OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Relacions entre Lituània i la República de la Xina

Les relacions entre Lituània i la República de la Xina es refereixen a les relacions diplomàtiques entre la República de Lituània i la República de la Xina (conegut també com Taiwan).

## Història

Aquestes relacions es van establir en 1921, tres anys després de la declaració d'independència de Lituània en 1918. Les relacions van continuar fins a l'ocupació soviètica dels països bàltics en 1940. La República de la Xina no va reconèixer pas l'annexió soviètica de Lituània. La República de la Xina va perdre la major part del seu territori, és a dir, la Xina continental, a les mans de la República Popular de la Xina (RPX) en 1949 durant la guerra civil xinesa, i des de la dècada de 1950 es limita a l'illa de Taiwan i illes menors associades.
Recentment, les relacions entre Lituània i Taiwan s'han estret. La Lituània democràtica i l'actual República de la Xina van establir relacions diplomàtiques no oficials en 2021, trenta-un anys després de la restauració de la independència de Lituània en 1990. En el mateix any, Taiwan va obrir l'Oficina de representació de la República de la Xina a Lituània. Mentrestant, Lituània té la intenció d'obrir una oficina de representació a Taiwan. El recent enfortiment de les relacions entre Lituània i Taiwan en 2021 ha comptat amb la forta oposició de la RPX, que reclama a Taiwan com a província xinesa. En conseqüència, la RPX ha rebaixat la seva ambaixada a Lituània a la categoria de "encarregat de negocis" en senyal de protesta. La RPX i Lituània havien mantingut anteriorment relacions diplomàtiques plenes entre si des de 1991.

## Referències

* 1 2 NacióDigital. «L'oficina de representació de Taiwan a Lituània i la crisi diplomàtica amb la Xina | NacióDigital». [Consulta: 10 febrer 2022].
* 1 2 «China downgrades diplomatic relations with Lithuania over Taiwan row». The Guardian, November 21, 2021.
# Ígor II de Kíev

Ígor II Olgòvitx (Игорь II Олегович en rus) (Kíev?, s. XI - Kíev, 19 de setembre de 1147) fou príncep de Txernígov i gran príncep de Kíev en 1146. És venerat com a sant màrtir per l'Església Ortodoxa Russa.

## Biografia

Fill d'Oleg Sviatoslàvitx de Txernígov (avui Txerníhiv), fou escollit com a successor del seu germà Vsèvolod II de Kíev quan aquest morí l'1 d'agost de 1146.. Encara que Vsevolod havia fer prometre als nobles de Kíev que serien fidels al seu germà, era impopular i hi hagué resistència a la successió. Els cronistes diuen que Ígor era avariciós, violent i mal governant. En poc menys de dues setmanes, els nobles de Kíev van cridar el seu cosí i rival Iziaslav Msistislàvitx, per oferir-li el tron. Iziaslav, malgrat que havia promès no reclamar els seus drets, va atacar i derrotar Ígor i el seu germà Sviatoslav.
Sviatoslav va poder escapar, però Ígor, amb una malaltia que li impedia de caminar bé, fou capturat i el cosí va fer-lo llançar a un pou perquè hi restés pres. Hi fou fins a la tardor de 1146, quan, molt malalt, demanà permís per fer-se monjo i sortir-ne. Iziaslav l'alliberà, però Ígor estava tan afeblit que va estar a punt de morir.
Pogué ingressar al monestir de Sant Teodor de Kíev, prenent-hi el nom d'Ignasi. Ja restablert, en 1147 fou atacat per una multitud, que erròniament pensava que Ígor volia usurpar el tron d'Iziaslav. El germà d'aquest, Vladímir, intentà salvar-lo, però la gent el llençà des d'una balconada i Ígor morí. El seu cos fou lligat a un carro i exhibit al mercat fins que Vladímir el rescatà.
Aviat se li atribuïren miracles i fou tingut per sant i màrtir, essent venerat per l'Església Ortodoxa Russa. El 5 de juny de 1150, les seves restes foren exhumades i portades a l'església de la Transfiguració de Txernígov, cerimònia equivalent a una canonització. La seva festa litúrgica és el 5 de juny del calendari julià, equivalent al 18 de juny del gregorià.

## Bibliografia

* Dimnik, Martin. The Dynasty of Chernigov, 1146-1246, 2003
# Consell d'Estat de Turquia

El Consell d'estat (Danıştay) és l'òrgan jurisdiccional suprem en l'àmbit administratiu de la República de Turquia. El seu equivalent judicial no administratiu és l'Alt Tribunal d'Apel·lacions (Yargıtay).
La creació del Consell d'Estat turc està fortament influenciada pel model del Consell d'Estat de França
El Consell d'Estat té la seu a Ankara. És presidit des del 2011 per Hüseyin Karakullukçu.

## Referències

* ↑ Erdogan Bülbül, Bertrand Seiller, «El contenciós administratiu turc» AJSA 2005, pàg. 1612

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (turc) (anglès) (francès)
# Kúty

Kúty és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1468.
# Imatge

«Imatge» té aquests significats:
* Arts visuals:
** Imatge (arts visuals), representació visual d'un objecte mitjançant tècniques diferents (dibuix, pintura, fotografia, vídeo)
* Informàtica:
** Imatge digital o gràfic digital, representació bidimensional d'una imatge utilitzant bits per al seu emmagatzematge informàtic
** Imatge ISO, format d'arxiu informàtic, que permet emmagatzemar el contingut d'un disquet, CD o DVD de forma que podem generar una còpia idèntica a l'original a partir de la imatge ISO
** Imatge ROM, arxiu d'ordinador que conté una còpia de les dades d'un xip de Memòria ROM
* Matemàtiques:
** Imatge (matemàtiques), conjunt d'elements y per als quals existeix un element x tal que y=f(x)
* Medicina:
** Imatge mèdica:, conjunt de tècniques de diagnòstic mèdic.
* Òptica:
** Imatge virtual, projecció dels punts de la superfície visible de l'objecte sobre un pla
* Psicologia:
** Autoimatge o Autopercepció, imatge que hom té d'un mateix
** Imatge sonora, imatge mental subjectiva que a cada persona li sobrevé davant un estímul sonor
# Tafahi

Tafahi és una illa del grup Niuas, al regne de Tonga. Està situada a 7 km al nord de Niuatoputapu.
L'illa és un estratovolcà de forma cònica que s'eleva fins a 610 m. El volcà no és actiu i no es tenen registres històrics d'erupcions, però la seva morfologia és jove. Està coberta de vegetació, especialment de cocoters.
Tafahi va ser descoberta pels holandesos Le Maire i Schouten, el 1616, i la van anomenar Cocos Eylandt. El 1767 hi va arribar l'anglès Samuel Wallis que la va anomenar Boscawen's Island en honor de l'almirall Edward Boscawen amb qui havia navegat com a primer lloctinent.
# Reggatta de Blanc

Reggatta de Blanc és el segon àlbum del grup britànic The Police, publicat a finals de 1979, i conté l'èxit «Message in a Bottle». El títol de l'àlbum és una pseudo-traducció de la frase «reggae de blancs».

## Enregistrament

L'àlbum fou enregistrat en consola de 24 canals als estudis Surrey Sound. I com indica el títol, té una forta influència del reggae, sobretot expressat a diversos temes com «Walking on the Moon», que després el van llançar com a senzill i va arribar al primer lloc a la llista del Regne Unit. La producció va recaure en Nigel Gray, amb l'ajuda de tota la banda.
El disc fou gravat i acabat en temps rècord, atès que els va caldre dues setmanes, en comparació amb Outlandos d'Amour, que van trigar sis mesos a acabar-lo.

### Estil

El disc té un senzill que va arribar a ser número 1 a la llista britànica: «Message in a Bottle». Altres temes que van ser molt destacats són «Reggatta De Blanc», que va rebre el premi Grammy el 1981 a la millor interpretació instrumental; «Deathwish», una emotiva cançó new wave; «Bring On the Night», una cançó que tracta sobre l'execució de Gary Gilmore.
Quant a l'estructura i la composició de les cançons, és el disc de The Police on més participen els seus tres integrants de manera equitativa. Hi trobem Sting a la veu i al baix, Stewart Copeland a la bateria i Andy Summers a la guitarra.

## Llista de cançons

* «Message in a Bottle» (Sting) – 4:50
* «Reggatta De Blanc» (Stewart Copeland / Sting / Andy Summers) – 3:06
* «It's Alright for You» (Stewart Copeland / Sting) – 3:13
* «Bring On the Night» (Sting) – 4:16
* «Deathwish» (Stewart Copeland / Sting / Andy Summers) – 4:13
* «Walking on the Moon» (Sting) – 5:02
* «On Any Other Day» (Stewart Copeland) – 2:57
* «The Bed's Too Big Without You» (Sting) – 4:26
* «Contact» (Stewart Copeland) – 2:38
* «Does Everyone Stare» (Stewart Copeland) – 3:52
* «No Time This Time» (Sting) – 3:17

## Personal

* Sting: Veu principal i cors, baix sense trasts
* Andy Summers: Guitarres, teclats i cors
* Stewart Copeland: Bateria, veu principal i cors a «On Any Other Day», piano a «Does Everyone Stare»

## Referències

* ↑ Review de Reggatta de Blanc en Allmusic.
* ↑ Review de Reggatta De Blanc por Robert Christgau.
* ↑ «Disco recomendado. The Police. Reggatta de Blanc.» (en castellà), 08-11-2017. Arxivat de l'original el 2019-07-30. [Consulta: 30 juliol 2019].
* ↑ «Regatta de Blanc» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2019-07-30. [Consulta: 30 juliol 2019].
* ↑ «The Police Wiki Images» (en anglès). [Consulta: 9 octubre 2021].
# Ígor Lediàkhov

Ígor Lediàkhov (Sotxi, Unió Soviètica, el 22 de maig de 1969) és un futbolista rus, ja retirat. Jugava de migcampista.

## Carrera

Format en el Torpedo Taganrog, el seu primer equip important va ser l'SKA Rostov-on-Don, on debuta el 1988. Només passa un any abans que fitxe pel Dniprò Dnipropetrovsk, on solament disputa cinc partits per canviar de nou al Rotor Volgograd. El 1992 s'incorpora a un dels grans de la lliga russa, l'Spartak de Moscou. Lediàkhov romandria dos anys a l'equip capitalí, on guanyaria tots els títols de la seua carrera: les lligues del 1992, 1993 i 1994, la Copa de la CIS del 1992 i la Copa de Rússia de 1994.
Després del bon paper amb la seua selecció, Lediàkhov deixa Rússia i fitxa per l'Sporting de Gijón, el club més representatiu de la seua carrera, on romandria fins a vuit temporades, tant a Primera com a Segona Divisió, tot descomptant un parèntesi a 1998 en el qual va jugar amb el Yokohama Flugels japonès (23 partits i 15 gols). Amb els asturians, per contra, va disputar més de dos-cents partits i va marcar una quarantena de gols.
El 2003 fitxa per la SD Eibar on tot just apareix en 19 partits (un gol) abans de penjar les botes.

## Selecció

Lediàkhov va ser internacional tant amb la selecció de futbol de la CEI, continuadora de la Unió Soviètica, com amb la selecció de futbol de Rússia. Amb la primera va jugar set partits el 1992 (un gol), i amb la segona va comptar nou internacionalitats entre el 92 i 1994. Precisament, Lediàkhov va formar part del combinat rus que va acudir al Mundial dels Estats Units 1994.

## Entrenador

La trajectòria de tècnic de Lediàkhov s'inicia el 2007 com a director esportiu del Rostov. El 2008 fitxa per l'Spartak de Moscou, on primer s'ocupa de l'equip juvenil abans de donar el salt al primer conjunt.
# Concili del Laterà II

El Concili del Laterà II (el desè concili ecumènic) va ser convocat en 1139 per Innocenci II. Es va centrar en la vida eclesiàstica correcta, amb recomanacions per als sacerdots com vestir modestament i la prohibició del matrimoni per als religiosos. Així mateix va reafirmar la importància de les treves de Déu (com la Pau i Treva de Déu catalana) i la condemna de la usura o dels tornejos. Es va vetar per acabar l'ús de la ballesta entre combatents cristians.

## Referències

* ↑ Herbermann, Charles, ed. (1913). "Second Lateran Council (1139)". Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company.
# Alfred Pascual i Benigani

Alfred Pascual i Benigani (Barcelona, 1902 - Londres, 1995) va ésser un dibuixant humorista de formació doblement autodidacta, ja que, de fet, no anà mai a escola ni a cap acadèmia de dibuix.
En tornar del servei militar a Àfrica, començà a dibuixar al setmanari Papitu, veritable trampolí que l'impulsaria a col·laborar a diversos diaris i revistes com Las Noticias (on el 1930 publicava un acudit diari), Treball, Xut!, L'Opinió i Mirador.
Decorà els cabarets barcelonins Café Catalán i La Buena Sombra, així com el restaurant Bon Temps.
Feu també comèdia i cabaret amb el famós Alady, i arribà a ser president del sindicat de dibuixants.
En acabar-se la darrera Guerra Civil espanyola, s'exilià a Anglaterra on continuà la seua tasca com a il·lustrador a la revista Liliput, com a dibuixant publicista per a la marca de cervesa Guinness, els ferrocarrils britànics, autor de nombroses felicitacions de nadal i dissenyador de joguines.

## Referències

* ↑ Mas i Peinado, Ricard: Els artistes catalans i la publicitat (1888-1929). Parsifal Edicions, Barcelona, 2002. ISBN 84-95554-16-X, plana 206.

## Enllaços externs

* Portada de la revista esportivo-humorística Xut!, amb caricatures d'Alfred Pascual i Benigani.
# L'Estanc (Poboleda)

L'Estanc és una obra de Poboleda (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa, pis i golfes, bastit de paredat i cobert amb teulada a dues vessants. Sobre la façana s'obren dues portes, una d'elles adovellada però reformada i molt malmesa; a la clau de l'arc hi figura un escut mig esborrat i la data de 1708. L'altra porta és moderna. Al primer pis hi ha dos balcons no sortits, amb barana de fusta i a les golfes s'obren dues finestrelles.

## Història

La data de 1708 que figura a la clau fa palès que es tracta de l'edifici datat més antic de la població.

## Referències

* 1 2 «L'Estanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «L'Estanc». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sumatori de Borel

En matemàtiques, un sumatori de Borel és una generalització de la idea habitual d'addició d'una sèrie. En particular dona una definició d'una quantitat que de moltes maneres es comporta formalment com la suma, fins i tot si la sèrie és de fet divergent.

## Definició

Sia
    $y=\sum _{k=0}^{\infty }y_{k}z^{-k}$
una sèrie de potències formal en z.
Es defineix la transformació de Borel ${\mathcal {B}}y$ de $y$ per
    $\sum _{k=0}^{\infty }{\frac {y_{k+1}}{k!}}t^{k}.$
Suposant que
* $\scriptstyle {\mathcal {B}}y$ té un radi de convergència diferent de zero com a funció de t;
* $\scriptstyle {\mathcal {B}}y$ es pot estendre analíticament a una funció $\scriptstyle {\widehat {y}}(t)$ en tota la recta real positiva;
* $\scriptstyle {\widehat {y}}(t)$ creix com a màxim exponencialment al llarg de la recta real positiva.
Llavors el sumatori de Borel de y ve donat per la transformada de Laplace de $\scriptstyle {\widehat {y}}(t)$. Aquesta funció té garantida l'existència per la condició (3) de dalt.

## Discussió

El sumatori de Borel d'una sèrie és la transformació de Laplace de la suma de la transformació de Laplace inversa terme-a-terme de la sèrie original. Si la transformada de Laplace d'una sèrie infinita fos igual a la suma de la seva transformada de Laplace terme-a-terme llavors el seu sumatori de Borel seria igual a la suma habitual. El sumatori de Borel es defineix en moltes situacions on no es defineix la suma. Parlant no rigorosament, permet donar un significat a la 'suma' de certs tipus de sèrie divergents. El sumatori de Borel és un exemple d'un mètode de moment constant per sumar sèries.

## Aplicacions

El sumartori de Borel troba aplicació en la teoria de pertorbació on els físics freqüentment necessiten assignar un valor a la suma d'una sèrie tot i que sigui divergent.
Una ampliació directa del sumatori de Borel des de sèries (discret) fins a integrals (continu) es pot donar en la forma
    $\int _{0}^{\infty }s^{-x}f(x)\,dx\rightarrow s\int _{0}^{\infty }\int _{0}^{\infty }{\frac {f(x)t^{x}}{\Gamma (x+1)}}\exp(-st)\,dt\,dx={\frac {F(\ln(s))}{\ln(s)}}$
on F(s) és la transformada de Laplace de f (x). Això es fa servir per donar un significat finit a les integrals de Fourier del tipus
    $\int _{-\infty }^{\infty }f(x)e^{i\omega x}\,dx.$
# Esnault-Pelterie (cràter)

Esnault-Pelterie és un cràter d'impacte situat en la cara oculta de la Lluna. Es troba en l'hemisferi nord, al sud del cràter Carnot. Esnault-Pelterie se superposa a la part occidental del cràter Schlesinger. Al sud es troba Von Zeipel i cap al sud-oest apareix Fowler.
El brocal d'aquest cràter està un poc desgastat, però encara conserva una estructura i una vora relativament nítides. Un petit cràter està unit a la vora meridional, envaint el cràter principal en un sector molt estret. A l'interior apareixen diversos cràters petits, amb una petita elevació central desplaçada cap al nord del punt mitjà. El fons presenta dues regions planes, una cap al nord-est del centre, i una més petita al sud-oest.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Esnault-Pelterie (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon».
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 21 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Esnault-Pelterie» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-06-30. [Consulta: 21 juny 2018].
# Resolució 199 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 199 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 30 de desembre de 1964, va demanar que tots els estats s'abstinguessin (o en alguns casos cessessin) d'intervenir en els assumptes interns del Congo i van apel·lar per un alto el foc allà. Després d'aplaudir l'Organització per a la Unitat Africana, el Consell demana als Estats que l'ajudin a assolir els seus objectius a la República Democràtica del Congo.
El 9 de desembre de 1964, la RD Congo va demanar a la reunió del Consell de Seguretat que examinés les intervencions en els assumptes interns de molts països. Abans de la resolució que es va aprovar, es va convidar a diversos Estats africans a discutir el tema. La resolució 199 es va aprovar amb deu vots, mentre que França es va abstenir de votar.

## Referències

* ↑ Wellens, Karen; T.M.C. Asser Instituut. Resolutions and statements of the United Nations Security Council (1946-1989): a thematic guide. BRILL, 1990, p. 40. ISBN 978-0-7923-0796-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Johann Friedrich Kittl

Johann Friedrich Kittl (Orlík nad Vltavou, 8 de maig de 1806 - Leszno, 20 de juliol de 1868) va ser un compositor txec.

## Biografia

Kittl va estudiar dret a Praga i música amb Johann Wenzel Tomaschek. De 1843 a 1864 va dirigir el Conservatori de Praga.
Kittl es va donar a conèixer a través de les seves òperes, que van tenir molt èxit a Praga. També va escriure música de cambra, cançons i quatre simfonies, inclosa la molt interpretada simfonia en mi bemoll major "Lovecká" (simfonia de caça op. 8, cap al 1838).
En els 22 anys de la seva feina, Kittl va aconseguir establir el Conservatori de Praga com un centre de formació internacionalment respectat per a músics joves.
A finals de març de 1865 es van estendre a Praga "la brama sobre la situació financera de Kittl", que finalment es va confirmar, per exemple que debía al violoncel·lista Adrien-François Servais (1807–1866) 2.000 florins durant deu anys, "sense complir amb la seva obligació", així com que "intenta oblidar les seves preocupacions mentre beu vi". A més, Kittl, que pel baix cobrava un sou anual de 1365 florins, deia que tenia "altres obligacions econòmiques", "també cap als membres del professorat". Aleshores, Kittl va ser rellevat de les seves funcions i també va perdre el seu dret a la pensió.
A principis de 1866 va marxar de Praga i es va establir al Gran Ducat de Posen, on va viure en circumstàncies modestes com a professor de música d'una sèrie de nobles durant els dos últims anys de la seva vida. Els problemes de salut aviat es van afegir a les preocupacions financeres. Kittl va morir el 20 de juliol de 1868 a Polish-Lissa, prop de Breslau, després d'una llarga malaltia.
El 28 de novembre de 1868, el Conservatori de Praga va celebrar un funeral per Kittl, en el qual es va interpretar el Rèquiem de Mozart.

## Òperes

* Daphnis' Grave (perdut)
* Bianca i Giuseppe (o els francesos abans de Niça), llibret de Richard Wagner basat en la novel·la d'Heinrich Koenig The High Bride (1848)
* Flor del bosc, llibret de Johann Carl Hickel (1852)
* El llibret iconoclasta: Julius Edward Hartmann (1854)

## Referències

* ↑ Johann Branberger, Das Konservatorium für Musik in Prag. Zur 100-Jahrfeier der Gründung im Auftrag des Vereines zur Beförderung der Tonkunst in Böhmen, Prag 1911, S. 107f.
* ↑ Vgl. Branberger 1911, S. 134 mit Anm. 76

## Bibliografia

* John Friedrich Kittl. Friedr. Wilh. Markull. Carl Lowe. Biografies, Kassel: Balde 1857, pàg. 1–52 (còpia digital)
* Constantin von Wurzbach: Kittl, Johann Friedrich. A: Enciclopèdia Biogràfica de l'Imperi Austríac. 11a part. Cort Imperial-Reial i Impremta Estatal, Viena 1864, pàg. 340-343 (còpia digital).
* Ernst Rychnovsky, Johann Friedrich Kittl. Una contribució a la història de la música de Praga, Praga 1904, 2 volums
* Marie Tarantová, Jan Bedrich Kittl, Praga 1948
* Kittl Johann Friedrich. A: Lèxic biogràfic austríac 1815-1950 (ÖBL). Volum 3, Editor de l'Acadèmia Austríaca de Ciències, Viena 1965, pàg 360.

## Enllaços externs

* http://www.spohr-briefe.de/index.php?id=35&m=796
* Johann Friedrich Kittl en el Catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya
# Torrent del Salt (Vallès Occidental)

El torrent del Salt és un curs d'aigua del Vallès Occidental que neix al terme de Terrassa i desemboca a la riera de Gaià. Separa els termes de Terrassa i de Viladecavalls.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# LV-2012

La LV-2012, o Carretera de les Borges Blanques a la Floresta en el seu primer tram, Carretera dels Omellons a la Floresta en el segon i Carretera de l'Espluga Calba als Omellons en el tercer, és una carretera antigament anomenada veïnal, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida, i la V a la seva antiga consideració de veïnal. És una carretera de la xarxa local de Catalunya que transcorre íntegrament per la comarca de les Garrigues, en els termes municipals de les Borges Blanques, Arbeca, la Floresta, els Omellons i l'Espluga Calba. Té 13 quilòmetres de recorregut, i uneix la primera i la darrera d'aquestes poblacions passant per totes les anteriors, llevat d'Arbeca, el terme de la qual, en el seu extrem sud, només travessa en uns 100 metres de recorregut.