OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Semicercle

En matemàtiques (més específicament, la geometria), un semicercle és una figura geomètrica bidimensional que forma la meitat d'un cercle. Sent la meitat dels 360° d'un cercle, l'arc d'un semicercle sempre mesura 180°.
El semicercle equival al desplegament dels angles d'un triangle qualsevol. Si prenem un triangle equilàter, el semicercle totalitza 3 angles de 60 graus, per tant 180°.
Addicionalment, l'angle d'un semicercle sempre és un angle recte.

## Referències

* ↑ XTEC - Suma dels angles d'un tirangle

## Enllaços externs

* Informació detallada d'aquesta figura geomètrica. (anglès)
# Cottus haemusi

Cottus haemusi és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: conca del riu Danubi a Bulgària.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Marinov, B. T. & C. I. Dikov, 1986. Cottus gobio haemusi subsp. n. (Pisces, Cottidae) from Bulgaria. Acta Zoologica Bulgarica Núm. 31: 18-23.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cottus extensus

Cottus extensus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 13 cm de llargària màxima (normalment, en fa 8).

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat (40°N-39°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: llac Bear (Idaho i Utah, els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bailey, R. M. & Bond, C. E., 1963. Four new species of freshwater sculpins, genus Cottus, from Western North America. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan Núm. 634: 1-27.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Kinziger, A.P., R.M. Wood i D.A. Neely, 2005. Molecular systematics of the genus Cottus (Scorpaeniformes: Cottidae). Copeia (2):303-311.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cromatisme

Els termes cromatisme i cromàtic (de cromos, el prefix d'origen grec que significa "color") s'utilitzen en els següents camps:

## Òptica i arts plàstiques

* cromatisme, especialment en pintura, pel que fa a color;

## Música

* cromatisme, a l'ús de les notes intermèdies de l'escala o semitons;
# Santa Maria de l'Albi

Santa Maria de l'Albi és una església de l'Albi (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església de façana neoclàssica amb una petita portada de pedra flanquejada per columnes jòniques que sostenen un entaulament amb una fornícula central envoltada d'elements decoratius. La imatge que ocupa aquesta fornícula és del 1991 i l'ha feta el jesuïta P. Casanoves. El remat de la façana és un frontó triangular actualment amb un rellotge enmig. El campanar té una base quadrada i dos pisos superiors octogonals.
La planta està organitzada en tres naus, força modificades amb el temps. La nau central està coberta amb volta cilíndrica d'arcs torals i llunetes amb finestrals finament motllurats. Els elements suportadors són grans pilastres adossades als murs que separen les naus. Tenen grans capitells d'ordre compost i una amplia cornissa decorativa. La pavimentació és nova i feta de mosaic.
Als peus de l'església hi ha el cor que disposa d'un orgue barroc del que avui només en resta la caixa de fusta i algunes manxes. L'altar principal està coronat per una gran petxina; és força modern, dels anys setanta aproximadament, i està fet amb peces d'obra vista. També la capella del Santíssim Salvador és molt moderna; resta separada del conjunt per unes vidrieres. El balustre i l'escala d'accés daten del 1957.

## Història

La primera menció de la parròquia de la població és del 1194, en una butlla papal de Celestí III, on es confirmen les esglésies integrades a l'arxidiòcesi de Tarragona.
L'any 1700 la vila sol·licita a la Corona l'excepció dels allotjaments de soldats per a poder destinar els fons a la construcció de la nova església, alçada en substitució de l'antic temple que ocupava l'espai originària de la mesquita de temps andalusins.
La consagració del temple es fa el dia 1 de novembre de 1751. L'altar major tenia un dels retaules més majestuosos de la comarca. Fou constituït el 1788 i es creu obra de l'escultor navarrès, Feliu de Sayas.
Els elements ornamentals desaparegueren durant la guerra civil (1936/1939). Hi ha constància que l'església estava molt engalanada amb precioses capelles plenes d'altars amb imatges i retaules. A la cripta hi havia sepultures dels barons de l'Albi i altres veïns notables. El dia 11 de juny de 1744 col·loquen la primera pedra l'aleshores baró de l'Albi, Francisco de Galceran i el rector, Isidre Conillera.

## Vegeu també

* Cosme Ribera i Miró

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Santa Maria de l'Albi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
* ↑ «ACA,CONSEJO DE ARAGÓN,Legajos,0211,nº 018 - Decreto de Su Majestad para que se vea en el Consejo el memorial de la villa de Albi en que solicita exención de alojamientos de soldados para poder ayudar a la construcción de la nueva iglesia». [Consulta: 20 octubre 2023].
# Luis Eduardo Delgado Pacheco

Luis Eduardo Delgado Pacheco, també conegut com a Luso (Saragossa, 4 de desembre de 1984) és un futbolista professional aragonès. Juga de migcampista defensiu, defensa central i/o lateral. Actualment és jugador del Córdoba Club de Fútbol.

## Trajectòria

Format al planter del Reial Saragossa, és un lateral dret al qual li agrada sumar-se amb facilitat a l'atac, després de passar per diversos equips de la Segona B, sobretot a Catalunya, cal destacar el seu pas per la Sant Andreu on va fer un gran tàndem per la banda dreta amb Manuel Lanzarote, signa el 2010 amb el Girona FC, fent un pas de gegant en el futbol professional.
Delgado es compromet amb el Girona FC, després de ser una de les peces claus en la gran temporada quallada per la UE Sant Andreu a Segona Divisió B i arriba per reforçar la posició de lateral dret, viurà amb el Girona la seva primera experiència a Segona. Al cap de poc temps, es guanya l'estimació de l'afició de Montilivi on la temporada 2012-2013, pren molt de protagonisme despertant l'atenció de diversos equips en el mercat d'estiu, amb la final decisió de fitxar pel Córdoba Club de Fútbol.
Durant la temporada següent i com a jugador del conjunt andalús, aconsegueix l'ascens a la Primera divisió, essent ell una referència dins el camp, és a dir essent un jugador transcendental per aconseguir la fita tot i que no va poder jugar l'eliminatòria final del Play-off d'ascens contra la Unión Deportiva Las Palmas.

## Referències

* ↑ Dorca, Serra i Luso Delgado ja són del Girona., As, 23 de juliol de 2010.

## Enllaços externs

* Perfil oficial al Girona FC Arxivat 2012-03-28 a Wayback Machine.
* Perfil a Futbolme.com (castellà)
* Perfil a BDFutbol.com (anglès)
* Perfil a Transfermarkt (anglès)
# 4NCL

4 NCL és l'acrònim en anglès de Four Nations Chess League (Lliga d'Escacs Quatre Nacions), on les quatre nacions són Anglaterra, Escòcia, Gal·les i Irlanda. No obstant això, la lliga és realment internacional, amb jugadors de 27 països diferents.
És la lliga d'escacs més famosa del Regne Unit, i funciona com un ens independent en forma d'empresa limitada fora del control dels òrgans de govern dels escacs de les nacions implicades.
La 4NCL es pot descriure com un torneig prestigiós per equips, jugat anualment, durant diversos caps de setmana (d'octubre a maig), en diverses seus, principalment al sud i al centre d'Anglaterra. Segueix les bases d'una lliga, amb quatre divisions i uns 600 jugadors. Com a torneig, és comparable a la lliga francesa i a la Bundesliga d'escacs.
No s'ofereix cap premi en metàl·lic, però els equips punters atrauen patrocinadors externs i això ocasionalment els permet contractar els serveis de Grans Mestres d'elit, bàsicament per al final de temporada. Jugadors de la talla de Michael Adams, Nigel Short, Víktor Kortxnoi, Aleksandr Morozévitx, Aleksei Xírov i Piotr Svídler hi han participat en els darrers anys.

## Enllaços externs

* 4NCL - Lloc web oficial (anglès)
# MOS Technology 6510

El MOS Technology 6510 va ser un microprocessador dissenyat per MOS Technology, Inc., i és una forma modificada del molt reeixit MOS Technology 6502.
El principal canvi des del 6502 va ser l'addició d'un port I/O de 8 bits de propòsit general (només sis pins I/O estan disponibles en la versió més comuna del 6510). A més, el bus d'adreces podria fer triestat.
El 6510 només va ser àmpliament utilitzat en l'ordinador domèstic Commodore 64 (i en nombres significativament menors en la versió portàtil del C64, el SX-64). Tant en el C64 i SX-64 els pins extra del processador s'utilitzaven per controlar el mapa de memòria de l'ordinador, i en el C64 també per controlar el motor elèctric del magnetòfon «Datassette». Era possible, escrivint la configuració de bits correcta al processador en l'adreça $01, exposar completament el ple 64 KiB de memòria RAM del C64, sense deixar la ROM o I/O de maquinari exposats.

## Variants

El 1985 va ser produït el MOS 8500, una versió HMOS del 6510. A part dels canvis en els processos, és pràcticament idèntic a la versió NMOS del 6510. El 8500 va ser originalment dissenyat per al seu ús en el C64 modernitzat, el C64C. No obstant això, el 1985, quantitats limitades dels 8500 van ser trobats en els C64 més antics basats en NMOS. Finalment, va fer el seu debut oficial el 1987, apareixent en una placa mare amb el nou xipset 85xx HMOS.
La variant 7501/8501 del 6510 es va utilitzar en els microordinadors Commodore 16, C116 i Plus/4 i la variant 8502 de 2 MHz es va utilitzar en el Commodore C128. Tots aquests processadors són opcode-compatibles (incloent-hi opcodes indocumentats), excepte el 8502, on algunes diferències relatives als opcodes indocumentats han estat reportats.
La unitat de disc Commodore 1551 va utilitzar el 6510T, una versió del 6510 amb vuit línies d'I/O. Els senyals de NMI i RDY no estan disponible.

## Referències

* 1 2 3 Commodore Semiconductor Group. «6510 Microprocessor With I/O» (pdf) (en anglès). [Consulta: 28 març 2010].
* ↑ «MOS 7501/8501» (en anglès). [Consulta: 28 març 2010].
* ↑ «MOS Technology 8500» (en anglès). Arxivat de l'original el 2009-05-22. [Consulta: 28 març 2010].
* ↑ «MOS» (en anglès). [Consulta: 28 març 2010].

## Enllaços externs

* MOS 6510 datasheet(anglès)
* MOS 6510 datasheet PDF(anglès)
* MOS 6510 datasheet (Nov. 1982) PDF(anglès)
* Pàgina d'emuladors de Marat Fayzullin (inclou el codi font descarregable del 6502)(anglès)
* Un servidor web utilitzant un ordinador MOS 6510 (o C64) sense modificacions Arxivat 2018-07-28 a Wayback Machine.(anglès)
# AFP Giovinazzo

L'Acciaierie e Ferriere Pugliesi Giovinazzo Polisportiva és un equip d'hoquei patins de la localitat italiana de Giovinazzo, a la regió de la Pulla. Fou fundat el 1968 i actualment disputa la Sèrie A1 italiana, la màxima categoria estatal. La seva època d'or fou a finals del 70 i principis dels 80. El club es va dissoldre l'any 1997 i va ser refundat el 2004.
La temporada 1979/80, l'AFP Giovinazzo guanyà la Lliga italiana i la Recopa d'Europa, derrotant clarament al HC Sentmenat a la final. Posteriorment, la temporada 1980/81 l'equip arribà a la final de la Copa d'Europa, perdent la final contra el FC Barcelona. La temporada 1982/83 arribà a la final de la Copa de la CERS on caigué davant el HC Amatori Vercelli.

## Palmarès

* 1 Lliga italiana: 1979/80
* 1 Recopa d'Europa: 1980

## Entrenadors

* Francesco Amato (2015-2017)
* Angelo Depalma (2017-actualitat) (capità-entrenador)

## Jugadors destacats

Alguns dels jugadors de major renom de l'entitat esportiva són:
| Francesco Frasca Angelo Beltempo Antonio (Nino) Caricato Pino Marzella | Tommaso Colamaria Pietro Turturro Franco Amato |

## Referències

* ↑ «Reportaje. Final Recopa 79/80.AFP-Sentmenat.» (en castellà). HockeyGlobal.net, 23-03-2011. [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ «Franco Amato torna a casa, allenerà l'AFP Giovinazzo» (en italià). HockeyPista.it, 08-06-2015. [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ «Crisi AFP, Angelo Depalma invita a riflettere» (en italià). GiovinazzoViva.it, 16 nombre 2017. [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ «Hockey - I campioni che hanno fatto grande Giovinazzo» (en italià). TuttoNovara.it, 10-01-2013. [Consulta: 4 març 2018].

## Enllaços externs

* AFP Giovinazzo - Lloc web oficial
# Ramón Lecuona Bordegaray

Ramón Lecuona Bordegaray (Hondarribia, 16 de març de 1913 - Sant Sebastià, 13 de març de 1999) fou un futbolista basc de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Debutà a primera divisió a les files del Real Unión de Irún. La temporada 1934-35 defensà els colors del FC Barcelona, on fou campió de Catalunya. A continuació destacà al RCD Espanyol el període anterior i posterior a la Guerra Civil. Guanyà la Copa de 1940 i patí una llarga sanció de les autoritats esportives del moment. Ingressà al Reial Saragossa la temporada 1941-42 i posteriorment jugà a la Gimnástica Burgalesa. Jugà un partit amb la selecció de Catalunya el dia 1 de gener de 1936 a Andalusia.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1934-35

### RCD Espanyol

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1936-37, 1939-40
* Copa espanyola:
** 1939-40

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Lecuona renovó ayer su ficha por el Español». Mundo Deportivo, 15-05-1941. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Lecuona y Matamala pasan del Español al Zaragoza». Mundo Deportivo, 06-07-1941. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Ayer en Sevilla». Mundo Deportivo, 02-01-1936. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Ray Loriga

Jorge Loriga Torrenova, més conegut com a Ray Loriga (Madrid, 5 de març del 1967), és un escriptor i director de cinema espanyol.

## Biografia

La seva novel·la Héroes, inspirada en el rock i el títol procedeix d'un disc de David Bowie, li va acostar estèticament a la Beat Generation, sobretot a autors com Carver, Kerouac i Bukowski. Molt relacionat amb el cinema, va debutar com a director el 1997 amb La pistola de mi hermano, adaptació de la seva novel·la Caídos del cielo i en què a més de la seva parella sentimental, la cantautora Christina Rosenvinge, apareixien Daniel González, Viggo Mortensen, Karra Elejalde i Nico Bidasolo. El 2006 va rodar Teresa, el cuerpo de Cristo, que aborda la vida de Teresa de Jesús, interpretada per Paz Vega, al costat de Leonor Watling, Geraldine Chaplin, José Luis Gómez i Eusebio Poncela.
Loriga i Christina Rosenvinge, una cantant i guitarrista espanyola d'origen danès van casar-se.
El 1997, va col·laborar en el guió de la pel·lícula de Pedro Almodóvar, Carne trémula. Així mateix va escriure el 2004 el guió de la pel·lícula El setè dia de Carlos Saura i el 2005 va escriure al costat del director i Elio Quiroga un guió per en Daniel Calparsoro.
El 2007, es va editar la novel·la Días aún más extraños, un llibre compost per diversos articles, una carta a Rodrigo Fresán i un parell de relats. El 2008 va publicar Ya sólo habla de amor, i els relats Los oficiales y El destino de Cordelia
El 2011 va publicar la novel·la juvenil El bebedor de lágrimas, primera d'una saga d'Alfaguara. L'autor va declarar públicament que la va escriure perquè necessitava diners. La seva última novel·la, també publicada a Alfaguara, és Za Za, emperador de Ibiza
A l'abril de 2017, Loriga guanyà el Premi Alfaguara de Novel·la per la seva nova obra Rendición, un dels premis més importants de les lletres castellanes.

## Obra
### Novel·la

* Lo peor de todo (1992)
* Héroes (1993)
* Caídos del cielo (1995)
* Tokio ya no nos quiere (1999)
* Trífero (2000)
* Ya solo habla de amor (2008)
* Sombrero y Mississippi (2010)
* El bebedor de lágrimas (2011)
* Za Za, emperador de Ibiza (2014)
* Rendición (2017)
* Sábado, domingo (2019)
* Cualquier verano es un final (2023)

### Relats

* Días extraños (1994)
* El hombre que inventó Manhattan (2004)
* Días aún más extraños (2007)
* Los oficiales y El destino de Cordelia (2009)

### Guió cinematogràfic

* La pistola de mi hermano (1997)
* Carne trémula (1997)
* Todos los aviones del mundo (2001)
* El séptimo día (2004)
* Ausentes (2005)
* Teresa, el cuerpo de Cristo (2007)
* La mujer del anarquista (2008)
* Vernon Walks (2016),
* Born To be King (2019)
* Picasso y el Guernica (2021)

### Cuento infantil

* Los indios no hacen ruido (2006

## Referències

* ↑ Entrevista a eldiario.es
* ↑ Bono, Ferran «Ray Loriga gana el premio Alfaguara de Novela 2017» (en castellà). El País [Madrid], 06-04-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Ray Loriga | Writer, Director, Producer» (en anglès americà). [Consulta: 2 febrer 2024].
# Regió d'Anatòlia Central (estadística)

La regió d'Anatòlia Central (TR7) és una de les 12 regions estadístiques de Turquia.

## Subregions i províncies

* Subregió de Kırıkkale (TR71)
** Província de Kırıkkale (TR711)
** Província d'Aksaray (TR712)
** Província de Niğde (TR713)
** Província de Nevşehir (TR714)
** Província de Kırşehir (TR715)
* Subregió de Kayseri (TR72)
** Província de Kayseri (TR721)
** Província de Sivas (TR722)
** Província de Yozgat (TR723)

## Referències

* ↑ «Turkey. Administrative Division. NUTS structure». Norsk Senter for Forskningsdata.
* ↑ «Statistical regions level 2 in Turkey as of 18th July 2016». Eurostat, 18-07-2016.
* ↑ «Statistical regions in the European Union and partner countries. NUTS and statistical regions 2021». Eurostat.
* ↑ «METADATA. Statistical Regions for Candidate countries and EFTA countries, by country.». Eurostat.

## Vegeu també

* Regions estadístiques NUTS de Turquia

## Enllaços externs

* Institut d'Estadística de Turquia
* NUTS - Nomenclatura d'unitats territorials per a estadístiques
# Raúl Goni Bayo

Raúl Goni Bayo (Saragossa, 12 d'octubre de 1988) és un futbolista aragonès, que ocupa la posició de defensa.
Vinculat al Reial Saragossa, equip amb el qual debuta a la primera divisió a la campanya 07/08. Actualment juga al segon equip dels aragonesos.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Rectoria (Sant Hilari Sacalm)

La Rectoria és una obra de Sant Hilari Sacalm (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici amb una paret mitgera, situat al nucli urbà de Sant Hialri Saclam. La Rectoria, de planta baixa, pis i golfes, està cobert per una teulada a doble vessant.

## Descripció

A la planta baixa, hi ha la porta d'entrada en arc de llinda o arc pla, a la que s'hi accedeix a través d'unes escales. Al costat hi ha dues finestres rectangulars verticals, que estan protegides per una reixa de ferro forjat. Les obertures estan emmarcades per una mena de trencaaigües. Al primer pis, hi ha tres obertures d'iguals característiques que les de la planta baixa, amb l'excepció que la porta d'entrada al pis és un balcó amb llosana i barana de ferro forjat. A les golfes, destaquen les obertures a manera de galeria de cinc arcades (arc rebaixat) suportades per pilastres. Aquestes obertures són finestres protegides per una barana de ferro forjat a manera de balcó. L'obertura de l'extrem dret ha estat tapada.
La façana està arrebossada i pintada de color cru, excepte els emmarcaments de la planta baixa i el pis, les arcades de les golfes i les cornisses que marquen els diferents pisos que estan pintats de color salmó.

## Història

Segons el cadastre l'edifici és del 1900.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Rectoria (Sant Andreu de Llavaneres)

Rectoria és una obra de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici annex al temple parroquial construït el 1858 pel mestre d'obres José Lacueva. Consta de planta baixa, pis i golfes. A la planta baixa hi ha diverses dependències parroquials i la sala d'actes. Al primer pis hi ha la residència del rector.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].
# Rectoria (Sant Pere de Torelló)

La Rectoria és una casa de Sant Pere de Torelló (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres, de planta baixa, pis i golfes. Les obertures es distribueixen simètricament en eixos verticals. Prové de la transformació de sagrers en habitatges i tallers per a oficis artesanals de l'època feudal. Correspon a un creixement de la ciutat del tipus "agrupat", que conforma espais públics molt irregulars i carrers estrets, perfectament adaptats a la topografia.

## Referències

* ↑ «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].