OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Safareig públic i Font de la Salut

El Safareig públic i Font de la Salut és una obra de Cabra del Camp (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per un safareg i la font anomenada de la Salut, situat sota la plaça de la Creu en un context natural amb arbres i una riera. El safareig està situat a la part més baixa, sota una cavitat oberta en la roca. És rectangular, de pedra, i de proporcions considerables. La font de la Salut és d'una canella que està situada en una fornícula d'arc escarser fet de maons. En l'interior hi ha un rètol amb el nom de la font i la dada de 1878.

## Història

La datació d'aquest conjunt (1878) coincideix amb la de la font de la Creu, obres que corresponen a la xarxa col·lectiva de subministrament d'aigua de la vila. Actualment l'aigua de la font de la Salu és potable i es fa servir, a més de per omplir el rentador, per a regadiu d'uns horts que hi ha a prop del poble.

## Referències

* 1 2 «Safareig públic i Font de la Salut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Safareig públic i Font de la Salut». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Micropanchax rudolfianus

Micropanchax rudolfianus és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Kenya i Etiòpia.

## Referències

* ↑ «Micropanchax rudolfianus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Worthington, E. B.: Scientific results of the Cambridge Expedition to the East African lakes, 1930-1. --2. Fishes other than Cichlidae. J. Linn. Soc. Lond. Zool. v. 38 (no. 258): 121-134. Any 1932.
# His Musical Career

His Musical Career és una pel·lícula dirigida per Charles Chaplin, estrenada el 1914.

## Argument

Charlot és contractat per un venedor de pianos. La tasca del dia consisteix a lliurar un piano a casa d'un ric particular i recollir-ne un altre a casa d'un professor de piano que no arriba a pagar els terminis.

## Repartiment

* Charles Chaplin: Charlot
* Mack Swain: Mike, el seu col·lega
* Charley Chase: el gerent de la botiga de pianos
* Fritz Schade: Mr. Rich
* Frank Hayes: Mr. Poor
* Cecile Arnold: Mrs. Rich
* Helen Carruthers: Miss Poor
* Billy Gilbert: un venedor de la botiga de pianos
* William Hauber: criat
* Alice Howell: una dona
# Maroi Mezien

Maroi Al-Mezien (Tunísia, 28 d'octubre de 1988) és una esportista tunisenca que competeix en lluita estil lliure, guanyadora d'una medalla de bronze als Jocs Panafricans de 2015. Ha guanyat vuit medalles al Campionat Africà entre els anys 2009 i 2016. Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, aconseguint un 14è lloc. Va obtenir una medalla de bronze als Jocs Mediterranis de 2013.

## Palmarès internacional

Jocs Panafricans :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Brazzaville ( Rep. del Congo) | 3 | Lliure 48 kg |
| Campionat Africà ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Casablanca ( Marroc) | 3 | Lliure 51 kg |
| 2010 | el Caire ( Egipte) | 1 | Lliure 48 kg |
| 2011 | Dakar ( Senegal) | 3 | Lliure 48 kg |
| 2012 | Marrakech ( Marroc) | 3 | Lliure 48 kg |
| 2013 | Yamena ( Txad) | 1 | Lliure 48 kg |
| 2014 | Tunísia ( Tunísia) | 1 | Lliure 48 kg |
| 2015 | Alexandria ( Egipte) | 2 | Lliure 48 kg |
| 2016 | Alexandria ( Egipte) | 3 | Lliure 53 kg |
| Jocs Mediterranis ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2013 | Mersin ( Turquia) | 3 | Lliure 48 kg |

## Referències

* ↑ «Maroi Mezien» en Iat.uni-leipzig.de (anglès)
* ↑ «Maroi Mezien» Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (anglès)
* ↑ «Maroi Mezien» en Iat.uni-leipzig.de (anglès)
# Terrat mariner

El Terrat mariner és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un terrat a nivell de primera planta que crea una porxada que està adossada a l'habitatge de pescadors. Aquest element arquitectònic servia d'aixopluc quan hi havia temporals.
Aquesta construcció consta de dues columnes de secció semicircular amb basament que sustenten dues jàsseres paral·leles a façana en les que descansen els caps d'un conjunt de bigues. L'altre extrem de les bigues es recolzen en la façana de l'habitatge. El perímetre del terrat està protegit per una barana.
Les columnes de maó estan arrebossades i pintades. Les bigues i les jàsseres són de fusta. El terrat està format de quatre fulls de rajola col·locats a trencajunt.

## Referències

* 1 2 3 «Terrat mariner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# La dama i l'unicorn

La dama i l'unicorn (en francès: La Dame à la licorne) és el títol modern que es dona a un cicle de tapissos flamencs de les darreries del segle XV freqüentment considerat com una de les grans obres de l'art medieval a Europa. Van ser teixits amb llana i seda, a partir de dissenys (cartrons) dibuixats a París.
Es troben en exhibició al Musée national du Moyen Âge de París (Termes de Cluny).
La iconografia de cinc dels tapissos s'interpreta generalment com una representació dels cinc sentits -vista, gust, oïda, olfacte i tacte-. El sisè mostra les paraules À mon seul désir («pel meu únic desig»). El significat del tapís és obscur, però s'ha interpretat que representa l'amor o la comprensió. Cadascun dels sis tapissos mostra una dama i un unicorn a la seva esquerra i un lleó a la seva dreta; alguns inclouen en l'escena un macaco. Les banderoles, així com l'armadura de l'unicorn i el lleó al tapís llueixen les armes del comitent, Jean Le Viste, un poderós noble de la cort del rei Carles VII.
Els tapissos pertanyen a l'estil de «mille-fleurs».
Els tapissos van ser redescoberts el 1841 per Pròsper Mérimée al castell de Boussac (que era propietat llavors del sotsprefecte de Creuse) on havien sofert dany causa de les condicions d'emmagatzematge. La novel·lista George Sand va atraure l'atenció pública cap als tapissos en les seves obres de l'època. El cicle actualment és al Museu de Cluny (Musée du Moyen - âge) de París, on s'han guardat des de 1882.

## Referències

* ↑ «Tapisseries, tissus et broderies» (en francès). Musée national du Moyen Âge. Arxivat de l'original el 2013-04-25. [Consulta: 19 febrer 2014].
# Racalmuto

Racalmuto (sicilià Racalmutu) és un municipi italià, dins de la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 9.023 habitants. Limita amb els municipis de Bompensiere (CL), Canicattì, Castrofilippo, Favara, Grotte, Milena (CL) i Montedoro (CL).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Salvatore Petrotto | Centreesquerra |

## Personatges il·lustres

* Leonardo Sciascia
# Safareigs d'Agramunt

Els Safareigs d'Agramunt són una obra del municipi d'Agramunt (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

El safareig d'Agramunt consta d'una font central de caràcter monumental que distribueix aigua a dues grans piques en forma d'U. Una era per rentar i l'altre per esbandir.
La font està inspirada en el llenguatge arquitectònic clàssic d'inspiració barroca. La forma recorda a un frontó amb volutes als costats i coronat per un pilar de amb una esfera a la part superior. La composició és totalment simètrica. A la part central hi ha tres canelles, damunt l'escut d'Agramunt hi ha la data 1882 emmarcada i envoltada per una decoració curvilínia. La font i les piques són de pedra picada. A cada banda de la font hi ha unes piques rectangulars que subministren aigua a les grans piques en forma d'U. Hi ha un cobert al mig fet de columnes de ferro colat, encavallades de fusta i teulada metàl·lica. L'any 1924 es va construir un altre rentador per rentar la roba dels malalts.

## Història

L'any 1882, essent Alcalde Jaume Mestres, després de 20 anys de la construcció del canal d'Urgell es va construir el safareig, ben a prop d'aquest. L'any 1924, en temps de la dictadura de Primo de Rivera, la corporació municipal presidida pel Sr. Garcia va construir el safareig per rentar la roba dels malalts i la teulada que cobria part dels safareigs grans.
Malgrat que l'aigua corrent va arribar a les cases l'any 1902 el costum d'anar a rentar la roba els safareig es va mantenir fins als anys 70 quan les rentadores automàtiques es van fer populars. A partir d'aleshores el safareig va quedar abandonat. Als anys 90 sorgí l'interès per a la recuperació de la instal·lació. El 2003 es va fer la restauració del safareig que juntament amb el pou de gel, la cisterna dels dipòsits, el pont de ferro i la plaça del pou formen part de la ruta de l'aigua de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Safareigs d'Agramunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Micropaquicefalosaure

El micropaquicefalosaure (Micropachycephalosaurus, "petit llangardaix de cap gruixut") és un gènere de dinosaure ornitisqui, i actualment té el nom genèric més llarg de tots els dinosaures. Irònicament, es trobava entre els dinosaures més petits, feia poc més d'un metre de longitud. Va viure durant el Cretaci superior en el que actualment és Shandong, Xina.

## Referències

* ↑ Butler, R.J. and Zhao, Q. 2009. "The small-bodied ornithischian dinosaurs Micropachycephalosaurus hongtuyanensis and Wannanosaurus yansiensis from the Late Cretaceous of China." Cretaceous Research 30(1):63-77. doi:10.1016/j.cretres.2008.03.002
# Temple dels Sis Banians

El Temple dels Sis Banians és un antic temple budista construït el 537 durant la dinastia Liang a Canton, al sud de la Xina.
Fou originalment anomenat temple Baozhuangyan, però durant la dinastia Song del Nord, un escriptor anomenat Su Shi escriví la poesia Liu Rong (Sis Banians) pels sis arbres banians que hi havia. Des de llavors, el temple s'ha anomenat així.
El temple fou cremat i reconstruït per la dinastia Song del Nord. La pagoda Florida, la principal estructura del temple, fou construïda el 1097, i fou anomenada així pel seu colorit exterior.

## Referències

* ↑ Jocelyn, H.D. «Donatvs Ad Ter. Ad. 537». Mnemosyne, 24, 1, 1971, pàg. 90–91. DOI: 10.1163/156852571x00488. ISSN: 0026-7074.
# Indústria minaire de Guinea Equatorial

La regulació de la indústria minaire de Guinea Equatorial és regulada pel Ministeri de Mines, Indústria i Energia, que supervisa les activitats de les indústries de la mineria i del petroli. L'exploració d'hidrocarburs i la producció és el nucli de l'economia de Guinea Equatorial i representa més del 90 per cent de l'ingrés nacional de Guinea Equatorial. Com a resultat, s'ha prestat poca atenció a l'exploració i fent ús dels recursos minerals del país. No hi ha extracció minaire comercial, encara que hi ha operacions menors mineres d'or. El govern equatoguineà ha dut a terme exploracions preliminars que mostren oportunitats potencials per a la mineria de diamants i coltan, i el Ministeri de Mines està promovent el potencial miner del país amb l'esperança d'atreure els inversors.
Històricament, els pobles de Guinea Equatorial produïen or i ferro abans de colonitzats per Espanya. Durant el règim colonial, no es van realitzar operacions mineres comercials. Després de la independència de Guinea Equatorial el 1968 geòlegs soviètics i francesos van trobar jaciments potencials d'or, bauxita, estany, tungstè i coltan. Exploracions addicionals realitzades per GEMSA, una aliança d'empreses hispanoguineana, i UMCEG (Ocean Energy, anteriorment denominada Regne Meridian Corporation) va fer estudis aeris i terrestres, així com la creació de bases de dades SIG.
El Govern reivindica la propietat de tots els recursos minerals, i els regula en virtut de la llei 9/2006 (en substitució de l'antiga Llei de Mineria, 9/1981).

## Or

Encara s'usa tècniques minaires artesana per obtenir l'or dels rius a Riu Muni, principalment a les àrees de Cogo, Akonibe i Mongomo. El Govern de Guinea Equatorial creu es van produir col·lectivament almenys 2,3 tones d'or a partir d'aquestes petites operacions.
En 2006 el Servei Geològic dels Estats Units informà que es van produir a Guinea Equatorial uns 200 kgs d'or.

## Diamants

Els indicadors de dipòsits de diamants de Gabon s'estenen fins a la frontera sud del Riu Muni, i el govern de Guinea Equatorial creu que les exploracions poden mostrar jaciments potencials de diamants al sud-est de Riu Muni.

## Coltan

El Govern informa que s'ha trobat evidències de la presència de coltan (columbita-tantalita, un mineral tàntal) a prop d'Aconibe i Akamiken. Tanmateix, s'hi ha fet poca exploració en aquestes àrees.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Hydrocarbons and Mining in Equatorial Guinea» (PDF). Ministry of Mines, Industry, and Energy. Arxivat de l'original el 2008-11-13. [Consulta: 1r maig 2008].
* 1 2 3 «Equatorial Guinea: Mining». MBendi. Arxivat de l'original el 2008-05-07. [Consulta: 1r maig 2008].
* ↑ null
* 1 2 3 «2006 Minerals Yearbook: Equatorial Guinea» (PDF). United States Geological Survey. [Consulta: 1r maig 2008].

## Enllaços externs

* Ministeri de Mines, Indústria, i Energia (anglès)
# Maroilles

* No s'ha de confondre amb Maroilles (formatge).
Maroilles és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.410 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i Insee :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 132 | 2 192 | 2 256 | 2 245 | 2 219 | 2 183 | 2 192 | 2 210 | 2 171 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 154 | 2 142 | 2 022 | 1 927 | 1 957 | 1 954 | 1 991 | 1 945 | 1 988 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 151 | 2 027 | 1 814 | 1 695 | 1 681 | 1 631 | 1 587 | 1 619 | 1 632 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 615 | 1 533 | 1 481 | 1 465 | 1 453 | 1 384 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Sculfort | |
# Taterillus arenarius

Taterillus arenarius és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu al sud de Mauritània i, possiblement, el centre de Mali i el sud del Níger. Els seus hàbitats naturals són les planes d'argila sorrenca i les dunes fixes continentals. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, arenarius, significa 'de la sorra' en llatí.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Taterillus arenarius. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 juliol 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Las Ninyas del Corro

Las Ninyas del Corro (LNDC) és un duet català de música rap format per Laüra Bonsai (Sant Adrià del Besòs, 1996) i Felinna Vallejo (Bon Pastor, 1999) l'any 2015. El nom del grup prové de les rotllanes de freestyle que es formaven a Barcelona al darrere del MACBA i a Mundet, en què es van conèixer.
El rap de LNDC és contundent i combatiu amb beats i estètica pròpia del hip-hop de la vella escola de la dècada del 1990. La seva cançó «Salsa» va superar el milió de reproduccions a Youtube.

## Discografia

* SKIT 2020 (EP, 2021)
* Onna Bugeisha (2021)
* Bitches in business (2024)

## Referències

* ↑ «Las Ninyas del Corro son la cara femenina del nuevo rap español» (en castellà). Neo2, 17-06-2021. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ Merino, Israel. «No queremos estar en la onda un año, queremos que se hable de nosotras cada vez que saquemos un disco» (en castellà). 20 minutos, 15-03-2024. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Canoa, Natalia. «Estamos cansadas de que nos encasillen» (en castellà). RTVE, 01-06-2021. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «Las Ninyas del Corro» (en castellà). Taste The Floor. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ Oliveira Lizarriba, Ana. «La protesta siempre está presente por venir de donde venimos» (en castellà). Deia, 27-12-2022. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Borrega Pérez, Laura. «Las Ninyas del Corro lanzan su segundo y esperado álbum: 'Bitches in Business'» (en castellà), 17-03-2024. [Consulta: 24 març 2024].
# Racctel

Racctel és una empresa del sector de les telecomunicacions amb seu a Barcelona que ofereix serveis de telefonia, Internet i televisió. Pertany al Reial Automòbil Club de Catalunya.
Quan va començar RACCtel la seva marxa només oferia serveis de telefonia mòbil. No obstant això, al 2018 la marca va començar a evolucionar i es va convertir en com la coneixem avui, RACCtel +, a l'incorporar al seu catàleg d'ofertes les tarifes d'Internet i televisió
RACCtel + és el resultat de la unió d'Euskaltel i RACC. La companyia Euskaltel és líder al País Basc i ha expandit els seus serveis a altres zones d'Espanya.
RACC és la marca triada per fer el salt al mercat català, la companyia ha passat de l'antic RACCtel a RACCtel +, la diferència és que ha augmentat la quantitat de serveis oferint també Internet i televisió.
Euskaltel mantindrà una oferta similar a l'oferta al nord d'Espanya però sota un altre nom. Una altra diferència és que, RACC no té xarxa de distribució de fibra pròpia sinó que lloga la d'Orange.
La cobertura de RACCtel + es diferencia de la cobertura d'Euskalten en què la segona té una xarxa de distribució pròpia, això fa que la cobertura es limiti a una petita regió.
RACCtel + no té xarxa pròpia sinó que lloga les instal·lacions d'Orange, això fa que arribi a més racons i pugui oferir serveis a un major nombre de clients.
La cobertura de mòbil RACCtel + és també cobertura Orange i compta amb velocitat 4G en gran part del territori, en aquelles zones sense 4G, s'utilitzarà 3G o 2G.
La companyia ha ampliat els seus clients en més de 600.000 noves llars a Catalunya arribant a més de 900.000 llars.

## Referències

* «RACCtel+ con fibra, móvil y televisión en Cataluña» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2021].
* «Euskaltel se alía con el RACC para expandirse a Cataluña» (en castellà). [Consulta: 15 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Racctel Arxivat 2018-01-13 a Wayback Machine.
# Sant Cristòfol de Lladorre

Sant Cristòfol de Lladorre és una obra de Lladorre (Pallars Sobirà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'oratori de Sant Cristòfol està situat dins el terme del nucli de Boldís Jussà, que pertany al municipi de Lladorre. Per arribar-hi cal sortir del poble pel carrer de la Font del Pou i anar cap el riu de Casa. Cal caminar uns 15 minuts, fins a arribar a un punt enlairat de la serra de Serralleto.
L'oratori de sant Cristòfol és un edifici aïllat construït amb pedra de pissarra de la zona lligada amb argamassa de calç de planta rectangular de 3,5 metres d'ample per 1,50 metres de llargada i 3,5 metres d'alt.
La coberta és de lloses de pissarra a doble vessant.
A la façana principal hi ha una fornícula de 80 cm d'ample per 1,5 m de fondària i per 2 m d'alçada.
Dins la fornícula hi ha una imatge contemporània, segurament de l'any 1955, de fusta i guix pintat de Sant Cristòfol portant el nen Jesús a les espatlles. La imatge original es devia cremar a la Guerra Civil espanyola. L'interior d'aquesta fornícula està arrebossat amb ciment portland de la restauració que van fer els anys 50 del segle xx.
Sobre la fornícula la inscripció 1.330 m indica l'altitud on es troba l'oratori.
Al costat esquerre de la fornícula hi ha un petit forat quadrat de 20 x 20 cm, on es deixaven les ofrenes al sant.

## Història

L'oratori de Sant Cristòfol correspon a un edifici aïllat de cronologia incerta, que fou destruït parcialment durant la Guerra Civil espanyola i va ser restaurat l'any 1955.
Segons la tradició oral el 3 de maig s'anava en processó fins l'oratori per beneir el terme. També s'hi anava en temps de sequera per aconseguir el favor de la pluja.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Sant Cristòfol de Lladorre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Meerhout

Meerhout és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Meerhout-centrum, Berg, Zittaart i Gestel.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | 2.534 | 2.845 | 3.237 | 3.633 | 3.659 | 3.664 | 3.871 | 4.043 | 4.363 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 4.531 | 5.362 | 5.871 | 6.197 | 7.189 | 7.945 | 8.567 | 8.521 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |
| Població | 8.521 | 8.644 | 8.790 | 9.070 | 9.190 | 9.192 | 9.317 | 9.361 | 9.463 | 9.578 |
| Font: NIS |||||||||||
# Indústria làctia

La indústria làctia és el sector de la indústria que té com a matèria primera la llet procedent dels animals (en general, vaques). La llet és un dels aliments més bàsics pels humans. Els subproductes que genera aquesta indústria es denominen lactis i inclouen una àmplia varietat d'aliments, com els iogurts, formatges, mantegues i gelats, etc.

## Característiques

La indústria làctia té com a primera restricció manipular la llet per sota dels 7 °C, i el període d'emmagatzemament no ha de ser superior a tres dies. Els processos específics d'aquesta indústria són el desgreixatge i la pasteurització (escalfament a una temperatura de 72 °C durant un interval de 15 segons). Part de la llet es dedica a la ingesta en forma líquida o la producció de llet en pols, i a l'elaboració de formatges, mantegues i margarines.

## Vegeu també

* Productes lactis
# Magnus Carlsen Chess Tour

El Magnus Carlsen Chess Tour o Magnus Carlsen Tour és un circuit de tornejos d'escacs ràpids en línia durant la pandèmia per la COVID-19 creat l'any 2020 pel campió del món Magnus Carlsen i dotat d'1 milió de dòlars en premis. Els millors jugadors mundials hi són convidats.

## Tornejos

Tornejos del Magnus Carlsen Chess Tour :
| Torneig | Dates | Dotació | Participants | Vencedor | Finalista | Semifinalistes |
| Magnus Carlsen Invitational | Del 10 d'abril al 3 de maig | 250.000 $ | 8 | Magnus Carlsen | Hikaru Nakamura | Fabiano Caruana Ding Liren |
| Lindores Abbey Rapid Challenge | Del 19 de maig al 3 de juny | 150.000 $ | 12 | Daniïl Dúbov | Hikaru Nakamura | Magnus Carlsen Ding Liren |
| Chessable Masters | Del 20 de juny al 5 de juliol | 150.000 $ | 12 | Magnus Carlsen | Anish Giri | Ding Liren Ian Nepómniasxi |
| Legends of Chess | Del 21 de juliol al 5 d'agost | 150.000 $ | 10 | Magnus Carlsen | Ian Nepómniasxi | Piotr Svídler Anish Giri |
| Finals | Del 9 al 20 d'agost | 300.000 $ | 4 | | | Daniïl Dúbov Ding Liren |
# Taterillus petteri

Taterillus petteri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Burkina Faso, Mali i el Níger. Els seus hàbitats naturals són les sabanes del Sahel i, en menor mesura, els camps de dunes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg francès Francis Petter.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Taterillus petteri. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 9 juliol 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 319-320. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :