OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bernard Quennehen

Bernard Quennehen (Amiens, 31 de maig de 1930) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1952 i 1955. El seu èxit esportiu més important fou la victòria en una etapa del Tour de França de 1953.

## Palmarès

* 1953
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa al Circuit de les Sis províncies

### Resultats al Tour de França

* 1953. 64è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a www.sitiodeciclismo.net
# Juan Conchillos Falcó

Juan Conchillos Falcó (València, 1641 - 1711) va ser un pintor barroc valencià nascut a la ciutat de València, on va aprendre l'art de la pintura amb Esteve March.

## Biografia

Antonio Palomino, que va travar amistat amb ell després de la seua arribada a Ciutat de València en 1697, assegura que pertanyia a una família il·lustre tant per la branca paterna com per la materna, i que només pel seu bon caràcter va poder suportar els anys d'aprenentatge en el taller de Esteve March, home extravagant de qui el biògraf va arreplegar alguna anècdota còmica. Cap a 1670 Conchillos es va traslladar a Madrid, on es va retrobar amb José García Hidalgo, antic condeixeble, que li va proporcionar alguns treballs (actualment perduts) per a les esglésies madrilenyes. En Madrid va assistir a les acadèmies de dibuix i va copiar pintures i escultures de palau, millorant amb això el seu domini del color en contacte amb les tendències del barroc decoratiu que, al seu retorn, va contribuir a introduir en la pintura valenciana, apegada encara a les fórmules del naturalisme.
A Ciutat de València va pintar les històries del Cristo de Berito per a la seua església del Salvador, destruïdes en la Guerra Civil Espanyola, i algunes altres citades per Palomino, caracteritzades totes per la seua gran grandària i, pel que sembla, també perdudes. Des d'allí va estendre la seua influència a Múrcia, on es conserva un San Bartolomé en l'església del seu títol, i Alacant, on queden el cicle d'històries de la Santa Faç, d'estranya iconografia, i els àngels pintats per a la volta del mateix cambril de la Santa Faç, obres plenament barroques en una adreça paral·lela a la de José Jiménez Donoso.
Més coneguda és la seua labor com a dibuixant. Segons conta Palomino, després d'assistir a Madrid a les acadèmies del seu temps, es va ocupar ell mateix de crear-ne una a la ciutat de València i la va mantenir en la seua pròpia casa «sense faltar-hi cap nit, fent una figura de carbó cada nit». També solia dibuixar a l'aiguada, prenent apunts ràpids de «tot el que se li oferia, o d'algun lloc capritxós que haguera vist». Gràcies a aquest costum i assiduïtat en l'estudi, es conserven un nombre inusualment elevat dels seus nus de l'Acadèmia, quasi tots ells datats amb precisió, en diversos museus i institucions.
Va faltar a la ciutat de València el 14 de maig de 1711, després d'alguns anys apartat de l'ofici, paralític i cec.

## Bibliografia

* Palomino, Antonio. El museo pictórico y escala óptica III, El Parnaso español pintoresco laureado. Madrid : Aguilar, 1988. ISBN 84-03-88005-7.
* Pérez Sánchez, Alfonso E. Pintura barroca en España 1600-1750.. Madrid : Ediciones Cátedra S.A., 1992. ISBN 84-376-0994-1.
* Pérez Sánchez, Alfonso E. El dibujo español de los siglos de oro. Madrid : Ministerio de Cultura., 1980. Depósito legal M. 16.788.-1980.
# Ca n'Eimeric (Riudellots de la Selva)

Ca n'Eimeric o Mas Ciurana és una masia gòtica al Veïnat de Torreponça de Riudellots de la Selva inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El mas Aymerich o Ciurana existia ja el 1205 amb el nom de Guerau de Benaula. El 1659 els Ciurana van obtenir el títol de cavallers i van esdevenir un dels principals propietaris del poble.

## Arquitectura

Edifici de dues plantes i golfes i vessants a laterals amb cornisa plana. La porta principal és d'arc de mig punt amb grans dovelles. Al primer pis, les dues finestres laterals són amb llinda decorada i guardapols amb acabament decorat als extrems i la central és d'arc conopial lobulat, amb impostes decorades amb motius vegetals i animals. El guardapols té en un dels extrems una figura d'animal amb cap humà, ia a l'altre un cap humà. A la planta baixa hi ha també una finestra emmarcada amb pedra coberta per una reixa de ferro forjat decorada amb caps de drac. L'obertura de les golfes és una finestra rectangular geminada també de pedra. Al costat dret hi ha adossat el garatge i a l'esquerre trobem tres contraforts, tres obertures amb impostes i una finestra amb reixa com la de la façana principal. A l'interior, totalment reformat, trobem un embigat de fusta i rajol i portes adovellades de mig punt. És una construcció de gran simplicitat i elegància, testimoni del ressorgiment econòmic del segle xvi.

## Referències

* 1 2 «Mas Ciurana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Owe Jonsson

Owe Jonsson (Växjö, 23 de novembre de 1940 - Växjö, 29 de setembre de 1962) fou un atleta suec, especialista en curses de velocitat, jugador d'hoquei sobre gel i bandy.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en la cursa dels 200 metres al Campionat d'Europa d'atletisme 1962, així com set campionats nacionals, dos en els 100 metres (1961 i 1962), tres en els 200 metres (1960 a 1962), un en els 4x400 metres (1962) i un en el relleu suec (1961).
Tretze dies després de guanyar la medalla d'or al Campionat d'Europa de 1962 va morir en un accident de cotxe.

## Millors marques

* 100 metres. 10,4" (1961)
* 200 metres. 20.7" (1962)
* 400 metres. 47,8" (1962)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Men)». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «Swedish Championships». [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ Wiger, Erik. Svenska mästerskapen i friidrott 1896-2005 : medaljörerna, historierna, bilderna : 110 år, 702 SM-arrangemang och 14 500 medaljer (en suec). Trångsund: TextoGraf, 2006, p. 36, 40, 159 i 161. ISBN 91-631-9065-6.
* ↑ «Stora Grabbar». [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ Nowiny Rzeszowskie : organ KW Polskiej Zjednoczonej Partii Robotniczej. 1962, nr 233-259 (październik). Wydaw. Prasowe RSW „Prasa”, 1962.
* 1 2 Holmberg, Bengt. Sverigebästa genom tiderna i friidrott : manliga seniorer, juniorer och ungdomar = alltime lists in athletics : men: senoirs, juniors and youth. Rev. utg. Trångsund: TextoGraf, 2009, p. 33, 67, 90. ISBN 978-91-977146-3-1.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 10 desembre 2021].
# Ya.com

Ya.com o Yacom és una companyia de telecomunicacions espanyola creada el juny de 1999 per Jazztel Telecomunicaciones. El Setembre del 2000 Deutsche Telekom, a través de la seva filial d'Internet T-Online International, compra el 100% del capital social de Ya.com. Ya.com és propietat d'Orange Espanya, empresa francesa del grup France Télécom que va comprar Ya.com el juny de 2007 a l'empresa alemanya T-Online, pertanyent al grup Deutsche Telekom. L'1 de setembre de 2012 va deixar de comercialitzar-se per ordre d'Orange Espanya.

## Referències

* ↑ France Télécom compra Ya.com per 320 milions i reforça la seva presència a Espanya

## Enllaços externs

* Ya.com - Lloc web oficial
* Foro sobre Ya.com a Bandaancha.
* Història de Ya.com Arxivat 2009-02-23 a Wayback Machine.
# IEEE 802.11i

IEEE 802.11i és una millora de l'estàndard 802.11 per WLAN desenvolupat pel grup de treball 11 del comitè d'estàndards LAN/MAN del IEEE (IEEE 802), implementada com a WPA2 (Wi-Fi Protected Area II). Aquesta modificació especifica un nou mecanisme de seguretat a les xarxes WLAN, i també desaconsella la utilització del mecanisme de seguretat WEP que incorporava fins aleshores. IEEE 802.11i fou ratificat el 2004 i incorporat a la norma IEEE 802.11 el 2007.

## Descripció

IEEE 802.11i millora l'antic protocol de seguretat WEP que presentava vulnerabilitats. WPA és una versió anterior a WPA2 que corregia aquestes vulnerabilitats. Punts més destacats d'IEEE 802.11i:
* Crea un RSN (Robust Security Network) amb 2 nous protocols : (vegeu)
** "4-Way Handshake"
** "Group Key Handshake"
* Encriptació de dades segons AES (Advanced Encryption Standard), CCMP i TKIP(Temporal Key Integrity Protocol) amb servei d'autenticació segons IEEE 802.11x.

## Referències

* 1 2 «pdf d'IEEE 802.11i» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2016].
* ↑ «IEEE 802.11i» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2016].
* ↑ «IEEE 802.11i» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2016].
* ↑ «IEEE 802.11i» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2016].
# Athos

«Athos» té aquests significats:
* Athos (personatge de ficció), personatge, inspirat en Armand d'Athos, creat per Alexandre Dumas a la novel·la Els tres mosqueters (1844)
* Mont Athos, muntanya a la península del mateix nom, a Macedònia, al nord de Grècia
* Athos-Aspis, municipi al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de Nova Aquitània)
# Club Social y Deportivo Municipal

El Club Social y Deportivo Municipal és un club guatemalenc de futbol de la ciutat de Guatemala.

## Història

El club nasqué el 17 de maig de 1936, fundat per treballadors de l'ajuntament de la Ciutat de Guatemala, d'aquí el seu nom, Municipal. El 1938 assolí l'ascens a la primera divisió de la Lliga Capitalina, acabant segon en el seu debut.
L'actual estadi del club és l'Estadi Mateo Flores, que comparteix amb Comunicaciones (1950 a 1991 i des del 2005). Anteriorment jugà a l'Estadi Autonomía. També ha usat l'Estadi La Pedrera quan el Mateo Flores no ha estat disponible. L'estadi Manuel Felipe Carrera, també anomenat El Trébol, és el seu camp d'entrenament i ocasionalment per disputar partits.

## Palmarès

* Lliga guatemalenca de futbol: 26
** 1942, 1947, 1950-51, 1954-55, 1963-64, 1965-66, 1970, 1973, 1974, 1976, 1987, 1988, 1989-90, 1991-92, 1993-94, 2000 Apertura, 2000 Clausura, 2001, 2002 Clausura, 2003 Apertura, 2004 Apertura, 2005 Clausura, 2005 Apertura, 2006 Clausura, 2006 Apertura, 2008 Clausura
* Copa guatemalenca de futbol: 8
** 1960, 1967, 1969, 1994, 1995, 1998, 2003, 2004
* Copa de Campions de la CONCACAF: 1
** 1974
* Copa Interclubs de la UNCAF: 3
** 1974, 1977, 2001, 2004

## Futbolistes destacats

* Carlos Toledo, davanter, 1938-1955
* Alberto López Oliva, defensa, 1963-1978
* Julio César Anderson, davanter, 1969-1984
* José Emilio Mitrovich, centrecampista, 1970s
* Benjamín Monterroso, defensa/centrecampista, 1970-1979
* Juan Manuel Funes, centrecampista, 1986-1997
* Julio Rodas, davanter, 1988-1994
* Ronald Gómez, davanter, 1998-99
* Javier Delgado, defensa, 1997-98
* Carlos Ruiz, davanter, 1999-2002
* Juan Carlos Plata, davanter, 1989-?
* German Ruano, defensa, 1993-?
* Guillermo Ramírez, centrecampista, 1999-?

## Referències

* ↑ (castellà) «Guatemala, 100 años de fútbol - Municipal». Prensa Libre. Arxivat de l'original el 2006-12-09. [Consulta: 10 desembre 2006].
* ↑ «Guatemala - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
* ↑ (castellà) http://www.angelfire.com/ms/rojosoasis/page5.html
* «Guatemala, 100 años de fútbol - Municipal». Prensa Libre. Arxivat de l'original el 2006-12-09. [Consulta: 10 desembre 2006].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial
* (castellà) Web no oficial
# Club Social y Sportivo Buenos Aires

El Club Social y Sportivo Buenos Aires fou un club de futbol argentí de la ciutat de Buenos Aires.

## Història

El club va ser fundat el dia 1 de febrer de 1918, per la fusió dels clubs Isla Maciel i Sportivo Argentino (1915). El seu primer nom va ser Petrolero. Quan el futbol esdevingué professional a l'Argentina, el club continuà amb el seu estatus amateur fins al 1934, quan la AAF es fusionà amb la lliga professional. El club fou descendit a segona divisió. Continuà a segona fins al 1939 quan baixà a tercera divisió. El 1941 fou desqualificat de l'Associació i acabà desapareixent cap als anys seixanta.

## Futbolistes destacats

* Carlos Peucelle.

## Referències

* ↑ Argentina 1934 (amateur) a RSSSF
* ↑ Futbol Extinto – Argentine teams
* ↑ "El primer ídolo", Olé sports newspaper
* ↑ "A 22 años de la muerte de Peucelle", River Plate official site
# Club Social y Deportivo Merlo

El Club Social y Deportivo Merlo és un club de futbol argentí de la ciutat de Merlo.

## Història

El club va ser fundat el 8 d'octubre de 1954 amb el nom 9 de Julio. El 1968 adoptà el nom Deportivo Merlo. La temporada 1999-00 guanyà el campionat de Primera C, repetint títol la temporada 2005-06. La temporada 2008-09 ascendí a Primera B Nacional. El 2012 arribà a semifinals de la Copa Argentina.

## Palmarès

* Primera C (2):
** 1999-00, 2005-06

## Referències

* ↑ Club Social y Deportivo Merlo squad at BDFA.
* ↑ «"Nuestra historia" a csdeportivomerlo.com». Arxivat de l'original el 2013-06-28. [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ «"Boca pasó a Deportivo Merlo en los penales y es finalista de la Copa Argentina", La Capital, 3 June 2012». Arxivat de l'original el 28 de maig 2013. [Consulta: 25 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-07-25 a Wayback Machine.
* Web del Hincha Arxivat 2013-06-27 a Wayback Machine.
# Claude-Nicolas Ledoux

Claude-Nicolas Ledoux (Dormans, 21 de març de 1736 - París, 19 de novembre de 1806) fou un arquitecte francès, un dels màxims exponents de l'arquitectura neoclàssica francesa. Va emprar el seu coneixement de teoria de l'arquitectura per dissenyar no només arquitectura domèstica sinó també per projectes d'urbanisme, entre els quals destaca especialment el seu pla visionari per a la ciutat ideal de Chaux, que fou qualificat d'utòpic. Bona part de les seves obres van ser finançades per la monarquia francesa i la Revolució Francesa suposà un sotrac a la seva carrera. Bona part de les seves obres es van perdre al segle xix, però Ledoux també feu publiccions destacades, com una col·lecció dels seus projectes titulada L'Architecture considérée sous le rapport de l'art, des mœurs et de la législation (Consideració de l'arquitectura respecte a l'art, la moral i la legislació) on revisa i actualitza al rigor neoclàssic els seus primers projectes, una acció que va tenir un efecte distorsionador del reconeixement de les seves aportacions a l'evolució de l'arquitectura neoclàssica. La seva obra més ambiciosa foren les salines d'Arc-et-Senans, una localitat idealista i visionària on es posen en pràctica diversos exemples de l'anomenada arquitectura parlant.

## Referències

* ↑ Anthony., Vidler,. Claude-Nicolas Ledoux : architecture and utopia in the era of the French Revolution. [English ed.]. Basel: Birkhäuser-Publishers for Architecture, 2006, p. 10. ISBN 3764374853.
* ↑ Ledoux, Claude Nicolas (1736-1806) Auteur du texte. L'architecture considérée sous le rapport de l'art, des moeurs et de la législation. Tome 1 / ; par C.-N. Ledoux. Tome premier. París: de l'impr. de H. L. Peronneau, 1804.
* ↑ 1923-, Eriksen, Svend,. Early Neo-Classicism in France : the creation of the Louis Seize style in architectural decoration, furniture and ormolu, gold and silver, and sevres porcelain in the mid-eighteenth century. Londres: Faber, 1974, p. 66. ISBN 0571087175.
* ↑ Architectural theory. Malden, MA: Blackwell Pub, 2006-<2008>, p. 191. ISBN 9781405102575.
# Claude Abbes

Claude Abbes (Faugièiras, 24 de maig de 1927 - 15è districte de París, 11 d'abril de 2008) fou un futbolista i entrenador de futbol francès.
Jugava de porter. El seu principal club fou l'AS Saint-Étienne, club amb el qual guanyà la lliga francesa de l'any 1957, la primera lliga del club. Amb la selecció de França jugà dos Mundials els anys 1954 i 1958. En el darrer acabà en tercera posició.
Va morir l'11 d'abril de 2008.

## Referències

* ↑ SAINT-ETIENNE, LA GRANDE HISTOIRE DES VERTS a allezredstar.com
* ↑ «Foot - Disparition - Claude Abbes est décédé». Arxivat de l'original el 2011-05-18. [Consulta: 20 abril 2010].
# Salt of the Earth (desambiguació)

«Salt of the Earth» té aquests significats:
# Comissió Central per a la Navegació del Rin

Comissió Central per a la Navegació del Rin (CCNR), (en francès Commission Centrale pour la Navigation du Rhin), amb seu en "Le Palais du Rhin" (Estrasburg) és l'organització internacional més antiga del món. Els objectius essencials són: afavorir la prosperitat de la navegació renana i europea, així com garantir un alt nivell de seguretat per a la navegació del riu Rin i el seu entorn.
El fonament de l'acció de la CCNR resideix en la convenció per a la navegació del Rin, que comprèn l'engegada per un període de més d'un segle del règim de navegació sobre el riu.

## Història

Establerta el 1815 pel Congrés de Viena, la CCNR Inclou a Alemanya, Bèlgica, França, Països Baixos i Suïssa. La primera reunió va tenir lloc a Magúncia el 15 d'agost de 1816. El 1831 és adoptada la convenció de Magúncia que va constituir un conjunt de disposicions reglamentàries per a la navegació del Rin.
El 1861 la seu de la comissió es trasllada a Mannheim. El 1868 se signa l'acta que duu el nom d'aquesta ciutat i que conté els principis vigents fins avui.
Després del final de la Primera Guerra Mundial el Tractat de Versalles disposa el canvi de la seu a Estrasburg.
L'any 2003 la Comissió Europea va sol·licitar un mandat del Consell per a negociar l'adhesió de la Unió Europea (UE) a la CCNR i a la Comissió del Danubi, especialment amb la perspectiva de l'ampliació de la Unió.
# Clàssica de Sant Sebastià 1985

La Clàssica de Sant Sebastià 1985, 5a edició de la Clàssica de Sant Sebastià, és una cursa ciclista que es va disputar el 16 d'agost de 1985 sobre un recorregut de 244 km.
El vencedor final fou el neerlandès Adrie van der Poel (Kwantum), que s'imposà a l'esprint al basc Iñaki Gastón (Reynolds) i l'andalús Juan Fernández.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Adrie van der Poel (NED) | Kwantum | 5h 52' 32" |
| 2 | Iñaki Gastón (ESP) | Reynolds | m. t. |
| 3 | Juan Fernández (ESP) | Zor | m. t. |
| 4 | Miquel Àngel Iglesias (ESP) | Kelme | m. t. |
| 5 | Niki Rüttimann (SUI) | La Vie Claire | m. t. |
| 6 | Antoni Esparza (ESP) | Kelme | m. t. |
| 7 | Imanol Murga Sáez de Ormijana (ESP) | Seat-Orbea | m. t. |
| 8 | Ángel Camarillo (ESP) | Zor | m. t. |
| 9 | Álvaro Pino (ESP) | Zor | m. t. |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
* Resultats a museociclismo.it Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web de la cursa Arxivat 2005-12-20 a Wayback Machine.
# Coffeen

Coffeen és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 709 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coffeen tenia 709 habitants, 292 habitatges, i 202 famílies. La densitat de població era de 265,8 habitants/km².
Dels 292 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 16.429 $. La renda per capita de la població era de 13.755 $. Aproximadament el 16,2% de les famílies i el 20,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coffeen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coffeen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Comitè Clandestí Revolucionari Indígena

El Comitè Clandestí Revolucionari Indígena - Comandància General de l'Exèrcit Zapatista d'Alliberament Nacional (CCRI) és el comandament conjunt de l'Exèrcit Zapatista d'Alliberament Nacional (EZLN).
Aquesta direcció col·lectiva de l'EZLN està formada per 23 comandants i el subcomandant primer (Subcomandant Marcos, que actua bàsicament com a portaveu). Aquesta és una de les característiques úniques del Comitè Clandestí Revolucionari Indígena o CCRI.
La majoria dels comandants del CCRI només es coneixen pel seu nom de guerra en tot cas. Els seus noms són: Comandant Brunel, Comandant Abraham, Comandant Alejandro, Comandant Bulmaro, Comandant Daniel, Comandant David, Comandant Eduardo, "Comandanta" Esther, "Comandanta" Fidelia, Comandant Filemón, Comandant Gustavo, Comandant Isaías, Comandant Ismael, Comandant Javier, Comandant Maxo, Comandant Míster, Comandant Moisés, Comandant Omar, "Comandanta" Ramona†, Comandant Sergio, "Comandanta" Susana, Comandant Tacho, "Comandanta" Yolanda, Comandant Zebedeo.
Les dones en el Comitè Clandestí Revolucionari va exigir dret a l'educació, justícia, democràcia, vida sense pobresa, i el dret a ser escoltades com a dones indígenes. Ramona, comandant i figura popular d'aquest grup, va parlar en nom de les dones indígenes de Mèxic: "L'exèrcit va destruir aliments i llavors; se'n va endur les eines, i ara ni tan sols podem sembrar. Nosaltres les dones només creurem en la pau si els soldats del govern deixen d'amenaçar-nos, només creurem en les paraules de pau del govern si el seu exèrcit no apunta llurs armes als caps dels nostres fills.".

## Referències

* ↑ Rovira, G. (2000). “The Indigenous Clandestine Revolutionary Committee”. Women of Maize: Indigenous Women and the Zapatista Rebellion (p. 148-163). London, UK: Latin America Bureau.
# Coll de les Saleres Blanques

El Coll de les Saleres Blanques és una collada situada a 1.978,6 metres d'altitud al límit dels termes comunals d'Aiguatèbia i Talau i de Sautó, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És al nord-est del terme de Sautó i al sud-est del d'Aiguatèbia i Talau. És al nord-est del Pic de Figamà.
És un dels llocs força freqüentats pels excursionistes a peu o amb raquetes de neu.

## Referències

* ↑ El Coll de les Saleres Blanques en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Ruta de Wikiloc
# Samsung Galaxy S5

Samsung Galaxy S5 és un telèfon intel·ligent Android produït per Samsung. Va ser presentat el 24 de febrer de 2014 al Mobile World Congress a Barcelona. Es va posar a la venda l'11 d'abril del 2014 a 150 països com el successor del Galaxy S4. És una evolució del model de l'any anterior, millorant la protecció amb certificació IP67 per pols i resistència a l'aigua i característiques de seguretat noves com un lector d'emprempta dactilar.

## Referències

* ↑ «Samsung presenta el Galaxy S5, més ràpid i resistent a l'aigua i a la pols».