el 5% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ Peirón, Francesc. La Vanguardia. La veritable sort de tocar fusta. La Vanguardia, 2020-06-17, p. 51 [Consulta: 17 juny 2020].
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tenino». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tenino». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Tengzhou

Tengzhou (en xinès:滕州市, en pinyin:Téngzhōu shì) és una ciutat-comtat de la ciutat-prefectura de Zaozhuang, a la província de Shandong, a la República Popular de la Xina.
La seva superfície és de 1485 km² i la seva població l'any 2010 superava els 1,6 milions d'habitants.
La ciutat-comtat de Tengzhou administra 21 divisions a nivell de municipi.

## Història

Fou el lloc de l'estat vassall feudal Teng durant el període de les primaveres i les tardors.
Tengzhou va ser probablement el lloc de naixement del filòsof Mozi (470 aC - 391 aC).

## Entorn econòmic

Tengzhou ha estat una àrea industrial important, però en el període previ al 2015 havia experimentat una recessió econòmica que va provocar el tancament de moltes fàbriques locals. Segons l'opinió de The Wall Street Journal al juliol de 2015, la innovació en productes i idees de fabricació va ser clau per a la revitalització de la indústria a Tengzhou.

## Referències

* ↑ Magnier, Mark, "For Many Firms, China’s ‘New Normal' Spells Doom : Industrial city’s struggle illustrates how slower economic growth is squeezing manufacturers", The Wall Street Journal, July 20, 2015

## Enllaços externs

* Lloc web del govern de Tengzhou (en xinès simplificat, xinès tradicional, anglès, japonès i coreà)
* Tengzhou Daily on Net (en xinès simplificat)
# Tereza Desbordes

Tereza Desbordes (Pont-Aven, Finisterre, 1 de febrer 1934 - Lesneven 27 de setembre de 2021) fou una editora i escriptora bretona.
Era la setena filla d'una família de petits agricultors. Òrfena de mare als setze anys, va haver de treballar al camp per a mantenir a la seva família. Es graduà als divuit anys.
El 1952 es casà amb el mestre Yann Desbordes i s'instal·laren a Plouescat. El 1955 el seu marit va aprendre bretó amb Marc'harid Gourlaouen.
Anys després treballaria com a secretària de Per Denez, que va ensenyar-li a escriure en bretó. Junts van fundar el 1980 l'editorial Mouladurioù Hor Yezh, que edità diccionaris, obres pedagògiques, poesia i obres d'autors de Gwalarn.
També ha estat presidenta de la secció Literatura escrita de l'Institut Cultural de Bretanya i ha estat condecorada amb l'Orde de l'Hermini.

## Referències

* ↑ «Tereza Desbordes» (en francès). Encyclopedie. L'encyclopédie française. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «Avis d'obsèques». Ouest France, 27-09-2021.
* 1 2 «Tereza DESBORDES» (en francès). Institut Culturel de Bretagne - Skol Uhel ar Vro. [Consulta: 11 febrer 2023].
* ↑ Puig, Gentil; Berthelot, M. «Pêr Denez va morir a Rennes el 30 de juliol». El Punt Avui, 09-08-2011, pàg. 52.
* ↑ Press, Ian. A grammar of modern Breton. Berlín: Mouton de Gruyter, 1987, p. 273. ISBN 978-3-11-088497-5.
* ↑ «Tereza Desbordes» (en anglès). IdRef. [Consulta: 26 gener 2021].
* ↑ «L'Ordre de l'Hermine» (en francès). Arxivat de l'original el 2021-01-30. [Consulta: 26 gener 2121].
# Diccionario de la lengua española

El Diccionario de la lengua española (oficialment, DLE — DRAE, corresponent a Diccionario de la Real Academia Española) és un diccionari normatiu del castellà editat per la Reial Acadèmia Espanyola. La primera edició va ser el 1780 i avui dia hi ha desenes d'edicions. Actualment és editat i elaborat per la RAE, amb l'ajut de l'Associació d'Acadèmies de la Llengua Espanyola.

## Antecedents

El primer diccionari d'aquesta institució fou el Diccionario de autoridades (1726-1739), un repertori lexicogràfic en el que s'explica el sentit de les paraules i la seva naturalesa, proverbis, refranys i altres usos de la llengua. L'obra ens constitueix per als escriptors de l'època i queda anotat al pròleg que <<han tratado la Lengua Española con la mayor propiedad y elegancia: conociéndose por ellos su buen jucio, claridad y proporción, con cuyas autoridades están afinanzadas las voces>>.
El 1770 es fa una segona edició del diccionari reduïda a les dues primeres lletres de l'alfabet.

## Edicions

* 1780. Va ser el primer Diccionari de la sèrie que va registrar 46 000 lemes.
* 1803. La 4a edició conté aproximadament 59.000 lemes.
* 1869. L'11a edició va registrar 47.000 lemes.
* 1884. La 12a edició va recollir aproximadament 51.000 lemes.
* 1925. La 15a edició conté aproximadament 67.000 lemes.
* 1992. La 21a edició va registrar 83.000 lemes.
* 2001. La 22a Recull més de 88.000 lemes.
* 2014. La 23a edició registra més de 93.000 lemes.

## Formats

Fins a la 21a edició el Diccionari va ser publicat exclusivament en paper. L'any 2001 es va afegir una edició en CD-Rom i paper. La 22a edició va ser publicada en tres formats, paper, CD-Rom i via en línia amb accés gratuït. Actualment la versió en línia és un híbrid de la versió més recent la 22a i la futura 23a edició.

## Referències

* ↑ «RAE - Diccionario de autoridades» (en castellà). [Consulta: 22 octubre 2015].
* ↑ «Presentación». [Consulta: 5 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Diccionario de la lengua española (RAE).
* Versió facsímil en línia de l'edició de 1826 (Google Books).
# Durchfahrtsbeeke

El Durchfahrtsbeeke en baix alemany Dörchfohrtsbeck és un riu d'Alemanya que neix al poble de Klein Krams, un nucli del municipi d'Alt Krenzlin, a l'estat de Mecklemburg-Pomerània Occidental. És un afluent dret del Rögnitz al qual desemboca al sud del municipi de Leussow. Amb l'ajuda de fons europeus va ser renaturalitzat entre 2007 i 2011. En conseqüència en pocs anys la diodiversitat a les seves ribes va augmentar ràpidament.

## Referències

* ↑ AA.VV., Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet, Magdeburg, FGG Elba, Edició del maig 2015, pàgina 23
* ↑ Administració de l'Amt Ludwigslust-Land «Leussow» (pdf) (en alemany). Chronik des Amtes Ludwigslust-Land 2007-2011, 2011, pàg. 42.
# That's My Boy

That's My Boy és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Hal Walker el 1951.

## Argument

L'antic campió de futbol Jack Jackson (Eddie Mayehoff) té un fill, Junior (Jerry Lewis), delicat, cuidat per la seva mare. Això el desespera. Per tal de transformar Junior, Jack li dona, com a camarada, l'esportista Billie Baker (Dean Martin). Junior, sense reconèixer-ho, voldria ser un campió com el seu pare, però es creu incapaç d'aconseguir-ho.

## Repartiment

* Dean Martin: Bill Baker
* Jerry Lewis: 'Junior' Jackson
* Ruth Hussey: Ann Jackson
* Eddie Mayehoff: Jarring Jack Jackson
* Marion Marshall: Terry Howard
* Polly Bergen: Betty 'Babs' Hunter
* Hugh Sanders: Entrenador Wheeler
* John McIntire: Dr. Benjamin Green
* Francis Pierlot: Henry Baker
* Lillian Randolph: May (Maid)
* Selmer Jackson: Doc Hunter (com Selmar Jackson)
* Tom Harmon: ell mateix
* Gregg Palmer: estudiant
* Hazel Boyne: Miss Johnson
# Ducat de Calàbria

* No s'ha de confondre amb el Ducat de la Pulla i Calàbria, Estat situat al sud de la península Itàlica del segle xi al segle xii.
El ducat de Calàbria va ser un antic ducat de sobirania romana d'Orient localitzat en la Itàlia meridional. Va sorgir durant el segle vi agregant la regió del Bruttium a la Pulla. Els seus confins septentrionals estaven constituïts per una muralla defensiva construïda per salvaguardar el territori de l'amenaça dels llombards.
El 753 el sobirà dels longobards, Aistulf de Friül, va annexar als seus propis dominis diversos territoris grecs, mentre Reggio amb bona part de Calàbria van quedar sota l'administració de Constantinoble en forma de ducat. Cap a l'inici del segle ix la Calàbria grega comprenia el territori que va de Reggio de Calàbria a Rossano, amb capital a Reggio; mentre que la restant part septentrional formava part del ducat de Benevent, que s'estenia de Cosenza a Chieti. Entre els segles viii i ix les possessions a Itàlia de l'Imperi Romà d'Orient es van reduir progressivament solament al ducat de Calàbria, que comprenia en l'època, d'una part, la Calàbria al sud de la vall del riu Crati, i de l'altra Gallipoli i Òtranto sobre la franja costanera de la Pulla, i l'emperador va haver d'enviar una flota per fer front a l'amenaça musulmana.
L'emperador romà d'Orient Basili el Macedoni (867-886) va fer de Reggio la metròpoli de les possessions gregues d'Itàlia meridional.
Els romans d'Orient van dividir el 975 el Catepanat d'Itàlia en tres àrees, el tema de Longobardia, amb capital a Bari, el tema de Calàbria, amb capital a Reggio i el tema de Lucània, amb capital a Tursi. En el curs del segle viii Reggio sorgeix com a seu episcopal del ducat.
Els grecs van ser finalment expulsats de la Itàlia meridional pels normands, que van unir el Catepanat d'Itàlia al Regne de Sicília de la casa d'Hauteville.

## Referències

* 1 2 Byzantinische Forschungen. Volum 13. Verlag Adolf M. Hakkert, 1988, p. 74.
* ↑ Procter, George. The History of Italy: From the Fall of the Western Empire to the Commencement of the Wars of the French Revolution (en anglès). vol.1. G. B. Whittaker, 1825, p. 119.

## Vegeu també

* Exarcat de Ravenna.
* Catepanat d'Itàlia.
# Tlite

Tlite (en àrab أتليت, Atlīt; en amazic ⵜⵍⵉⵜ) és una comuna rural de la província de Tata, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.326 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].