OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ocine

Ocine, la raó social del qual és Oci & Cine, S.L., és una empresa espanyola fundada el 1943 dedicada a l'exhibició cinematogràfica. Actualment, compta amb 27 complexos a tot Espanya. La companyia és propietat de la família Agustí, que compten també amb 3 complexos a França.

## Història

L'empresa es va crear el 1943, quan Joan Agustí Pujol va inaugurar el Cine Núria a Olot, Girona. Aquest cinema, equipat amb 300 butaques i projectors moderns per a l'època, va aconseguir atraure l'atenció del públic. Posteriorment, Joan Agustí es va introduir de manera definitiva en l'activitat de l'exhibició cinematogràfica amb l'obertura del Teatre/Cinema Ultònia a Girona.
El Cinema Núria va tancar les portes el 2001 després de 58 anys de funcionament. Per la seva banda, el Cinema Ultònia, inaugurat el 1945, es va convertir en el vaixell insígnia de l'empresa i va establir aliances amb altres cinemes a Girona, com el Cinema Modern i l'Orient.
Als anys 70 i 80, l'empresa va viure una etapa intensa en la gestió dels cines i l'organització d'esdeveniments temàtics. Narcís Agustí, fill de Joan Agustí, es va fer càrrec de l'empresa després de la mort del seu pare el 1965 i va donar un impuls al negoci, optant per l'obertura diària dels cines. El 1978, es van inaugurar els Cinemes Catalunya 1 i 2 a Girona, i el 1982 es va incorporar el Catalunya 3.
El Cine Orient, considerat sala d'Art i Assaig, va tenir una trajectòria destacada, però va ser expropiat i va tancar definitivament el 1980. Durant aquest temps, Narcís Agustí va rebre diversos reconeixements per la seva tasca en l'exhibició cinematogràfica.
El 1985, OCINE va iniciar la seva expansió fora de la província de Girona i va obrir un complex a Tarragona. Posteriorment, es va expandir a altres localitats com Granollers, Irun i Tudela. El 2005, es va establir a França amb l'obertura d'un complex a Anglet, seguit d'un altre a Béziers el 2010. Actualment, l'empresa té previst obrir un tercer complex a França a prop de Bordeus.

## Referències

* ↑ Linnell, Jordi Camps i. «Del Núria als Ocine - 02 set 2018», 11-07-2023. [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ Simon, Lluís. «Mor als 87 anys Narcís Agustí, president d'Ocine i històric empresari del sector - 07 maig 2023», 11-07-2023. [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ Velázquez-Gaztelu, Juan Pedro «Los cines de la familia Agustí no le tienen miedo a Netflix» (en castellà). El País [Madrid], 16-12-2018. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «75 años de cine con la ilusión del primer día - Cine y Tele» (en castellà), 25-04-2018. [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ Ddg, girona |. «La gironina OCine obre a Béziers el seu segon multisales a França», 10-09-2010. [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ Press, Europa. «Ocine crece en Francia y abrirá un cine en Burdeos a finales de enero tras invertir siete millones», 04-11-2018. [Consulta: 11 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Ocine - Lloc web oficial
# Onofre Almudèver

Onofre Almudèver, també citat com Onofre Almudéver (València, segle XVI - segle XVII) va ser un editor i poeta valencià.
El 1561 reedità el Llibre de les dones, de Jaume Roig, i edità conjuntament un recull de poemes satírics del final del segle XV en el qual s'incloïen Lo procés de les olives (Bernat Fenollar, Narcís Vinyoles, Joan Moreno, Jaume Gassull i Baltasar Portell, 1497), Lo somni de Joan Joan (Jaume Gassull, 1497) i La brama dels llauradors de l'Horta de València contra lo venerable mossén Fenollar (Jaume Gassull, 1490), precedit d'una epístola poemial on es defén el valencià com a llengua de cultura i exhorta els valencians a no abandonar-lo en un context on l'ús literari de l'idioma feia dos generacions que havia caigut en picat. Va escriure tres sonets en castellà inclosos en la Crónica de Valencia de Martí de Viciana (1564) i una Instrucción para saber devotamente oír misa (1571).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Onofre Almudèver». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Baydal i Sala, Vicent. «Si no fósseu ingrats a la llet que haveu mamat, i a la pàtria on sou nats». A: Vent de Cabylia. Històries de la història dels valencians.. València: Llibres de la Drassana, p. 37-41. ISBN 978-84-943885-4-5.
# Oonops domesticus

Oonops domesticus és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels oonòpids (Oonopidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1916 per Dalmas.
És una aranya minúscula (els mascles fan aproximadament 1,5 mm, i les femelles 2 mm) que viuen des d'Europa Occidental fins a Rússia. És d'un color vermell clar, i l'abdomen d'un vermell blanquinós. És troba només en edificis, on construeix un refugi en cantonades i entre papers vells; el nom d'espècie, domesticus, deriva del llatí "casa" (domus). Caça de nit, probablement psocòpters que són la seva presa habitual. El sac d'ous, pla i translúcid, només conté dos ous.
És molt similar a l'espècie propera O. pulcher, però té cinc parell d'espines tibials en lloc de quatre. O. pulcher es troba més a l'aire lliure.

## Referències

* 1 2 Dalmas, R. de (1916). Révision du genre Orchestina E.S., suive de la description de nouvelles espèces du genre Oonops et d'une étude sur les Dictynidae du genre Scotolathys. Annales de la Société Entomologique de France 85: 203-258.
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Oonops domesticus Dalmas, 1916 en la família Oonopidae +base de dades
# New Hartford

«New Hartford» té aquests significats:
* New Hartford (Connecticut), població dels Estats Units a l'estat de Connecticut
* New Hartford (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
* New Hartford (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York
# New Haven

* Per a altres significats, vegeu «New Haven (desambiguació)».
New Haven és la tercera ciutat més gran de l'estat de Connecticut, després de Bridgeport i Hartford, i està localitzada al Comtat de New Haven. Té una superfície de 52,4 km². En el cens de 2000, la ciutat tenia 124.922 habitants, i una densitat de 2.532 habitants per km². En la ciutat es localitza la Universitat Yale. És considerada la primera ciutat planejada dels Estats Units (1638).

## Geografia

* Altitud: 22 metres.

## Personatges il·lustres

* Paul Giamatti, actor (1967)
* George W. Bush, president dels Estats Units (1946)
* Madeline Zima. Actriu.
* George Akerlof (1940), Premi Nobel d'Economia de 2001.
* Alfred Goodman Gilman (1940) farmacòleg, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de 1994.
* Craig Cameron Mello (1960 -) metge genetista, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 2006.
* James Pierpont (1866-1938), matemàtic i professor d'universitat
* Vinton Cerf (1943) enginyer, considerat un dels pares d'Internet. Premi Internacional Catalunya de l'any 2018.
# Noves de Segre

Noves de Segre és un nucli de població del municipi de Valls d'Aguilar, a l'Alt Urgell. Amb 134 habitants actualment és el cap del municipi, però ja ho havia estat com a municipi de Noves de Segre. Es troba enlairat damunt la confluència del riu de la Guàrdia i el de Pallerols i antigament havia estat fortificat.

## Referències

* ↑ GGCC, Valls d'Aguilar: Noves de Segre.
# Ordre compost

L'ordre compost no pertany al grup dels ordres clàssics grecs (dòric, jònic i corinti), sinó que, amb el toscà, és una de les aportacions romanes als ordres clàssics. En proporcions i elements compositius és idèntic a l'ordre corinti, amb dues excepcions: la base, que és més rica en motllures i s'assembla a un capitell dòric invertit, i el capitell, que és una mescla o composició (d'ací el nom de l'ordre) del capitell jònic i del corinti. Del capitell jònic agafa les volutes de la part superior i del capitell corinti les fulles d'acant que adornen la part inferior. Va ser usat àmpliament durant l'època romana i durant el Renaixement i el Barroc.
# Oserian Football Club

El Oserian Football Club és un club de futbol kenyà de la ciutat de Naivasha.
Fou conegut com a Oserian Fastac FC.

## Palmarès

* Campionat de Kenya de Futbol:
       2001, 2002

## Referències

* ↑ The East African Standard (Nairobi) Email Print Share Kenya: Oserian's Fate Over Sponsorship Sealed
* ↑ allAfrica.com: Kenya:Oserian FastacCoach Backs Fabisch
* ↑ «Kenya – List of champions». RSSSF.
# Oleksandr Zíntxenko

Oleksandr Zíntxenko (ucraïnès: Олександр Зінченко) (Radomixl, 15 de desembre de 1996) és un futbolista professional ucraïnès que juga a l'Arsenal FC. És internacional amb Ucraïna.

## Carrera esportiva

Zintxenko és un producte del sistema de l'Escola Juvenil Esportiva del FC Xakhtar.
Va realitzar el seu debut en la lliga russa de futbol pel FC Ufa el 20 de març de 2015 en un partit contra l'FC Krasnodar.

## Carrera internacional

Va fer el seu debut internacional en un partit de classificació de la UEFA Euro 2016 contra Espanya el 12 d'octubre de 2015. Zíntxenko va marcar el seu primer gol en un amistós jugat a Torí contra Romania en el qual va guanyar Ucraïna 4–3 el 29 de maig de 2016. També va esdevenir el jugador més jove d'Ucraïna a marcar en marcar internacionalment a l'edat de 19 batent un rècord anteriorment en mans d'Andrí Xevtxenko. Zíntxenko va ser inclòs en la selecció d'Ucraïna de l'Euro 2016, que apareix com un substitut de Víktor Kovalenko en tots dos primers partits d'Ucraïna, contra Alemanya i Irlanda del Nord però Ucraïna no va poder marcar i va ser el primer equip eliminat.

## Palmarès
### Manchester City FC

* 3 Lligues angleses: 2017-18, 2018-19, 2020-21.
* 1 Copa anglesa: 2018-19.
* 4 Copes de la lliga anglesa: 2017-18, 2018-19, 2019-20, 2020-21.
* 2 Community Shield: 2018, 2019.

## Referències

* ↑ «Oleksandr Zinchenko: what did Man City player say on Instagram about Vladimir Putin, as Russia invades Ukraine», 24-02-2022.
* ↑ «Ufa-Krasnodar game protocol». Russian Football Premier League, 20-03-2015. Arxivat de l'original el 2 de maig 2018. [Consulta: 3 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Oleksandr Zíntxenko, Fitxa a Soccerway
* Profile at Official FFU Site Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (Ukr)
* Career summary by the Russian Premier League Arxivat 2015-03-15 a Wayback Machine.
# Orizuru

Orizuru (折鶴) (ori- "plegat", tsuru " grua), o grua de paper, és un dels dissenys clàssics de l'origami japonès. Representa una grua japonesa, au que té un significat especial dins la cultura japonesa. Sovint és utilitzada com a motiu de decoració de tovallons i taules en restaurants. Un orizuru format per un conjunt de mil d'elles enfilades se l'anomena senbazuru (千羽鶴), que significa "mil grues".
En aquest gràfic es donen les instruccions per realitzar l'orizuru:

## Referències

* ↑ The East, 1970 p. 293.
* ↑ Patsy Wang-Iverson, Robert J. Lang, Mark Yim Origami 5: Fifth International Meeting of Origami Science 2011, p. 8.

## Enllaços externs

* Vídeo on s'explica el plegat del paper fer fer un orizuru.
# Ortygornis

Ortygornis és un gènere d'ocells de la família dels fasiànids (Fasianidae) que habita l'Àfrica Meridional i l'Àsia occidental i meridional.

## Taxonomia

Es tracta d'un gènere recentment recuperat que inclou tres espècies adés incloses al gènere Dendroperdix o Francolinus,però que diversos estudis filogenètics han demostrat que pertanyen al mateix clade:
* Ortygornis sephaena - francolí de capell.
* Ortygornis pondicerianus - francolí gris.
* Ortygornis gularis - francolí d'aiguamoll.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Pheasants, partridges, francolins» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.1.
* ↑ Mandiwana-Neudani, Tshifhiwa; Little, Rob M; Crowe, Timothy M; Bowie, Rauri C K «Taxonomy, phylogeny and biogeography of ‘true’ francolins: Galliformes, Phasianidae, Phasianinae, Gallini; Francolinus , Ortygornis , Afrocolinus gen. nov . , Peliperdix and Scleroptila spp.» (PDF) (en anglès). Ostrich - Journal of African Ornithology [Sud-Àfrica], 90(3), 09 2019, pàg. 191-221. DOI: 10.2989/00306525.2019.1632954. ISSN: 1727-947X.
# Oreneta amagada alcista

Una Cria d'Oreneta amagada alcista (en anglès: Bullish Concealing Baby Swallow) és un patró d'espelmes japoneses format per quatre espelmes que indica un possible canvi de tendència baixista; rep aquesta denominació perquè la tercera espelma semblaria un cria d'oreneta traient el bec i amagada entre les altres espelmes negres.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és baixista
* Es formen dos Marubozu negre consecutius
* El tercer s'obre amb gap baxista i es forma una espelma negra amb un cos petit i una llarga ombra superior
* El quart dia s'obre amb un fortíssim gap alcista però els preus tornen a caure i es forma un altre Marubozu negre que embolcalla completament l'espelma anterior incloent-hi l'ombra superior

## Explicació

En un context de tendència baixista perllongada s'observen els dos Marubozu negre consecutius; després s'obre a la baixa però es forma una espelma amb ombra superior, i finalment un altre Marubozu negre després d'un fortíssim gap alcista. Aquests advertiment de pressió compradora podrien portar als bears a tancar posicions curtes.

## Factors importants

Tot i ser paradoxal que un patró de canvi a alcista estigui format només per espelmes negres, que a més són marubozus, la fiabilitat d'aquest patró és alta. Tot i axií però es recomana esperar a la confirmació al cinquè dia en forma gap alcista, un trencament de tendència, o sinó en forma d'espelma blanca amb tancament superior.

## Bibliografia

* «Bullish Concealing Baby Swallow». Candlesticker. [Consulta: 9 maig 2011].
# Casa Vilanova-Cullell

La Casa Vilanova-Cullell és una obra de Banyoles (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar que es desenvolupa en un solar quadrat i segueix la tipologia tradicional en forma d'”L”. Les façanes que donen al carrer posterior estan tancades amb el volum de l'escala que condueix al pis. La disposició realça la claraboia i a un petit estudi situat al segon pis. L' ús del maó a la vista, tant per la casa com per la tanca, intenta reunificar la complexitat i el desordre aparent dels volums.

## Referències

* ↑ «Casa Vilanova-Cullell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Amorotze-Zokotze

Amorotze-Zokotze (en francès i oficialment Amorots-Succos), és una comuna de la Baixa Navarra, un dels set territoris del País Basc, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes d'Arrueta-Sarrikota i Oragarre al nord, Martxueta alu nord-est, Mehaine a l'oest, Behauze al sud-est i Bithiriña al sud.

## Demografia

dades de població :
| 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 357 | 267 | 249 | 244 | 267 | 222 | 204 |
| A partir de 1962, el cens té en compte la població resident definida com a "Population sans doubles comptes" per l'INSEE |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les dades anteriors a 1995 no es coneixen. |||
| 1995 | Arnaud Abbadie |
| 2001 | Arnaud Abbadie |
# Wu Yi (política)

Wu Yi (xinès: 吴仪) (Wuhan, 17 de novembre de 1938) és una política xinesa, coneguda pel seu rol com a ministra de sanitat durant la crisi del SARS i posteriorment com a Viceprimera ministra de la Xina, càrrec que va ostentar entre 2003 i 2008. També va ser membre del Buró Polític del Partit Comunista de la Xina.
Va afiliar-se al Partit Comunista de la Xina el 1962. Enginyera de professió, va fer carrera en el camp de la petroquímica i va arribar a ser gerent d'una refineria a Pequín. El 1988 va ser nomenada vicealcaldessa de Pequín i el 1998 va esdevenir consellera d'estat.
Se'n destaquen les seves dots diplomàtiques, sobretot en negociar l'adhesió de la Xina a l'Organització Mundial del Comerç i les relacions amb les nacions del sud-est asiàtic.

## Referències

* ↑ Vitae, China. «China Vitae : Biography of Wu Yi». [Consulta: 11 setembre 2018].
# Nikolai Gontar

Nikolai Pavlovitx Gontar (en rus: Николай Павлович Гонтарь; nascut el 29 d'abril de 1949) és un exfutbolista i entrenador de futbol rus.

## Palmarès

* Guanyador de la Lliga Soviètica: 1976 (primavera)
* Bronze de la Lliga Soviètica: 1975
* Llista de final d'any dels 33 millors jugadors: 1976

## Carrera internacional

Gontar va debutar amb l'URSS el 28 de novembre de 1976 en un amistós contra l'Argentina. Va jugar a les eliminatòries de la UEFA Euro 1980 (l'URSS no es va classificar per al torneig final).

## Enllaços externs

* Perfil Arxivat 2020-06-29 a Wayback Machine. (en rus)
# Dendropsophus xapuriensis

Dendropsophus xapuriensis és una espècie de granota que viu al Brasil i, possiblement també, a Bolívia i el Perú.

## Referències

* Azevedo-Ramos, C., Rodrigues, M.T. & Gascon, C. 2004. Dendropsophus xapuriensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Enric Granados Gal

Enric Granados Gal (Ripollet, 12 de juliol de 1898 - Madrid, 29 de juliol 1953) fou un nedador i jugador de waterpolo català.

## Trajectòria

Era fill del compositor Enric Granados i Campiña i Amparo Gal i Lloberas. Fou membre del Club Natació Barcelona. Fou l'introductor de l'estil crol a Espanya, que va veure practicar a Duke Kahanamoku als Jocs d'Anvers.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 a Anvers i en els de 1924 a París en la competició de waterpolo, amb una selecció espanyola integrada completament per membres del CN Barcelona.
Un cop es retirà esdevingué entrenador, tant a Barcelona com a Madrid (fou el gran impulsor a aquesta ciutat del waterpolo). Dirigí el CN Barcelona (1926-32) i el Real Canoe madrileny el 1932. Es casà amb la també nedadora Maria Aumacellas i fou pare dels també nedadors Jordi i Enric Granados Aumacellas.

## Referències

* ↑ «Enric Granados Gal». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ha fallecido Enrique Granados». Mundo Deportivo, 30-07-1953. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ Los Campeonatos Nacionales de diputaran por clubs
* ↑ La selección holandesa "junior" de water-polo en el CN Barcelona
* ↑ La Olimpiada de Amberes
* ↑ «1920 Olympians from Spain». Arxivat de l'original el 2007-01-03. [Consulta: 4 abril 2009].
* ↑ El cas de la família Granados
* ↑ «Historia». Arxivat de l'original el 2013-06-10. [Consulta: 25 maig 2013].
# Bregenz

Bregenz és una ciutat austríaca, capital de l'estat federat de Vorarlberg a l'oest del país. La ciutat, propera a les fronteres de Suïssa i d'Alemanya, està situada a la riba del llac de Constança. Bregenz es troba en el districte homònim, a una altitud de 400 metres. Té una població de 26.752 habitants (2001) i una superfície de 29,51 km².
La ciutat de Bregenz és el centre polític, administratiu i de serveis de Vorarlberg i també un centre industrial i turístic. Disposa d'un museu d'art, el Museu d'Art de Bregenz.

## Referències

* ↑ «Peter Zumthor gana el IV Premio Mies van der Rohe de Arquitectura» (en castellà). El Pais, 08-03-1999. [Consulta: 28 abril 2024].
| edit | Ciutats i Districtes (Bezirke) de Vorarlberg | Ciutats i Districtes (Bezirke) de Vorarlberg |
| | | Bludenz | Bregenz | Dornbirn | Feldkirch |
# Patrick Jamain

Patrick Jamain (Châteauroux, 5 de juny de 1944 - 22 de febrer de 2023), és un director de cinema francès.

## Biografia

Patrick Jamain va començar la seva carrera al cinema com a ajudant de Sergio Gobbi amb qui va filmar Le Temps des loups (1969), Un beau monstre (1971) ou encore Les Voraces (1973).
El productor, Sergio Gobbi també li permet signar el seu primer llargmetratge com a cineasta per dret propi. Es tracta del thriller L’Affaire Crazy Capo (1973) amb Maurice Ronet, Jean-Pierre Marielle i Jean Servais.
Patrick Jamain dedicarà gairebé tota la seva carrera a dirigir pel·lícules de televisió. Va intentar tornar a la gran pantalla amb el thriller Lune de miel (1985) amb Nathalie Baye, una pel·lícula que no va tenir èxit comercial. Patrick Jamain va tornar després a la direcció per a televisió amb no menys de trenta capítols de la sèrie Navarro rodats entre 1989 i 2006, però també nombroses sèries com Frank Riva (amb Alain Delon), Marc Eliot (amb Xavier Deluc), Quai n°1 (amb Sophie Duez).
Després de dedicar la seva vida a la ficció criminal, es va retirar el 2009.

## Filmografia
### Actor

* 1992 : Omnibus, curtmetratge de Sam Karmann: el viatger considerat

### Director
#### Cinema

* 1973 : L'Affaire Crazy Capo
* 1985 : Lune de miel

#### Télevisió

* 1978 : Cinéma 16 - telefilm : Thomas Guérin, retraité
* 1980 : Cinéma 16 - telefilm : C'est grand chez toi
* 1980 : Le Mandarin
* 1981 : Julien Fontanes, magistrat (sèrie de televisió, episodi La dixième plaie d'Égypte
* 1983 : La Vitesse du vent
* 1984 : L'Île de la jeune fille bleue
* 1985 : Mariage blues
* 1986 : Azizah, la fille du fleuve
* 1988 : Les Nouveaux Chevaliers du ciel
* 1988 : Cinéma 16 - telefilm : Les Grenadines
* 1991 : Navarro amb Roger Hanin (sèrie de televisió - min 28 episodis)
* 1995 : François Kléber amb Gérard Lanvin
* 1997 : Langevin : le secret
* 1999 : Palazzo
* 1999 : Voleur de cœur
* 2003 : Quai n°1
* 2003 : Frank Riva amb Alain Delon
* 2003 : SOS 18
* 2009 : Action spéciale douanes (sèrie de televisió - 4 episodis)
* 2009 : Blanche Maupas

### Assistent de director

* 1969 : Le Temps des loups, de Sergio Gobbi
* 1970 : Vertige pour un tueur de Jean-Pierre Desagnat
* 1971 : Un beau monstre de Sergio Gobbi
* 1971 : La Part des lions, de Jean Larriaga
* 1972 : La Vierge de Tadeus Matuchewsky
* 1973 : Les Voraces de Sergio Gobbi
* 1973 : La Punition de Pierre-Alain Jolivet
* 11975 : Les Onze Mille Verges d'Éric Lipmann
* 1979 : JJe te tiens, tu me tiens par la barbichette de Jean Yanne

## Referències

* ↑ État civil sur le fichier des personnes décédées en France depuis 1970

## Enllaços externs

* Notice-biographie: Patrick Jamain a Les Gens du Cinéma