OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tres14

Tres14 fou un programa de televisió dedicat a la divulgació científica que es va emetre per RTVE des de desembre de 2007 fins a desembre de 2014. El programa es va estrenar en el marc de l'Any de la Ciència i des d'aleshores fins a la seva finalització es van produir 961 capítols. Tres14, dirigit per Ana Montserrat Rosell, va tenir com a presentadors a Elisabeth Anglarill i al biòleg Luis Quevedo i va ser realitzat en els estudis de televisió de Sant Cugat del Vallès.
El programa segueix el model d'un magazine temàtic: al llarg d'uns 28 minuts, aborda en cada emissió un tema ampli des de diverses disciplines científiques, mitjançant entrevistes, reportatges, curiositats, etc. El programa intenta plantejar i resoldre aquelles preguntes que tothom s'ha fet alguna vegada sobre el món, considerant la ciència com l'eina adequada per a conèixer-lo, respectar-lo, etc. El programa vol apropar el coneixement científic a la vida de les persones, essent un intermediari entre els científics i la societat.
Tres14 ha rebut diversos premis com a reconeixement a la seva tasca divulgadora, al rigor científic, a la varietat de temàtiques i a la difusió nacional a través de La 2 de TVE. Alguns d'aquests guardons són els següents:
* IX Festival Internacional de Televisió sobre Vida i Ecologia Urbanes | Premi URBAN TV 2011 pel capítol Arquitectura.
* Premi Saviron de divulgació científica, 6a edició | Ana Montserrat Rosell, responsable de Tres14
* I Setmana de la nutrició de la Universitat de Navarra | Premi per la seva tasca divulgativa en el camp de l'alimentació i la salut

## Referències

* 1 2 3 «La 2 acerca la ciencia en ´Tres14´ - Televisión - El Periódico Extremadura» (en castellà). [Consulta: 21 febrer 2015].
* 1 2 «Tres14 | RTVE» (en castellà). [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ «Año de la Ciencia - csic.es» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* 1 2 «Premio Savirón para los ´traductores´ de la ciencia - IDEAR - El Periódico de Aragón» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ «En Busca del Primer Europeo | La Ciencia y sus Demonios» (en castellà). [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «50 años de TVE con acento catalán | Actualidad | EL PAÍS» (en castellà). [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «'tres14', programa de ciencia para todos los públicos» (en castellà). [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Tres14 galardonado con el premio Urban TV 2011 por 'Arquitectura' - RTVE.es» (en castellà). [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ «Inicio. Centro de Investigación en Nutrición. Universidad de Navarra» (en castellà). [Consulta: 20 febrer 2016].

## Vegeu també

* Periodisme científic
* Redes

## Enllaços externs

* «Tres14 online - RTVE.es A la Carta» (en castellà). [Consulta: 20 febrer 2016].
* «El programa de 'tres14' sobre arquitectura, seleccionado para los Premios 'URBAN TV' - RTVE.es» (en castellà). [Consulta: 20 febrer 2016].
# Tres (empresa)

Tres és un grup d'empreses familiar dedicat a la fabricació integral i comercialització d'aixeteries tant per bany com per cuina, columnes d'hidromassatge i accessoris. L'empresa té la seu central a Vallirana (Barcelona) i diverses filials repartides per Europa.

## Història

El 1968 en Jaume Tres, el qual treballava en una empresa dedicada a la fabricació d'aixeteria, va dissenyar una nova aixeta per botes de vi. Va idear un sistema en el qual el vi no feia escuma al sortir i que a més evitava l'entrada de mosquits. Atès que el seu capatàs no va valorar la idea i que tampoc disposava de medis propis per produir l'aixeta, en Jaume va decidir patentar el prototip, instal·lar-lo a una bodega i seguir amb la seva feina habitual. Per altra banda els seus dos fills grans van muntar un petit taller mecànic a Ordal, on reparaven diversos objectes i realitzaven soldadures per altres empreses en el seu temps lliure. Aquest projecte va anar creixent fins al punt que van decidir deixar els seus respectius treballs i fundar la seva pròpia empresa.
El 1970 la pressió per part dels fills va fer que en Jaume Tres també passes a formar part del taller, on van començar a desenvolupar aixetes pel sector vinícola mentre els seus fills compaginaven l'activitat productiva amb la seva formació com a delineants.
La comercialització d'aixetes va iniciar-se en el 1972 mitjançant un acord firmat amb la ferreteria Ustrell (Vilafranca del Penedès), moment en el qual Tres Griferia va començar oficialment la seva activitat comercial. La seva representació es basava amb les productores vitivinícoles de les comarques aragoneses per subministrar les aixetes que produïen.
El 1975 van haver-hi dos grans canvis: per una banda el germà petit es va incorporar a l'empresa i per l'altra es va iniciar la fabricació d'aixeteria de cuina i pel sector sanitari. A poc a poc van anar incorporant aixeteria per jardí i vàlvules per vàters que van vendre a diverses companyies d'aigua de Catalunya. Els següents anys els 3 germans, juntament amb la seva germana, es van dividir les funcions executives instaurant així l'inici de l'empresa consolidada.

## Tres Fundació

L'any 2011 es va crear Tres Fundació Privada gràcies a un acord d'enclavament social amb Mas Albornà. Aquesta fundació es dedica a la inserció laboral i integració social de les persones amb discapacitat, trastorns mentals o risc d'exclusió.

## Referències

* ↑ Muñoz, Francesc. «Tres guanya mercat durant la crisi fabricant les aixetes a Catalunya - 14 febrer 2015». [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ Nueno, Pedro. Compitiendo en el Siglo XXII (en castellà). Gestión 2000, 1998, p. 308. ISBN 978-84-8088-280-4.
* ↑ «Els enclavaments laborals | Mas Albornà TV». Arxivat de l'original el 2019-04-30. [Consulta: 30 abril 2019].

## Enllaços externs

* Tres griferia
# El Verdaguer (Oristà)

El Verdaguer és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta irregular, amb una teulada a dues vessants, planta baixa i pis.
L'entrada principal està coberta per una volta de creueria feta de rajola vista, amb una galeria al seu damunt. La porta principal és un portal adovellat.
La galeria es realitzà posteriorment, en el pilar hi ha la data de 1808. Davant la casa hi ha un seguit de corts, a la banda dreta una pallissa i darrere la casa un pou.

## Història

Joan Verdaguer és citat en el fogatge fet a Oristà el 1553.
La casa fou ampliada el segle xix però no arribà a ser mai una gran pairalia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# El Verdaguer (Calldetenes)

El Verdaguer és una obra de Calldetenes (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal en el qual s'observen diverses etapes constructives. La més antiga sembla de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana situada a migdia. Consta de planta baixa, primer pis i golfes. La façana presenta dos portals d'arc rebaixat i un de rectangular i diverses finestres al primer pis, una amb la data de 1773.
Cabana situada davant de l'era de la casa. Consta de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a llevant. En aquesta banda presenta dos portals d'arc rebaixat i un de rectangular. Emmarcaments de les obertures de totxo i els portals de fusta. portes amb grans forrellats.

## Referències

* 1 2 «El Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2017].
# Tok

El Tok - Ток (rus) - és un riu de Rússia, un afluent per la dreta del Samara. Passa per l'óblast d'Orenburg.
Té una llargària de 306 km i una conca de 5.930 km². El seu cabal mitjà és, a 38 km de la desembocadura, de 12,1 m³/s.Neix a l'est de la província, a la serralada de l'Obsxi Sirt, prop del límit amb Baixkíria, i comença a fluir cap al nord. Després de rebre les aigües del Molotxai gira cap a l'oest, travessant una gran zona agrícola. En el seu curs rep molts rius petits de l'estepa. A pocs kilòmetres a l'est de Buzuluk desemboca al riu Samara. Roman glaçat des de mitjans de novembre fins a abril. No és un riu navegable.

## Referències

* 1 2 3 4 «Определение "Ток" в Большой Советской Энциклопедии» (en rus), 26-12-2021.
# Ekiken Kaibara

    En aquest nom japonès, el cognom és Kaibara.
Kaibara Ekken (o Ekiken) (en japonès: 貝原 益軒, Kaibara Ekiken), (Fukuoka, 17 de desembre de 1630 – 5 d'octubre de 1714), fou un filòsof i científic japonès. És considerat el màxim exponent del neoconfucianisme del seu país i va ser anomenat «l'Aristòtil del Japó» pel japonòleg alemany Philipp Franz von Siebold.
Comparant les seves coneixences científiques amb els escrits filosòfics tradicionals que estudiava (heretatge del neoconfucianisme, de les nocions daoistes i del xintoisme), va arribar a la conclusió que aquests no feien més que parlar de l'existència d'una «llei universal de la natura», que també es podia comprendre a través de la ciència. La seva gran tasca va consistir a intentar traduir aquests conceptes filosòfics, esdevinguts segons ell obtusos i hermètics, en un ensenyament pràctic expressat en llenguatge corrent japonès.
Això es va concretar amb l'edició d'una sèrie de manuals, anomenats kunmono, distribuïts per tot el país i que van esdevenir molt populars, fent que Kaibara arribés a ser molt famós al Japó de la seva època. N'hi havia, per exemple, que explicaven «com criar els infants» o «com s'havien de comportar les dones». També va tenir molt èxit la seva obra sobre la salut, Yojokun, traduïda per «Secrets de la salut i la longevitat dels japonesos» (1713). A part d'aquestes obres va publicar igualament un estudi sobre la botànica del Japó, Yamato Honzo, considerada l'obra que va inaugurar aquesta ciència al seu país.
Les seves obres completes estan compilades al recull Ekken zenshu, 8 vols. (Tòquio, 1910–1911).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Kaibara Ekken» (en anglès). Bookrags.
* ↑ Yonemoto, Marcia. Mapping Early Modern Japan: Space, Place, and Culture in the Tokugawa Period, 1603-1868. University of California Press, 2003, p. 49. DOI 10.1525/j.ctt1pphzc. ISBN 978-0-520-23269-3.
# El Pedró (Llobera)

El Pedró és una muntanya de 871 metres que es troba al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès. Està situat sobre el poble de Peracamps.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 271100001).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Troià de Neptú

Un troià de Neptú (anomenat així per analogia amb els asteroides troians de Júpiter) és un cos similar als objectes del cinturó de Kuiper en òrbita solar que té el mateix període orbital que Neptú i segueix aproximadament el mateix camí orbital. Sis dels set trobats fins al moment es troben en la regió elongada i corba al voltant del punt de Lagrange Sol-Neptú L₄ 60° al davant de Neptú.
El descobriment de 2005 TN$_{53}$ en una òrbita altament inclinada (>25°) fou interessant, ja que suggerí un núvol de troians 'espès' (Els troians de Júpiter tenen inclinacions de fins a 40°). Es pensa que el nombre de troians de Neptú amb radis grans (radi ≈ 100 km) podria superar el de troians de Júpiter en ordre de magnitud.
Tant 2005 TN$_{74}$ com 2007 RW$_{10}$, en el moment del seu descobriment es pensà que eren troians de Neptú, però posteriorment es reclassificaren.
El 12 d'agost, s'anuncià el descobriment del primer troià de Neptú L₅, 2008 LC$_{18}$. La regió L₅ fou molt difícil d'observar, ja que es troba al llarg de la línia de visió al centre de la galàxia, una àrea del cel amb moltes estrelles.

## Objectes troians de Neptú

Fins al moment s'hi han descobert set troians de Neptú.

## Notes

* ↑ 2005 TN$_{74}$, identificat primerament com a troià de Neptú, és probable que sigui un objecte trans-neptunià en ressonància 3:5 amb Neptú.

## Referències

* ↑ Minor Planet Center. «List Of Neptune Trojans» (en anglès), 13-08-2010.
* 1 2 Sheppard, Scott S.; Trujillo, Chadwick A. «A Thick Cloud of Neptune Trojans and Their Colors» ( PDF) (en anglès). Science, 313, 5786, 26-02-2008, pàg. 511–514. DOI: 10.1126/science.1127173. PMID: 16778021.
* ↑ Jewitt, David C.; Chadwick A.; Luu, Jane X. «Population and size distribution of small Jovian Trojan asteroids» (en anglès). The Astronomical journal, 120, pàg. 1140–7. DOI: 10.1086/301453.
* ↑ E. I. Chiang and Y. Lithwick Neptune Trojans as a Testbed for Planet Formation, The Astrophysical Journal, 628, pp. 520–532 Preprint
* ↑ Powell. «Neptune May Have Thousands of Escorts» (en anglès). Space.com, 08-03-2007.
* ↑ Scott S. Sheppard. «Trojan Asteroid Found in Neptune's Trailing Gravitational Stability Zone» (en anglès), 28-12-2007.
* ↑ Sheppard, Scott S.; Trujillo, Chadwick A. «Detection of a Trailing (L5) Neptune Trojan» (en anglès). Science. AAAS, 329, 12-08-2010, pàg. 1304. DOI: 10.1126/science.1189666.

## Enllaços externs

* Planetary Trojans - the main source of short period comets? (arXiv:1007.2541 : 15 Jul 2010)
# Troisvilles

Troisvilles és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 752 habitants. Limita al nord amb Inchy, al nord-est amb Neuvilly, a l'est amb Le Cateau-Cambrésis, al sud amb Reumont, al sud-oest amb Bertry, a l'oest amb Caudry i al nord-oest amb Beaumont-en-Cambrésis.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 965 | 1.002 | 926 | 804 | 762 | 782 | 749 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Cagnon | UMP |
# Troitsk (Krasnoiarsk)

* No s'ha de confondre amb Troitsk.
Troitsk (en rus: Троицк) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 24 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Eleccions legislatives romaneses de 2000

Les eleccions legislatives romaneses de 2000 se celebraren el 26 de novembre de 2000 per a renovar els 345 membres de la Cambra de Diputats i els 140 membres del Senat de Romania. El partit amb més escons el socialdemòcrata i el seu cap, Adrian Năstase fou nomenat primer ministre de Romania.
Resultats de les eleccions de 26 de novembre de 2000 per a renovar la Cambra de Diputats i el Senat de Romania
| Partits i aliances | Partits i aliances | Cambra de Diputats | Cambra de Diputats | Cambra de Diputats | Senat | Senat | Senat |
| Partits i aliances | Partits i aliances | Vots | Escons | Vots % | Vots | Escons | Vots % |
| | Partit Socialdemòcrata (Partidul Social Democrat) | 3.968.464 | 155 | 36,6% | 4.040.212 | 65 | 37,1% |
| | Partit de la Gran Romania (Partidul România Mare) | 2.112.027 | 84 | 19,4% | 2.228.423 | 37 | 21% |
| | Partit Demòcrata (Partidul Democrat) | 762.365 | 31 | 7,0% | 825.437 | 13 | 7,6% |
| | Partit Nacional Liberal (Partidul Naţional Liberal) | 747.263 | 30 | 7,9% | 814.381 | 13 | 7,5% |
| | Unió Democràtica dels Hongaresos de Romania (Uniunea Democrată Maghiară din România) | 736.863 | 27 | 6,3% | 751.310 | 12 | 6,9% |
| | Minories ètniques | 297.800 | 18 | 2,6% | — | — | — |
| | Convenció Democràtica Romanesa 2000 (Conventia Democrata Romana 2000) | 546.135 | — | 5,04% | 575.706 | — | 5,29% |
| | Aliança per Romania (Alianţa pentru Romania) | 441.228 | - | 4,07% | 465.535 | - | 4,27% |
| | Partit Ecologista de Romania (Partidul Ecologist Roman) | 101.256 | - | 0,84% | 108.370 | - | 0,99% |
| Total vots vàlids (participació 65,31%) | Total vots vàlids (participació 65,31%) | 10,839,424 | 345 | 100,00% | 10.839.424 | 140 | 100,00% |
| Font: Biroul Electoral Central ||||||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions de 2000 Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine.
# El Soler (Santa Eulàlia de Riuprimer)

El Soler és una masia de Santa Eulàlia de Riuprimer (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de plant rectangular amb la façana orientada a migdia, amb un portal dovellat sobre el qual hi ha un cos de porxos sostinguts per pilars i al primer pis hi ha baranes de fusta. Al davant de la casa hi ha una petita lliça.
El carener és perpendicular a la façana, i a la part central hi ha un cos un xic més elevat. A la part de llevant hi ha un cobert de grosses dimensions. Entre la casa i el cobert hi ha un coll de pou de pedra.
Enfront i darrere de la casa hi ha diverses edificacions agrícoles que dificulten la visibilitat del mas.
L'estat de conservació és bo tot i que està una mica abandonat.

## Història

Antiga masia registrada al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Santa Eulàlia de Riuprimer, en el qual consta Francesch Soler com habitant del mas.
Avui es troba englobada dins el poble de santa Eulàlia, situada prop de l'antiga sagrera del temple parroquial.
Manté l'estructura típica de casa pairal malgrat l'ofec de noves construccions que l'envolten.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «El Soler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Tumen Dashtseveg

Tumen Dashtseveg és la cap del departament d'Antropologia i Arqueologia de la Universitat Nacional de Mongòlia, Ulan Bator (Mongòlia).

## Carrera

Tumen va fer el seu doctorat a la Universitat Estatal de Moscou en Antropologia. S'especialitza en paleoantropologia, biologia esquelètica humana, paleodemografia, paleopatologia, variació racial i poblacions històriques de Mongòlia i el nord d'Àsia.

## Publicacions

* Dashtseveg, Tumen; Fenner, Jack N.; Dorjpurev, Khatanbaatar «Food fit for a Khan: stable isotope analysis of the elite Mongol Empire cemetery at Tavan Tolgoi, Mongolia» (en anglès). Journal of Archaeological Science, 46, 2014, pàg. 231-244.
* Dashtseveg, Tumen «Mongolian origins and cranio-morphometric variability» (en anglès). Bioarchaeology of East Asia: movement, contact, health. University Press of Florida [Gainesville], 2013, pàg. 85-109.

## Referències

* 1 2 «Archaeology of the Mongolian Period XIII-XVC.AD» (en anglès). Munk School of Global Affairs. Asian Institute. Arxivat de l'original el 2018-04-01. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Eleccions a governador de Hokkaidō de 2019

Les Eleccions a governador de Hokkaidō de 2019 (2019年北海道知事選挙) es van celebrar el 7 d'abril de 2019 en el marc de les eleccions locals unificades del Japó de 2019 per elegir al nou Governador de Hokkaidō, el qual succeiria a Harumi Takahashi, governadora des de 2003, la qual va anunciar que no es presentaria a la reelecció.

## Antecedents

Degut a l'anunci de la fins aleshores governadora des de 2003, Harumi Takahashi de no presentar-se a la reelecció del càrrec, va haver-hi molta expectació sobre qui seria el candidat de la dreta que substituirïa a Takahashi i molta gent apuntava a Seiko Hashimoto, esportista professional i ministra del govern de Shinzo Abe.

## Candidats

| Candidat i partit polític | Candidat i partit polític | Candidat i partit polític | Eslògan de campanya | Detalls |
| Tomohiro Ishikawa Independent | | | 北海道独立宣言 豊かな自治をめざして "Declaració d'Independència de Hokkaido Amb l'objectiu d'una rica autonomia" | Nou candidat. Antic militant del NPD i membre de la Cambra de Representants del Japó, candidat del PDC, PDG, PCJ, PL i el PSD. 45 anys. |
| Naomichi Suzuki Independent | | | あらゆるピンチをチャンスに! "Cada poc és una oportunitat!" | Nou candidat. Alcalde de Yūbari (2011-2019), candidat del PLD, Kōmeitō i el NPD. 38 anys. |

## Resultats

| Candidat | Candidat | Partit | Única volta | Única volta |
| Candidat | Candidat | Partit | Vots | % |
| | Naomichi Suzuki | Independent | 1.621.171 | 62,7 |
| | Tomohiro Ishikawa | Independent | 963.942 | 37,3 |

## Referències

* ↑ https://tomohiro-ishikawa.jp/wp-content/themes/aplan/img/pr/pr_01.jpg
* ↑ http://www.naomichi-suzuki.com/contents/wp-content/uploads/2019/03/top_main_13.png
* ↑ PLD, KMT i NPD
* ↑ PDC, PDG, PCJ, PL i PSD
# Eleccions municipals de Benidorm de 1983

Les eleccions municipals de Benidorm de 1983 foren unes eleccions fetes dins de les eleccions municipals espanyoles de 1983 a la ciutat de Benidorm, a la Marina Baixa. Es van celebrar el 8 de maig de 1983 simultàniament a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983.
El triomfador absolut d'aquestes eleccions fou el socialista Manuel Catalán Chana, que aconseguí la majoria absoluta al consistori amb dotze regidors socialistes. Obtingueren també representació la coalició AP-PDP-UL-UV amb sis regidors sent la segona força més votada, la Unitat del Poble Valencià (UPV), que millorà els resultats previs del PNPV i l'Agrupació Independent de Benidorm, on es presentà l'anterior alcalde ucedista José Such Ortega, qui va renunciar a l'acta de regidor abans de constituir-se el consistori al valorar com a roïns els resultats de la seua candidatura.

## Candidatures

Tot seguit, s'especifiquen les candidatures presentades a les eleccions amb els seus caps de llista corresponents. Es desconeixen els caps de llista d'algunes candidatures degut a la manca de dades sobre la publicació oficial d'aquestes al BOA.
| Candidatura | Cap de llista |
| Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) | Manuel Catalán |
| Coalició Aliança Popular-Partit Demòcrata Popular-Unió Liberal-Unió Valenciana (AP-PDP-UL-UV) | n/a |
| Unitat del Poble Valencià (UPV) | n/a |
| Agrupació Independent de Benidorm (AIB) | José Such |
| Partit Comunista d'Espanya-Partit Comunista del País Valencià (PCE-PCPV) | n/a |
| Partit Demòcrata Liberal (PDL) | Miguel Barceló |
| Centre Democràtic i Social (CDS) | n/a |
| Acció Republicana Democràtica Espanyola (ARDE) | n/a |

## Resultats

| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| | Partit Socialista Obrer Espanyol | 5.941 | 48,75 | 12 | 5 |
| | Coalició Aliança Popular-Partit Demòcrata Popular-Unió Liberal-Unió Valenciana | 3.153 | 25,87 | 6 | 5 |
| | Unitat del Poble Valencià | 941 | 7,72 | 2 | 1 |
| | Agrupació Independent de Benidorm | 908 | 7,45 | 1 | 2 |
| | Partit Comunista d'Espanya-Partit Comunista del País Valencià | 537 | 4,41 | 0 | 2 |
| | Partit Demòcrata Liberal | 401 | 3,29 | 0 | Nou |
| | Centre Democràtic i Social | 271 | 2,22 | 0 | Nou |
| | Acció Republicana Democràtica Espanyola | 34 | 0,28 | 0 | = |
| Total | Total | 12.186 | 99,2 | 21 | 0 |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 12.279 | n/a | | |
| Vots nuls | Vots nuls | n/a | n/a | | |
| Participació | Participació | 12.342 | 61,6 | | |
| Cens | Cens | 20.041 | | | |
| Font: ||||||

## Referències

* Arxiu Històric Electoral de la Generalitat Valenciana
* ↑ Es compta com a successor de Coalició Democràtica
* ↑ Successor del Partit Nacionalista del País Valencià
* ↑ http://www.argos.gva.es/ahe/pls/argos_elec/DMEDB_Elecmunicipios.informeElecDetallado?aNMuniId=3031&aNNumElec=1&aVTipoElec=L&aVFechaElec=1983&aVLengua=v