OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laura Antoniou

Laura Antoniou (nascuda el 1963) és una novel·lista dels Estats Units. És autora de la sèrie de novel·les de temàtica BDSM The Marketplace, publicades amb el pseudònim de Sara Adamson.

## Carrera

Laura Antoniou és coneguda pel seu treball com a editora i pionera en el camp de la literatura contemporània i com a editora d'antologies d'eròtica lèsbica, incloent-hi la sèrie Leather Women, Some Women i By Her Subdued, No Other Tribute, i una col·lecció de contes curts i assaigs titulada The Catalyst and Other Works. El 2011 guanya el premi John Preston de Ficció Curta de la National Leather Association pel seu conte "That's Harsh", publicat electrònicament en The Slave.
La ficció de Laura Antoniou i els seus assaigs sobre punts de vista alternatius dels rols sexuals els han citat alguns escriptors sobre l'evolució de la ficció eròtica i sobre la política social dels rols de gènere. L'escriptora Tanya Trepanier ha descrit Antoniou com a part d'una tendència de novel·listes que exploren formes híbrides d'identitat, inclosa la cultural i sexual, que no encaixen en categories fàcils, i empren la narració com una manera d'entendre les identitats que no es poden definir de manera tradicional. Analitzant la ficció eròtica femenina actual, Carolyn Allen cita els escrits d'Antoniou per a descriure el concepte que totes les relacions entre les persones contenen elements d'intercanvi de poder, en què una parella assumeix el rol més dominant, fins i tot en les interaccions quotidianes. Nikki Sullivan, professora d'Estudis Culturals i Crítics de la Universitat Macquarie, en l'assaig Sadomasochism as Resistance? fa referència a la descripció de Laura Antoniou dels rols sexuals com una estructura solta, deguda a les moltes opcions disponibles per als participants, i n'és l'element clau la tria de quin participant condueix les activitats.
Els escrits d'Antoniou es troben al Museu del Cuir.

## Bibliografia destacada

* Lady F, Masquerade, 1993
* Looking for Mr. Preston, 1995
* No Other Tribute: Erotic Tales of Women in Submission, 1997
* Leatherwomen, Rosebud Books, 1998
* The Academy: Tales of the Marketplace, 2000
* The Slave, 2001
* The Trainer, 2001
* Tough Girls: Down and Dirty Dyke Erotica, 2001
* Musclebound and Other Stories, 2002
* The Reunion, 2002
* The Catalyst and Other Works, 2004
* Erotic Slavehood, 2007
* The Marketplace, 2010
* The Killer Wore Leather: An S/M Mystery, 2013
* The Inheritor, 2015

## Referències

* ↑ «We Were Kinky Long Before 50 Shades of Gray» (en anglès). www.advocate.com, 08-05-2013. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Heisey, Monica. «Vanilla Sex: A Perfectly Fine Way to Fuck» (en anglès). Gawker. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Bright, Susie. The Best American erotica 1997. New York : Simon & Schuster, 1997.
* ↑ «Why LGBTQ Literature Matters» (en anglès). Advocate, 09-06-2014. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Allen, Carolyn. Following Djuna: women lovers and the erotics of loss (en anglès). Indiana University Press, 1996. ISBN 978-0-253-33023-9.
* ↑ Romano, Annie. «Sandmutopia Guardian» (en anglès). Leather Archives. Arxivat de l'original el 2019-12-05. [Consulta: 11 març 2020].
# Ladislav Novák

Ladislav Novák (5 de desembre, 1931 - 21 de març, 2011) va ser un futbolista txecoeslovac que jugava de defensa i més tard entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Txecoslovàquia, amb la qual disputà tres Mundials els anys 1954, 1958 i 1962 a Xile on assolí la segona posició. En total fou 75 cops internacional amb la selecció.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del Dukla Praha.
Com a entrenador dirigí tant el Dukla Praha com la selecció de Txecoslovàquia.

## Enllaços externs

* (txec) ČMFS Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine.
# Ladislav Kuna

Ladislav Kuna (Hlohovec, 3 d'abril de 1947 - Bratislava, 1 de febrer de 2012) fou un futbolista eslovac de la dècada de 1960.
Fou 47 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Spartak Trnava.

## Palmarès

Spartak Trnava
* Lliga txecoslovaca de futbol
** 1968, 1969, 1971, 1972, 1973
* Copa txecoslovaca de futbol
** 1967, 1971, 1975
* Copa eslovaca de futbol
** 1971, 1975
* Copa Mitropa
** 1967

## Referències

* ↑ «Ladislav Kuna - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Czechosklovakia's Kuna passes away at 64
* ↑ Ladislav Kuna - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ Ladislav Kuna a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ladislav Pavlovič

Ladislav Pavlovič (Prešov, 8 d'abril de 1926 - Prešov, 28 de gener de 2013) fou un futbolista eslovac de la dècada de 1950.
Fou 14 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en l'Eurocopa 1960.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Tatran Prešov (1950-1953, 1956-1965/66: 150 gols) i CH Bratislava (1954-1955: 14 gols).

## Referències

* ↑ (eslovac) Ladislav Pavlovič family tree
* ↑ «Zomrel legendárny prešovský futbalista Ladislav Pavlovič» (en slovak). SME.sk, 28-01-2013 [Consulta: 29 gener 2013].
* ↑ (txec) ČMFS entry
* ↑ «Kožlej vyrovnal Adamcov gólový rekord» (en slovak). pravda.sk, 26-02-2007.
* ↑ Ladislav Pavlovič a National-Football-Teams.com (anglès)
# Le Meilleur de la vie

Le Meilleur de la vie és una pel·lícula francesa dirigida per Renaud Victor, estrenada el 1985.

## Sinopsi

Adrien, un jove violent, sorrut i possessiu, intenta formar una vida de parella amb la seva xicota Véronique, tot i que no li agrada que sigui força independent. Les coses es compliquen quan Véronique es queda embarassada i decideixen casar-se.

## Repartiment

* Sandrine Bonnaire : Véronique
* Jacques Bonnaffé : Adrien
* Jean-Marc Bory : el pare de Véronique
* Marie-Christine Barrault : la mare de Véronique
* Jenny Clève : la mare d'Adrien
* Julien Olivier : el pare d'Adrien
* Julie Jézéquel : Solange
* Yann Dedet : Henri
* Valérie Dumas : Colette
* Juliette Binoche : l'amic de Véronique al bar

## Rodatge

Va ser rodat sobretot a la platja de l'Espigueta i a l'estació de Nimes.

## Notes i referències

* ↑ Le Meilleur de la vie a sensacritique.com
* ↑ Le Meilleur de la vie a unifrance.org
* ↑ Bastide, 1984.

## Bibliografia

* Bernard Bastide «Impressions de tournage : Le Meilleur de la vie, un film de Renaud Victor». Calades, 01-05-1984, pàg. 15-18..
# Le Mazis

Le Mazis és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 94 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Mazis era de 94 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 1 estava desocupat. 44 eren cases i 1 era un apartament. Dels 38 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Mazis el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 12 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 41 eren actives i 16 eren inactives. De les 41 persones actives 39 estaven ocupades (23 homes i 16 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 16 persones inactives 6 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 lampisteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Mazis a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Mazis a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Le Matelot 512

Le Matelot 512 és una pel·lícula francesa dirigida per René Allio, estrenada el 1984. Per establir el seu guió, René Allio es va inspirar en un manuscrit que li va regalar un ancià, Émile Guinde, en el qual relata la seva vida agitada. La pel·lícula està tractada en forma de novel·la en sèrie de principis del segle xx.

## Sinopsi

A principis del segle XX, Max, un jove de divuit anys, es va enrolar a la Marina. Es converteix en Matelot 512, enviat a Lorient i destinat al servei del comandant Roger, com a ordenança. Es casarà amb la Colette, una humil serventa, però s'enamora bojament de la dona del comandant, que el converteix en la seva amant. Acusat d'assassinat, és condemnat, degradat i tancat a la presó d'un cuirassat que, el 1911, va explotar al port de Toló. En surt il·lès, s'escapa però passa per mort. Va reconstruir la seva vida sota una identitat falsa i es va unir a la Legió Estrangera.

## Distribució

* Dominique Sanda : la dona del comandant
* Jacques Penot : Max
* Bruno Cremer : el comandant
* Laure Duthilleul : Colette
* Tchéky Karyo: el marcat
* Michel Piccoli: el narrador
* Christiane Cohendy: Lina Colomba
* Christine Laurent: Purpurina
* Cécile Mazan: la cambrera
* Yvonne Gamy: la vella
* Jean Maurel: el jardiner
* Gérard Meylan: el comissari
* Georges Rostan: el corredor d'apostes
* Claude Bouchery: el general

## Referènciess

* ↑ Le Matelot 512 a frenchfilms.org
* ↑ Le Matelot 512 a notrecinema.com

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Lamprologus

Lamprologus és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Àfrica.

## Taxonomia

* Lamprologus callipterus (Boulenger, 1906)
* Lamprologus congoensis (Schilthuis, 1891)
* Lamprologus finalimus (Nichols & La Monte, 1931)
* Lamprologus kungweensis (Poll, 1956)
* Lamprologus laparogramma (Bills & Ribbink, 1997)
* Lamprologus lemairii (Boulenger, 1899)
* Lamprologus lethops (Roberts & Stewart, 1976)
* Lamprologus meleagris (Büscher, 1991)
* Lamprologus mocquardi (Pellegrin, 1903)
* Lamprologus mocquardi (Pellegrin, 1903)
* Lamprologus multifasciatus (Boulenger, 1906)
* Lamprologus ocellatus (Steindachner, 1909)
* Lamprologus ornatipinnis (Poll, 1949)
* Lamprologus signatus (Poll, 1952)
* Lamprologus speciosus (Büscher, 1991)
* Lamprologus stappersi (Pellegrin, 1927)
* Lamprologus symoensi (Poll, 1976)
* Lamprologus teugelsi (Schelly & Stiassny, 2004)
* Lamprologus tigripictilis (Schelly & Stiassny, 2004)
* Lamprologus tumbanus (Boulenger, 1899)
* Lamprologus werneri (Poll, 1959)

## Referències

* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* 1 2 Schelly, R. C. & M. L. J. Stiassny. 2004. Revision of the Congo River Lamprologus Schilthuis, 1891 (Teleostei: Cichlidae), with descriptions of two new species. Am. Mus. Novit. Núm. 3451: 1-40.
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
# Le calvaire

Le calvaire (en català, literalment, El calvari) és la primera novel·la de l'escriptor francès Octave Mirbeau, publicada al novembre de 1886.

## Argument

En aquest relat, Mirbeau novel·la la seva relació amorosa i destructora amb una dona venal, Judith Vimmer, anomenada Juliette Roux a la novel·la. És la història d'un home honrat i ric, però que s'ha tornat feble després del trauma de la guerra de 1870.
Jean Mintié, l'antiheroi, és un escriptor que ja no és capaç d'escriure i descendeix pas a pas fins a la condició més baixa pel seu amor degradant, sobreposant-se a tot, a la dignitat i a la raó. Quan pren consciència del resultat negatiu del balanç de la seva vida de "fracassat", intenta recuperar les forces a l'interior de la Bretanya. Però Juliette, la seva amant, el ve a buscar... i segueix el calvari de Mintié. Al final, fuig lluny de París, vestit d'obrer.

## Comentaris

Les influències literàries més importants són les de Tolstoi, Poe i Dostoievski.
El capítol II, sobre la guerra, va provocar un gran escàndol, a causa de la desmitificació del conflicte bèl·lic, de l'exèrcit francès i de la pàtria.

## Enllaços externs

* Octave Mirbeau, Le Calvaire, Éditions du Boucher ((francès).
* Pierre Michel, Pròleg de Le Calvaire (francès).
# Lisisc de Siracusa

Lisisc (en llatí Lyciscus, en grec antic Λυκίσκος) fou un oficial d'Agàtocles de Siracusa, que el va tenir en alta consideració pels seus talents militars.
Durant l'expedició d'Agàtocles a Àfrica l'any 309 aC, en un banquet es va emborratxar i va tenir una actuació impròpia amb el seu cap, però Agàtocles s'ho va prendre amb bon humor i no el va castigar. En canvi el fill d'Agàtocles, Arcàgat, després del banquet li va posar en boca una suposada intriga amb la seva madrastra Àlcia, i va agafar una llança i el va matar. Això va provocar un formidable motí de l'exèrcit que Agàtocles va poder apaivagar amb molta dificultat, segons explica Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 4.Lyciscus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 844
# Liski

Liski - Лиски (rus) - és una ciutat de l'óblast de Vorónej, a Rússia.

## Història

Liski fou fundada amb el nom de Nóvaia Pokrovka, però prengué el nom de Svoboda el 1928. Durant la Segona Guerra Mundial hi hagué combats el 6 de juliol del 1942 contra les tropes alemanyes a la riba dreta del Don, davant de la població. El 1943 la vila es rebatejà amb el nom de Liski, però el 1965 prengué el nom de Gueórguiu-Dej en honor del dirigent comunista romanès Gheorghe Gheorghiu-Dej, i finalment el 1991 tornà a anomenar-se Liski.
# Lewisburg (Tennessee)

Lewisburg és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 10.413 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lewisburg tenia 10.413 habitants, 4.242 habitatges, i 2.740 famílies. La densitat de població era de 344,2 habitants/km².
Dels 4.242 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,4% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.033 $ i la renda mediana per família de 38.246 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.619 $ mentre que les dones 21.765 $. La renda per capita de la població era de 16.401 $. Entorn del 12,7% de les famílies i el 16,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lewisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lewisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lex Caecilia Didia

Caecilia Didia va ser una llei de l'antiga Roma proposada l'any 98 aC pels cònsols Quint Cecili Metel Nepot i Tit Didi que prohibia la proposta de la Lex Satura. Deia que no es podia sotmetre a l'aprovació del poble una llei que tingués diverses propostes barrejades que es rebutjaven o aprovaven globalment, i s'havien de presentar i aprovar per separat. Establia també que les lleis s'havien de promulgar tres nones després d'haver estat aprovades. Alguns autors pensen que aquesta segona part era en realitat una llei diferent.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 26-27 [Consulta: 13 abril 2022].
# Llegat de sang (pel·lícula de 2001)

Llegat de sang (títol original: The breed) és una pel·lícula estatunidenco-hongaresa dirigida per Michael Oblowitz, estrenada l'any 2001. Ha estat doblada al català

## Argument

L'agent de l'FBI Steven Grant ha de fer-se càrrec d'un cas que no li agrada gens, investigar a un ex-vampir que té la ferma intenció de treure a la llum un pla que prepara el govern per integrar als vampirs a la societat. Juntament amb el seu nou company, un vampir reconvertit en policia, Grant segueix les pistes fins a donar amb el cau d'una vampir especialment bella, Lucy. Per Grant és difícil confiar en ella, però quan s'adona, està enamorat de Lucy. Ara la línia entre els bons i els dolents comença a difuminar-se per a ell, i corre el perill que el seu següent moviment sigui l'últim i mortal.

## Repartiment

* Adrian Paul: Aaron Gray
* Bokeem Woodbine: Steve Grant
* Bai Ling: Lucy Westenra
* Péter Halász: Cross
* James Booth: Fleming
* Ming Lo: Seward
* Paul Collins: Calmet
* Debbie Javor: Cap de Secció
* Reed Diamond: Phil
* John Durbin: Boudreaux
* Zen Gesner: West
* István Göz: Dr. Orlock
* William Hootkins: Fusco
* Norbert Növényi: Soldat nazi #1
* Dianna Camacho: Dr. Bathory

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge va començar el 31 d'octubre de 2000 i s'ha desenvolupar a Budapest i Tura, a Hongria.
* El nom dels diferents vampirs fa referència als clàssics del gènere: Graf Orlok a Nosferatu (1922), Lucy Westenra a Dracula (1922)...

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Llegat de sang». [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «The Breed», 19-07-2001. [Consulta: 27 juny 2018].
# Les Puelles

Les Puelles és un poble agregat al municipi d'Agramunt, a la comarca de l'Urgell. Té l'església i dues cases pairals del segle xvii. El terme pertanyia als senyors de Puigverd. La vila té l'origen en un castell medieval, el Castell de les Puelles, i el nucli actual es formà bàsicament al segle xviii. Vers el dia 20 de gener és la festa major de Sant Sebastià i el primer cap de setmana d'agost la festa major de Sant Domènec. Les Puelles com a població va ser municipi en solitari fins a 1857 moment en què es va crear el municipi de Doncell conjuntament amb les poblacions veïnes de la Donzell d'Urgell, Montclar d'Urgell i Rocabertí de Sant Salvador, fins que finalment el 1970 totes les poblacions del municipi de Doncell van passar a formar part del municipi d'Agramunt.

## Referències

* ↑ «Les Puelles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lleó del Cap

El lleó del Cap (Panthera leo melanochaitus) és una subpoblació extinta de Panthera leo melanochaita (lleó) que es trobava antigament distribuïda des de la Província del Cap fins a la Província de Natal. S'extingí a mitjans del segle xix.

## Característiques

El lleó del Cap era descrit com un animal molt gros, amb les orelles de vores negres i una gran crinera negra que s'estenia més enllà de les espatlles i per sota de la panxa. Els cranis de dos exemplars del Museu Britànic d'Història Natural obtinguts a la conca del riu Orange tenien la regió occipital més curta que en altres lleons de Sud-àfrica i tendien a desenvolupar una segona premolar.
Segons el zoòleg estatunidenc Edmund Heller, el crani del lleó del Cap era uns 25 mm més gros que el dels lleons equatorials tot i ser més estret proporcionalment. Segons el mateix científic, el lleó del Cap era significativament més gros que el lleó asiàtic i els altres lleons d'Àfrica. Se'n caçaren espècimens de 272 kg al sud del riu Vaal.
El resultat d'un estudi a llarg termini indica que el color de les crineres dels lleons depèn de variables climàtiques i varia d'un individu a l'altre. Les crineres més fosques i llargues són més habituals en estacions fredes.

## Extinció

A mitjans del segle xvii començaren a arribar els primers colons a Sud-àfrica, provinents de països com ara Holanda, França, Escòcia i Dinamarca. En aquella època, els lleons atacaven pràcticament qualsevol cosa, fos una zebra, un antílop o fins i tot una foca reposant a la platja. Els colonitzadors introduïren animals domèstics que eren molt més fàcils d'abatre que les preses tradicionals dels lleons.
Els relats de l'època recullen molts atacs de lleons grossos contra les poblacions dels boers.
Jan van Riebeeck, fundador de Ciutat del Cap el 1652, hagué de construir el Castell de Bona Esperança precisament per evitar aquests atacs. A partir del 1666, la primitiva estructura de fusta començà a ser substituïda per una altra de pedra que en millorava les defenses.
La caça, tant per esport com per protegir les propietats i ramats dels colonitzadors, anà reduint la distribució d'aquesta població a poc a poc. L'últim lleó de la província del Cap fou abatut el 1858 i, el 1865, el general Bisset matà l'últim individu d'aquesta subespècie a Natal. Avui en dia, alguns museus europeus en conserven exemplars dissecats. El Museu Naturalis de Leiden (Països Baixos) també en conserva un exemplar dissecat a la seva caixa forta, que només es pot veure durant visites guiades.

## Referències

* ↑ Mazak, V. «Notes on the Black-maned Lion of the Cape, Panthera leo melanochaita (Ch. H. Smith, 1842) and a Revised List of the Preserved Specimens» (en anglès). Verhandelingen Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen, 64, 1975, pàg. 1–44.
* ↑ Heller, E. (1913). New races of carnivores and baboons from equatorial Africa and Abyssinia Smithsonian Miscellaneous Collections 61(19): 1–12.
* ↑ Pease, A. E. (1913). The Book of the Lion John Murray, Londres.
# Liuva

Liuva (Leova) és el nom dels següents personatges:
* Liuva I, rei visigot del 568 al 572 juntament amb el seu germà Leovigild.
* Liuva II, rei visigot del 601 al 603.
* Leova (Moldàvia), ciutat de Moldàvia