OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gall gris

El gall gris (Gallus sonneratii) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita selves, boscos i bambús a la Península indostànica.
# Garuda Linux

Garuda Linux és una distribució Linux basada en Arch. És senzilla d'emprar, està optimitzada per al joc, per a ser ràpida i per defecte ve amb un tema fosc que la caracteritza. Compta amb Calamares i per això és de fàcil instal·lació; un model d'actualització contínua que fa servir Pacman com a gestor de paquets; és de manteniment senzill i està disponible en una àmplia gamma d'entorns d'escriptori Linux. Seguint la filosofia Arch, no disposa de programari preinstal·lat, però permet seguir un fàcil assistent per a descarregar les aplicacions més populars. Algunes característiques i personalitzacions no la fan òptima per a l'usuari novell a Linux. Tampoc és idònia per a maquinari antic.
El terme Garuda, que prové de l'hinduisme, fa referència al rei dels ocells i el muntatge del vehicle de Vixnu.

## Referències

* ↑ arindam. «Garuda Linux "Raptor" 230305 Release Drops Latte Dock, Brings Key Changes». Debug Point, 07-03-2023. [Consulta: 8 març 2023].
* ↑ McGinty, J. T. «Garuda Linux: An Arch-Based Linux Distro Built for Speed and Beauty». Make Use Of, 22-01-2022. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ Gloor, Jordan. «Why I Switched to Garuda Linux». How-To Geek, 17-12-2021. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Garuda Linux Provides a Hassle-free Arch Experience With a Beautiful Neon Look [Review with Video]». It's FOSS, 12-12-2020. [Consulta: 27 gener 2023].
# Garudanadi

Garudanadi (o Gaddilam) és un riu de Tamil Nadu. Neix al Yegal Tank, i s'alimenta del Mallatar que el connecta amb el Ponniar. El seu llit és sorrenc i les seves ribes sovint força baixes. Té un curs de 95 km durant discorrent per l'antic Fort Saint David i Cuddalore, fins a desaiguar a la badia de Bengala.

## Referències

* The Imperial Gazetteer of India, 1885, Sir William Wilson Hunter, Londres, Trübner & co.
# Grau Mercader

El Grau Mercader és un pas de corriol de muntanya situat a 725 m d'altitud al terme municipal de Sant Quirze Safaja, al Moianès. Ascendeix des del Collet de Can Tripeta, a ponent del santuari de Puiggraciós fins Cal Mestret.
Està situat a la mateixa cinglera dels Cingles de Bertí, al nord-est de les Costes del Traver, al sud-est de Cal Mestret i al sud-oest de Puiggiró. És a prop i a llevant del Grau del Traver, i al seu nord-oest es troba el Camí del Traver, que mena a la masia del Traver.

## Referències

* ↑ «Grau Mercader». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Glacera del Cerví

La Glacera del Cerví (alemany: 'Matterhorngletscher') és una glacera situada als Alps Penins, a la base de la cara nord del Cerví, al sud de la ciutat de Zermatt, al Valais (Suïssa). Té una longitud màxima d'uns 2,5 km. La glacera es troba a la conca de la glacera de Zmutt.
El 1865, després de la primera pujada del Cerví, quatre escaladors van morir en una caiguda durant la baixada des del cim. Pocs dies després van ser trobats tres cossos a la glacera, però mai es van trobar les restes de Lord Francis Douglas.

## Referències

* ↑ Suisse, Le Mont Riffelhorn et Glacier du Mont Cervin.
* ↑ «Le mont Cervin - Ascension, tours, randonnées». [Consulta: 15 agost 2020].
# Goodea atripinnis

Goodea atripinnis és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes que habita al riu Ayuquila (conca del riu Lerma, Guanajuato, Mèxic). És un peix d'aigua dolça, de clima subtropical (18 °C-24 °C) i demersal inofensiu per als humans. Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total i les femelles 12.

## Referències

* 1 2 3 4 «Goodea atripinnis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lyons, J., G. González-Hernandéz, E. Soto-Galera i M. Guzmán-Arroyo, 1998. Decline of freshwater fishes and fisheries in selected drainages of west-central Mexico. Fisheries 23(4):10-18.
* ↑ Espinosa Pérez, H., Dillanes, M.T.G. i Mata, P.F., 1993. Listados faunísticos de México. III. Los peces dulceacuicolas Mexicanos. Universidad Nacional Autónoma de Mexico, Mèxic.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Arlindo Gomes Furtado

Arlindo Gomes Furtado (nascut a Santa Catarina, el 4 d'octubre de 1949) és el bisbe de Santiago de Cap Verd des de 2009, i va ser el primer bisbe de Mindelo, entre 2004 i 2009. En ser nomenat cardenal pel Papa Francesc el 2015, va ser el primer capverdià a rebre aquesta distinció.

## Biografia

El bisbe Furtado realitzà els seus estudis teològics a Coimbra (Portugal), i tornà a Cap Verd on va ser ordenat prevere el 18 de juliol de 1976. El 14 de novembre de 2003, nomenat pel Papa Joan Pau II, esdevingué el primer bisbe de la nova diòcesi de Mindelo. Va ser consagrat el 22 de febrer de 2004, pel bisbe de Cap Verd Paulino do Livramento Évora, esdevenint el 34è bisbe capverdià. La diòcesi de Mindelo, d'acord amb el Servei Vaticà d'Informació (VIS), té una superfície de 2,230 km², una població de 166.000 persones, 149.230 d'elles catòliques, 19 preveres i 58 religiosos.
El 15 d'agost de 2009, el bisbe Furtado assumí el càrrec de bisbe de Santiago de Cap Verd, una de les seus més antigues d'Àfrica, en ser nomenat pel Papa Benet XVI el 22 de juliol d'aquell any.
El 4 de gener de 2015, el Papa Francesc anuncià que el promocionaria al Col·legi Cardenalici el 14 de febrer següent. El bisbe Furtado esdevingué el primer cardenal capverdià en un consistori on també es crearien els primers cardenals provinents de Tonga i de Myanmar. A la cerimònia va rebre el títol de cardenal prevere de San Timoteo.
A l'abril de 2015 va ser nomenat membre de la Congregació per a l'Evangelització dels Pobles i del Consell Pontifici Cor Unum. Ocuparà aquests càrrecs fins al seu 80è aniversari.

## Referències

* 1 2 3 4 «Consistório 2015: Papa reforça papel das "periferias" no Colégio Cardinalício» (en portuguès). Agência Ecclesia, 04-01-2015. Arxivat de l'original el 5 de gener 2015. [Consulta: 1r desembre 2015].
* ↑ Nomina a vescovo di Santiago de Cabo Verde
* ↑ Elevação a cardeal de bispo de Santiago é momento "histórico" para Cabo Verde, Africa 21 Online, 5 January 2015 Arxivat 8 de desembre 2015 a Wayback Machine. (portuguès)
* ↑ «Annuncio di Concistoro per la creazione di nuovi Cardinali» (en italià). News.va, 04-01-2015. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2017. [Consulta: 4 gener 2015].
* 1 2 «Bispo da Diocese de Santiago Dom Arlindo Gomes Furtado será o novo cardeal do Vaticano a 14 de Fevereiro» (en portuguès). RTC, 04-01-2015.
* ↑ Rui Duarte Silva. «Portugal tem novo cardeal: Manuel Clemente» (en portuguès). Expresso, 04-01-2015.
* ↑ «Consistory: list of titular church assignments». Vatican Radio, 14-02-2015 [Consulta: 14 febrer 2015].

## Enllaços externs

* El bisbe Arlindo Gomes Furtado a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Medalla de Xina (Imperi alemany)

La Medalla de la Xina (alemany: China-Denkmünze) va ser una condecoració de l'Imperi Alemany. Va ser establerta el 10 de maig de 1901 pel kàiser Guillem II, en la seva capacitat de rei de Prússia i kàiser alemany.
Hi havia dues versions:
* medalla de bronze: atorgada pel servei de les tropes alemanyes i civils durant la rebel·lió dels bòxers
* medalla de plata: atorgada a aquells que contribuïssin a l'esforç de guerra a la pàtria i als marins de la flota mercant que transportessin els soldats a la Xina.
També podia ser atorgada a les tropes aliades.
El disseny inicial era obra del mateix Guillem II, i va ser executat pel professor Walter Schott. Les medalles van ser fabricades per Mayer & Wilhelm a Stuttgart.
Hi havia 14 barres per la participació a les diferents batalles.:
* Taku
* Tsekingkwan
* Seymour-Expedition
* Kalgan
* Tientsin
* Huolu
* Peking
* Kitchou
* Peitang-Forts
* Hophu
* Liang-Hsiang-Hsien
* Fouphing
* Kaumi
* Nan-Hung-Men
* Tschang-Tschöng-Ling
* Tonku
* Chouchouang
* Kuant-Schang
* Nankuanto

## Disseny

A l'anvers mostra una àliga que aguanta un drac entre les urpes, envoltats per una corona de llorer. Al revers apareix la corona imperial i el monograma reial. Al voltant, a la part superior, apareix la inscripció "Den siegreichen Streitern" (Als combatents victoriosos) i 1900 Xina 1901 a la part inferior.
Penja d'una cinta groga amb vores blanques. Als costats de la cinta groga hi ha franges amb els colors de la bandera alemanya (negre-blanc-vermell).

## Referències

* 1 2 3 «China-Denkmünze» (en german). [Consulta: 30 octubre 2012].
# Behierita

La behierita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de Jean Béhier (1903-1965), mineralogista francès del Servei Geològic de Madagascar, qui va trobar el mineral l'any 1959.

## Característiques

La behierita és un borat de fórmula química Ta(BO₄). Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 7 i 7,5. És l'anàleg de tàntal de la schiavinatoïta. És el segon mineral amb tàntal essencial i bor després de l'holtita. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural dels Estats Units.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la behierita pertany a «06.AC - Monoborats, B(O,OH)₄, amb i sense anions addicionals; 1(T), 1(T)+OH, etc.» juntament amb els següents minerals: sinhalita, pseudosinhalita, schiavinatoïta, frolovita, hexahidroborita, henmilita, bandylita, teepleïta, moydita-(Y), carboborita, sulfoborita, lüneburgita, seamanita i cahnita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Manjaka, al camp de pegmatites de Sahatany de la vall homònima, a la regió de Vakinankaratra (Província d'Antananarivo, Madagascar), on sol trobar-se associada a altres minerals com: turmalina, quars, pol·lucita, fluorapatita amb manganès, lepidolita i albita. També ha estat descrita a altres indrets de l'illa africana, i a les pegmatites de Pine River, al comtat de Florence, a Wisconsin (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Béhierite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 juny 2017].
# Nosy Berafia

Nosy Berafia és una illa de la costa nord-oest de Madagascar, al canal de Moçambic. És l'illa més gran de l'arxipèlag de Radama. Fa uns 10 km de llargada per 3 km d'amplada. La seva ciutat principal és Antananabe, que acull les tombes reials de Mahabo. La major part dels seus habitants es dediquen a la pesca. També hi ha moltes plantacions de cafè, mango i d'arbre del pa a l'illa.

## Referències

* ↑ «Nosy Saba and Radama Archipelago – 8 days» (en anglès americà). Malagasy Tours. [Consulta: 4 juliol 2017].
# Basses del Mas Vern

La zona humida basses del Mas Vern o prats de Masvern està formada per dues basses envoltades per conreus forestals i un petit rec que hi circula a prop.
La bassa més septentrional és artificial i de caràcter permanent, força fonda (més de 2 metres en alguns punts) i relativament gran, de 1060 m². Es va construir fa uns 8 anys sobre un prat inundable de càrex. Té una illa central, amb un herbassar amb abundants càrex (Carex vulpina, C. riparia), un cinyell helofític format sobretot per lliris grocs i bogues i un bosc de ribera ben constituït, dominat per salzes (salze blanc, salix cinerea), freixe de fulla petita (Fraxinus angustifolia) i alguns àlbers (Populus alba).
La bassa sud és artificial, engrandida a partir d'una petita bassa natural, i de caràcter temporal. Fa uns 416 m² i no supera els 1,25 m de fondària. Presenta també herbassars humits i un bosc de ribera amb freixes, oms i pollancres. Al voltant de les basses hi ha una tanca metàl·lica d'aproximadament 1,90 m d'alçada, impermeable per a la fauna. Al rec, d'una amplada de 2,5 m, hi ha aigua temporalment i presenta una vegetació similar a l'abans descrita per a les basses. Hi apareixen, a més, espècies com ranunculus sceleratus, cucut de rec (Lychnis flos-cuculi), buixol (Anemone nemorosa), orchys laxiflora, etc.
Entre la vegetació de la zona destaquen els herbassars humits amb càrex, la vegetació helofítica amb boga i lliri groc, i el bosc de ribera, amb abundants freixes, oms i gatells.
Pel que fa a la fauna, a més de la tortuga d'estany (Emys orbicularis), destaca la presència de diversos anurs (granota comuna, reineta, tòtil, granota pintada) i urodels (Tritó palmat, T. marmoratus, salamandra comuna). Malauradament hi ha també abundant cranc americà (procambarus clarkii) i s'hi fan observacions regulars de visó americà (mustela vison). Els boscos del sud-oest s'utilitzen per la tortuga d'estany com a zona de posta, fins a 170 m de distància dels punts d'aigua permanents.
En aquesta zona i els seus voltants s'estan realitzant moviments de terres per expandir els conreus (pollancredes). També s'han fet estassades de la vegetació del rec i moviments de terres, amb l'objectiu de dessecar el rec o destruir-ne la vegetació associada. Les basses estan molt amenaçades per l'expansió dels conreus.
En un dels recs on s'han realitzat treballs amb maquinària s'havia detectat el major nombre de neonats de tortuga d'estany de tota la població de la Selva. Les poblacions de tortuga d'estany es troben força aïllades i per les seves reduïdes dimensions corren risc de desaparició. Caldria aconseguir amb urgència que la propietat doni una nova orientació més conservacionista a la gestió d'aquest espai.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Basses del Mas Vern». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 27 octubre 2014].
# Basses del turó d'en Bolous

Les Basses del turó d'en Bolous és una zona humida formada per un conjunt de basses artificials situades en un turó basàltic, formades com a resultat de la regeneració natural d'unes antigues pedreres.
Les basses solen conservar aigua gran part de l'any i tenen característiques força diverses. La més gran presenta alguns arbres de ribera (salze blanc -Salix alba-, gatell -Salix cinerea ssp.oleifolia-) i diversos tipus de prats humits i jonqueres. Les altres, de molt menors dimensions, tenen només un cinyell prim i discontinu de joncs i presenten variacions importants del nivell d'aigua. Es formen també alguns petits entollaments temporals.
L'interès natural d'aquestes basses es troba sobretot en la seva fauna associada, especialment d'amfibis. Hi han estat citades espècies com salamandra (Salamandra salamandra), tritó palmat (Lissotriton helveticus), tritó verd (Triturus marmoratus), reineta (Hyla meridionalis), gripau corredor (Epidalea calamita), granota pintada (Discoglossus pictus), granoteta de punts (Pelodytes punctatus) i tòtil (Alytes obstetricans).
Pel que fa a la vegetació, s'hi troben sobretot suredes amb sotabosc de brolla acidòfila (hàbitat d'interès comunitari 9330 Suredes) i rouredes amb alzines, de terra baixa.
En la zona es troben restes de les instal·lacions de l'antiga activitat extractiva, que caldria retirar. S'observen també algunes deixalles (plàstics, cartutxos, etc.).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Basses del turó d'en Bolous». Zones humides de Catalunya. Gencat. Arxivat de l'original el 18 de febrer 2015. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Neferukait

Neferukait va ser una princesa i reina egípcia de l'XI Dinastia. Se sap el seu nom gràcies a l'estela del seu administrador Rediukhnum, que es va trobar a Denderah (avui al Museu Egipci del Caire, CG 20543). Possiblement és la mateixa persona que la mare del faraó Antef III, que apareix als registres amb el nom de Neferu.
Neferukait en jeroglífic :
Neferukayet portava els títols següentsː
* Filla del Rei (z3.t-nỉsw.t)
* Esposa estimada del Rei (ḥm.t-nỉsw.t mrỉỉ.t = f)
* Ornament Reial (ẖkr.t-nỉsw t)
Basant-nos en això, probablement Neferukait era filla d'Antef I i esposa d'Antef II. A més, a la tomba del rei Antef III s'hi va trobar un fragment de relleu que citava una dona anomenada Neferukau. L'egiptòloga alemanya Silke Roth ha argumentat que Neferukau és només una manera diferent d'escriure Neferukait. Neferu seria, per tant, una versió breu del nom Neferukau / Neferukait.

## Referències

* 1 2 3 Grajetski, 2005, p. 27.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 89.
* ↑ Petrie, 1900, p. 120, vegeu línia 7.
* ↑ Roth, 2001, p. 185-189.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Petrie, William M. Flinders. Dendereh 1898. Memoir of the Egypt Exploration Fund (en anglès). Londres: Kegan Paul, 1900. OCLC 162321923.
* Roth, Silke. Die Königsmütter des Alten Ägypten von der Frühzeit bis zum Ende der 12. Dynastie (en alemany). Otto Harrassowitz Verlag, 2001. ISBN 9783447043687.
# Neferu III

Neferu III (Nfr.w, "perfecció", "bellesa") fou una reina d'Egipte, filla de Amenemhet I, i germanastre i esposa de Senusret I. Fou també reina mare, ja que amb Senusret va donar a llum al seu successor Amenemhet II.
Neferu en jeroglífic :
Neferu III fou enterrada a la piràmide del seu marit i germanastre (Piràmide de Senusret I) a Lisht; és una de les poques princeses enterrades allí que s'ha pogut identificar mercès a un cartutx amb el seu nom. És la primera persona a part d'un faraó que fou enterrada a una piràmide amb cartutx amb el seu nom, tot i que també s'especula que no fos enterrada allí..

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 92.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 97.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Noua Dreaptă

Noua Dreaptă (Nova Dreta en català) és un moviment nacionalista, irredentista i ultra-ortodox de Romania, afirmant-se nacionalistes i patriotes. El moviment no està registrada com a partit polític i no participa en les eleccions. En particular, es posiciona obertament contra l'homosexualitat, Noua Dreaptă reclama als ideals de la Guàrdia de Ferro i el moviment legionari de Romania entre les dues guerres mundials.

## Idees

Les idees defensades per Noua Dreaptă són les següents:
* Unificació de Romania i la República de Moldàvia;
* Drets dels romanesos en els departaments de Harghita i Covasna, en la seva majoria poblada per hongaresos, així com la negació de l'autonomia d'aquestes regions;
* Drets de les minories romaneses als països veïns;
* Educació de Joves d'esperit nacionalista romanès com a cristians;
* La protecció dels valors familiars i el rebuig de l'homosexualitat;
* La promoció dels valors de l'ortodòxia;
* Lluitar contra la americanización i la globalització;
* Promoció d'una Europa de les nacions integrades en el nucli comú de les seves arrels cristianes.
Es pot afegir a aquest catàleg d'un programa social més aviat vague, que té per objecte limitar els excessos del capitalisme.

## Enllaços externs

* Noua Dreaptă (romanès)
# Novomússino

Novomússino (en rus: Новомусино) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 305 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Nóvie Verxaüt

Nóvie Verxaüt (en rus: Новые Вершаут) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 52 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Nicolás Estévanez Murphy

Nicolás Estévanez Murphy (Las Palmas de Gran Canaria, 17 de febrer de 1838 - París, 19 d'agost de 1914) fou un poeta, militar i polític canari.

## Biografia

Era fill del capità Francisco de Paula Estévanez i de donya Isabel Murphy y Meade. Molt jove, el 1852, va ingressar en l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo i després va participar en la guerra d'Àfrica de 1859-60 on va servir amb distinció pel que li va ser concedida la Creu Llorejada de Sant Ferran.
En 27 de novembre de 1871, estant destinat a Cuba com capità, se li va encomanar que complís la sentència de mort contra vuit estudiants que havien estat condemnats en consell de guerra, però es va negar a complir-la dient que abans que la pàtria estan la humanitat i la justícia. Per aquest motiu va ser expulsat de l'exèrcit, però mai es va penedir del que havia fet. Fins avui existeix una placa a la façana de l'Hotel Anglaterra a l'Havana que recorda el lloc i el fet.
Va participar en la revolució de setembre de 1868, es va unir a la insurrecció republicana de 1869 i va ser empresonat. Posteriorment fou diputat en el parlament i ministre del govern sota Francesc Pi i Margall durant la Primera República Espanyola. De militància republicana (de les faccions més revolucionàries del Partit Republicà Federal), defensà l'autonomia per a Cuba i Canàries, visitant a la presó Secundino Delgado.
Amb la Restauració borbònica marxà a l'exili i residí a Portugal, Cuba i França. És autor de diversos poemes, en els quals trobem un fort sentiment nacionalista canari. També és autor dels llibres Fragmentos de mis memorias i Diccionario militar. El terrorista anarquista Mateu Morral va tenir en Nicolás Estévanez un dels seus principals mentors ideològics, i va escriure una obra titulada Pensamientos revolucionarios de Nicolás Estévanez. Pío Baroja, a les seves Memorias diu que podia haver estat Nicolás Estévanez l'encarregat de transportar des de França a Barcelona, embolicada en una bandera francesa, la bomba amb la qual deu dies després Mateu Morral va intentar posar fi a la vida d'Alfons XIII, el 31 de maig de 1906 en un atemptat del qual els reis van sortir indemnes però que va costar la vida a trenta espectadors.
Va morir el 21 d'agost de 1914 a París.

## Enllaços externs

* Biografia i bibliografia de Nicolás Estévanez a Proyecto filosofía en español
* Biografia de Nicolás Estévanez a la revista Rincones del Atlántico
* Fitxa al Congrés dels Diputats
# Bhilodia

«Bhilodia» té aquests significats:
# Niederhelfenschwil

Niederhelfenschwil és un municipi del cantó de Sankt Gallen (Suïssa), situat al districte de Wil.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Niederfeulen

Niederfeulen (en luxemburguès: Nidderfeelen; en alemany: Niederfeulen) és una vila i centre administratiu de la comuna de Feulen situada al districte de Diekirch del cantó de Diekirch. Està a uns 26 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Niederfeulen». [Consulta: 6 octubre 2015].
# Nòric Mediterrani

Nòric Mediterrani (Noricum Mediterraneum) fou una província de l'Imperi Romà, creada vers el 294 en la reorganització de Dioclecià. Limitava al nord amb el Nòric Ripense, a l'oest amb Rècia; a l'est amb Panònia; i al sud amb Venècia i Ístria i en una petita part del sud-est amb la província Savense. El seu nom inicial fou Noric Primer (Noricum Primus)