OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plans de l'Hostal II

Els Plans de l'Hostal II és un jaciment arqueològic amb dues etapes registrades: el període del paleolític mitjà i l'època del neolític, i es localitza al terme municipal del Cervià de les Garrigues de la comarca de les Garrigues, a la província de Lleida. Aquest jaciment es localitza a l'aire lliure, en uns terrenys agrícoles a la vall del riu de Set, conreats amb ametllers, cereals i arbres fruiters.
El jaciment dels Plans de l'Hostal II va ser descobert l'any 2003 durant la prospecció arqueològica dirigida per Anna Colet Marcé i realitzada a causa del Pla Especial Urbanístic del Sòl (PEURS) per a l'establiment d'un sistema de regadiu del canal Segarra-Garrigues presentat pel Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya. L'objectiu d'aquesta prospecció fou determinar l'afectació d'aquest projecte sobre el patrimoni arqueològic i paleontològic, i va ser realitzada per membres del Grup d'Investigació Prehistòrica (GIP) de la Universitat de Lleida per encàrrec de l'empresa Regs de Catalunya SA (REGSA). El traçat del canal neix a l'embassament del Rialb, terme municipal d'Oliola, i afecta a 17 municipis de 4 comarques diferents fins que no arriba a l'embassament d'Albagés. Les obres d'aquest projecte varen donar a llum a tota una sèrie jaciments fins aleshores desconeguts.
En la zona que delimita aquest jaciment s'hi va trobar un conjunt de materials patinats i força rodats, formats per un gran bloc de sílex (17x8x5cm) amb diverses marques d'extraccions, un nucli discoïdal de sílex, 3 ascles de sílex i 2 fragments de sílex, amb abundants superfícies corticals.
La tipologia del material lític trobat així com l'absència de material ceràmic permeten proposar la hipòtesi que la cronologia del jaciment es pugui establir entre el paleolític mitjà i el neolític. Tampoc es trobaren estructures associades a aquestes restes materials. Aquest jaciment es troba en una zona on la prospecció ha permès documentar gran quantitat de vestigis d'època prehistòrica que constava de restes lítiques tallades, però que quedà totalment afectada per la construcció de l'Embassament de l'Albagés, acabat l'any 2013.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya». [Consulta: 21 abril 2015].

## Bibliografia

* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya. https://egipci.cultura.gencat.cat (accés: 21/04/2015).
# Làcrates

Làcrates (en llatí Lacrates, en grec antic Λακράτης) fou un general tebà del segle IV aC.
EL govern de Tebes el va enviar al front de mil soldats d'infanteria pesada, per ajudar a Artaxerxes III de Pèrsia Ocus en la seva invasió d'Egipte l'any 350 aC. Va dirigir la divisió de forces reials que va atacar Pelúsion. En parla Diodor de Sicília (Bibliotheca historica XVI, 44, 49-Z1).

## Referències

* ↑ 1.Lacrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 701
# Peluda de set radis

La peluda de set radis (Arnoglossus septemventralis) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del sud de Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Wittenberg

Wittenberg és una ciutat alemanya situada a la riba del riu Elba. Pertany a l'estat de Saxònia-Anhalt. Té una població d'uns 50.000 habitants.
Wittenberg és cèlebre per la seva estreta relació amb la reforma protestant, que va començar el 31 d'octubre de 1517 quan Martí Luter va penjar les seves 95 tesis a la porta de l'església del castell de Wittenberg. En commemoració, la ciutat porta el nom oficial de Lutherstadt Wittenberg (ciutat luterana de Wittenberg) des del 1938.
El 1614 Benedict Thyselius hi va compondre una col·lecció de cants espirituals a quatre veus intitulat Christliche, liebliche, anmuthige Gesangen mit 4 Stimmen.

## Referències

* ↑ Fétis, François Joseph. Biographie universelle des musiciens et bibliographie générale de la musique, 1865, p. 221.
* Plaça del mercat
* Casa de Luter
* Església del Castell de Wittenberg
# Voluta (instrument musical)

La voluta és un ornament (adorn) tradicional al cap d'alguns instruments, especialment en molts instruments de corda fregada. Consisteix en una protuberància en forma de conquilla de gasteròpode (que dona origen al seu nom) que corona al claviller conformant una unitat amb aquest i per extensió amb el mànec o coll de l'instrument.
Generalment del mateix color (tractat amb el mateix vernís o pintura) que la resta de l'instrument, i la seva grandària generalment és similar al del claviller.
Les particularitats del seu disseny serveixen per atorgar-li identitat pròpia al mateix instrument i distingir-ho d'uns altres de la seva classe.

## Referències

* ↑ «La música y los instrumentos musicales» (en castellà). [Consulta: 21 febrer 2013].
# Torre Għajn Ħadid

La Torre Għajn Ħadid és una fortificació de l'illa de Malta, construïda el 1658 pels membres de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem sota les ordres del Gran Mestre Martín de Redín. Es tracta d'una torre de vigilància, situada sobre uns penya-segats del mateix nom de la torre a la costa anomenada L-Aħrax tal-Mellieħa al nord de l'illa.
Es tracta d'una de les tretze Torres de Redín, que permetia la comunicació entre l'illa de Gozo i La Valletta. Aquesta torre va ser molt malmesa per un terratrèmol el 1856, va perdre els pisos superiors i ara només en queda el basament; curiosament l'edifici que hi ha al costat no va patir tants desperfectes. Fins aquesta data hi va haver un canó de 6 lliures.
# Plans de la Serra (Pinell de Solsonès, Terradet)

Els Plans de la Serra és un pla ocupat per camps de cultiu situat a l'oest de l'ermita de la Mare de Déu del Remeii al NW de la masia del Puit, al poble de Sant Climenç, municipi de Pinell de Solsonès, comarca del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Monestir de Sant Martí d'Arle

El monestir de Sant Martí d'Arle fou un establiment religiós fundat a la rodalia de la ciutat d'Arle per Benet d'Aniana. L'emperador el va confirmar com a possessió de l'abadia d'Aniana el 819 i li va cedir diversos béns a les diòcesis d'Aurenja i Avinyó entre les quals una propietat de l'emperador que havia estat antigament dins els límits del monestir, consistent en unes quaranta cases.

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# MYmovies.it

MYmovies.it és un lloc web dedicat al cinema italià. Fundat el 2000, el lloc web conté una base de dades sobre pel·lícules i sèries de televisió i actors italians amb pel·lícules des del 1895 fins a l'actualitat. El lloc web també inclou ressenyes de futures pel·lícules, entrevistes amb actors i directors i altres figures destacades de la indústria cinematogràfica italiana i notícies internacionals relacionades amb el cinema. El 2010, també va llançar una plataforma de transmissió, Mymovieslive!. Segons les enquestes demogràfiques, el lloc web és particularment popular entre els homes italians de 25 a 45 anys. És el 56è lloc web més popular entre els usuaris d'Internet d’Itàlia. El lloc web és cada vegada més utilitzat com a font per publicacions relacionades amb el cinema italià.
Cap el 2013, el lloc web incloïa més d'un milió de pàgines, més de 200.000 ressenyes i recopilava més de 3 milions de visitants únics mensuals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Gruppo Espresso rileva il 51% di MyMovies.it sito leader sul mondo del cinema». La Repubblica, 11-02-2013.
* ↑ «MYmovies.it». Alexa. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2010.
* ↑ Destra e sinistra nel cinema italiano: film e immaginario politico dagli anni '60 al nuovo millennio. Volume 10 of Saggio (Edizioni interculturali (Rome, Italy)), 2006, p. 254. ISBN 888837566X.

## Enllaços externs

* (italià) Web oficial
# Peluda de front negre

La peluda de front negre (Arnoglossus nigrifrons) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes centrals del Pacífic Occidental.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Wittenheim

Wittenheim (en alsacià Wittene) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2007 tenia 14.600 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 9.297 | 10.055 | 12.562 | 13.380 | 14.324 | 15.026 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1989 | Antoine Gissinger | |
| 1989-2001 | Roger Zimmermann | |
| 2001-2002 | Paul Zwingelstein | |
| 2002- | Antoine Homé | PS |
# Vertumne i Pomona (Camille Claudel)

Vertumne i Pomona és una escultura de l'artista francesa Camille Claudel, concebuda el 1886 i elaborada en 1905 en marbre blanc sobre una base de marbre vermell, la qual es troba signada en la part posterior per l'autora. La peça es troba conservada en el Museu Rodin de França.

## Història

En un primer moment, la peça havia estat modelada en 1886, inspirada en un text èpic hindú anomenat Shakuntalá, en el qual es narrava el retrobament de Shakuntalá amb Dushianta, el seu espòs, després d'una llarga separació causada per una maledicció. Per aquest motiu en aquest primer moment s'hauria anomenat Sakountala, amb el qual nom va ser presentada al Saló dels artistes francesos de 1888, i per la qual Claudel va rebre un esment honorífic.
El 1905 gràcies al suport de la seva mecenes, la comtessa de Maigret, Camille Claudel va poder executar la peça en marbre, però està ja sota el nom de Vertumne i Pomona.
Aquesta escultura va ser fosa en bronze per Eugène Blot en el mateix any, la qual va ser presentada en el Saló de tardor amb el nom de L'abandonament. Això per a alguns autors és un referent a la forma en què l'artista va plasmar la seva vida personal.

## Referències

* ↑ «Musée Rodin» (en anglès). [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ «Cacha-diablo. Camille Claudel». La Colmenca, 9, 1996, pàg. 38-45. Arxivat de l'original el 2016-06-24 [Consulta: 11 juny 2016]. Arxivat 2016-06-24 a Wayback Machine.
* ↑ Cuando se congele el infierno. Septem Ediciones, 2014 [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ «Uma análise da dor e do dilaceramento nas obras de Camille Claudel, Florbela Espanca e Frida Kahlo». Anais do Simpósio Internacional Literatura, Crítica, Cultura V: Literatura e Política. Arxivat de l'original el 2016-08-07 [Consulta: 11 juny 2016].
# Tour de Flandes 2002

L'edició del 2002 de la clàssica ciclista Tour de Flandes es disputà el 7 d'abril del 2002. A quatre quilòmetres del final, l'italià Andrea Tafi va escapar-se d'un grup que també contenia Johan Museeuw, Peter Van Petegem, George Hincapie i Daniele Nardello i aconseguí conservar l'avantatge fins a la meta.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Andrea Tafi | Mapei-Quick Step | 6h 53'00" |
| 2 | Johan Museeuw | Domo-Farm Frites | + 21" |
| 3 | Peter Van Petegem | Lotto-Adecco | m. t. |
| 4 | George Hincapie | US Postal | m. t. |
| 5 | Daniele Nardello | Mapei-Quick Step | m. t. |
| 6 | Rolf Sørensen | Landbouwkrediet-Colnago | + 1'12" |
| 7 | Enrico Cassani | Domo-Farm Frites | m. t. |
| 8 | Gabriele Missaglia | Lampre-Daikin | + 1'14" |
| 9 | Mario Cipollini | Acqua & Sapone-Cantina Tollo | + 2'37" |
| 10 | Erik Zabel | Team Telekom | m. t. |

## Enllaços externs

* Lloc web de la cursa
# Mitjans de comunicació de Cap Verd

Aquest article resumeix la situació dels mitjans de comunicació de Cap Verd.

## Telecomunicacions

El 2003 Cap Verd tenia 71.700 línies de telèfon principals amb 53.300 telèfons mòbils en ús addicionals en tot el país. El 2004 hi havia set emissores de ràdio, sis de les quals independents i una pública.

## Televisió i ràdio

També hi havia tres canals de televisió: un estatal (RTC) i dues de propietat estrangera. El 31 de març de 2008 la xarxa de televisió brasilera Rede Record va llançar la seva versió al país, Record Cabo Verde. El 2002 hi havia al voltant de 100.000 aparells de ràdios i 15.000 de televisió a tot el país. Les transmissions són en portuguès i crioll. El 2003 hi havia aproximadament 20.400 abonats a Internet a tot el país.

## Premsa

L'únic diari el 2005 era Horizonte. La publicació governamental Novo Jornal-Cabo Verde, amb una tirada de 5000 exemplars el 2002, es publica dos cops per setmana. Entre els setmanaris, destaquen A Semana, Expresso das Ilhas, Inforpress, Jornal Horizonte, Terra Nova i Boletim Informativo. Com a diaris regionals, destaquen Jornal O Cidadão (illa de São Vicente), la revista bimensual Artiletra (São Vicente), Jornal de São Nicolau (illa de São Nicolau) i Oceanpress (illa de Sal).

## Llibertat de premsa

La Constitució de Cap Verd preveu la llibertat d'expressió, i el govern ha de respectar aquest dret en general. No és necessària l'autorització del govern per fundar diaris, altres publicacions impreses o mitjans digitals.
# M Resort

M Resort és un hotel i casino en un terreny de 80 acres per Marnell Corrao Associates a Las Vegas Boulevard a Henderson, Nevada. Es localitza a prop de l'hotel Southern Highlands Resort. El complex inclou un casino de 92000 peus quadrats i un hotel de 400 habitacions.

## Història

Anthony Marnell III va adquirir el terreny per al projecte per $240 milions.
El projecte va ser aprovat el 17 d'octubre de 2005 i va obrir l'1 de març de 2009 a amb un cost de $1 mil milions.
MGM Mirage va anunciar una inversió de $160 milions en el resort el 26 d'abril de 2006.

## Característiques

* Centre comercial amb 1.000.000 peus quadrats desenvolupat per Taubman Centers.
* 400 habitacions d'hotel
* Casino amb 100.000 peus d'espai
* 60.000 peus quadrats d'espai per a centre de convencions i reunions.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Stutz, Howard. «MGM Mirage invests in M Resort», Las Vegas Review-Journal, 2007-04-27.
* 1 2 Benston, Liz. «Building in the boondocks», Las Vegas Sun, 2007-06-01.
* ↑ «M Resort». Consultat el 2008-05-22.
* ↑ «The M Resort IN Las Vegas Has MGM Mirage As Investor IN Luxury Resort Arxivat 2008-05-08 a Wayback Machine.»
* ↑ Spillman, Benjamin. «Developers find retail haven in LV», Las Vegas Review-Journal, 2008-05-21.
* ↑ Kapelke, Chuck. «VIEW FROM HORTES: Still Happenin Arxivat 2009-01-26 a Wayback Machine.» Smart Meetings magazine, 2009-01-01.

## Enllaços externs

* M Resort
# Pine Bluff

Pine Bluff és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2007 tenia 50.667 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Bluff tenia 55.085 habitants, 19.956 habitatges, i 13.350 famílies. La densitat de població era de 466,3 habitants/km².
Dels 19.956 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,7% hi vivien parelles casades, en un 23,8% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 29,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 12,2% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.247 $ i la renda mediana per família de 34.362 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.766 $ mentre que les dones 21.009 $. La renda per capita de la població era de 14.637 $. Entorn del 20,6% de les famílies i el 25,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Bluff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Bluff». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wittersdorf

Wittersdorf (en alsacià Witterschdorf) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 690 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 618 | 632 | 687 | 673 | 660 | 690 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Freudenberger | |
# Platja de Santa Ponça

La platja de Santa Ponça és una platja del nucli de Santa Ponça, en el municipi de Calvià (Mallorca). Té una llargària de 1.300 metres i una amplària mitjana de 100 metres. Està envoltada de pins i palmeres. Es troba al costat del Puig de Galatzó.
Santa Ponça és el tercer recurs turístic més popular entre els turistes britànics que visiten la costa sud-est de Mallorca, després de Magaluf i Palma Nova. Té una gran quantitat de bars i locals britànics escampats per tota la zona.
La platja és una atractiva superfície de sorra fina i molt acurada, que es troba en una pintoresca badia. L'accés és ràpid i senzill. Envoltant la platja, podem veure-hi molts arbres.
La badia està farcida, en ambdós costats, d'apartaments i hotels. A la part nord, per sobre de la rocosa platja de Castellot, la construcció ha estat força intensiva i ha augmentat en els darrers temps. Això, d'alguna manera, n'ha anat afectat el paisatge canviant en una aparença més urbana. A la zona sud de la badia, el desenvolupament urbà no es nota tant, ja que les edificacions estan cobertes per la gran quantitat de pins existents.
A prop es troba el Puig de sa Morisca, que és un parc arqueològic en què es conserven una gran quantitat de restes talaiòtiques. També, s'ha conservat una llar almohade.
# MZKS Arka Gdynia

El Morski Związkowy Klub Sportowy Arka Gdynia és un club de futbol polonès de la ciutat de Gdynia.

## Història

El club va ser fundat amb el nom Klub Sportowy Gdynia el 1929. Evolució del nom:
* 1929: KS Gdynia
* 1934: KS Kotwica Gdynia
* 1946: ZKS Kotwica Gdynia
* 1946: RKS Mir Gdynia
* 1949: fusió amb KS Gastronomia Gdynia en KS Spojnia Gdynia
* 1951: KS Kolejarz Gdynia
* 1952: RKS Arka Gdynia
* 1964: MZKS Gdynia
* 1972: MZKS Arka Gdynia

## Palmarès

* Copa polonesa de futbol:
** 1979, 2017
* Supercopa polonesa de futbol:
** 2017
* Segona divisió polonesa de futbol:
** 2015-16

## Referències

* ↑ «Pierwszy Zespół - Jesień 2016» (en polonès). Arka Gdynia. [Consulta: 13 juliol 2016].
* ↑ «Kalendarium» (en polonès). Arka Gdynia. [Consulta: 18 març 2011].
* ↑ «Poland - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 3 juliol 2024].

## Enllaços externs

* MZKS Arka Gdynia - Lloc web oficial
* Fans Website "Arkowcy"
* Statistical history
# Canal de Can Benet

El Canal de Can Benet és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Canal de 2.375 metres que travessa les propietats de la Folcrà, el Marquès i el Grau. A l'altura d'aquest últim immoble, hi ha una reixa de neteja de les aigües. Passat aquest tram, l'aigua és conduïda a través d'una canonada que acaba estant integrada en un pont per sobre del torrent del Coll del Pal. El primer tram del canal passa adossat a la pedra, al marge dret del riu Ter, mitjançant un aparell constructiu; el segon tram, en canvi, transcorre pels camps de les cases del Marquès i del Grau.

## Història

Originalment, el canal alimentava l'antiga central, la qual funcionà entre 1903 i 1924.

## Referències

* 1 2 «Canal de Can Benet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Vágur

Vágur [ˈvɔavʊɹ] és un poble i municipi de l'illa de Suðuroy, a les illes Fèroe. És l'única població que hi ha en tot el terme municipal. L'1 de gener de 2020 tenia 1352 habitants.

## Geografia

Vágur és a la costa oriental de Suðuroy, al fons del fiord de Vágur (Vágsfjørður en feroès), en una estreta vall costanera. El seu port és el més important de l'illa i hi poden entrar vaixells de gran calat. Cap a l'oest es troba el petit llac Vatnið i quatre quilòmetres més enllà la costa occidental de l'illa, anomenada Vágseiði, on la vall queda tallada abruptament en una grans penya-segats. Hi ha altres dos llacs més al nord-oest del poble, el Riskivatn i el Miðvatn. En els vessants del nord de Vágur hi ha un bosc introduït anomenat Viðarlundin, els inicis del qual es remunten a 1956. És un dels boscos més grans que hi ha a les Illes Fèroe.
El municipi de Vágur limita al sud amb Sumba, a l'est amb Porkeri i al nord amb Fámjin.

## Història

Vágur apareix en la documentació per primera vegada en el Hundabrævið, un codi legal de finals del segle XIV que regulava la tinença de gossos a l'arxipèlag. Tanmateix molt probablement és molt més antic. El poble va créixer, gràcies al seu bon port i a l'explotació pesquera i balenera, fins a convertir-se en la segona localitat més gran de l'illa.
Nólsoyar Páll, l'heroi nacional feroès, va construir juntament amb altres homes el 1804 a Vágur el Royndin Frida (Intent reeixit), el primer vaixell que es construïa a les Fèroe des de l'Edat Mitjana.
La primera església de Vágur de la qual se'n té notícia és un temple de fusta de 1862. Diu la llegenda que havia arribat de Noruega des del mar, on l'haurien lliurada a les aigües en senyal votiu. A causa del creixement de la població, aquesta església es va donar al poble de Hov el 1942. L'església que podem veure avui és de pedra i va ser acabada en 1939.
El 1920 es va construir a Botni, al nord-oest de Vágur, la primera central hidroelèctrica de les Illes Fèroe que aprofitava els salts d'aigua del lloc. La planta segueix en funcionament, i es complementa actualment amb una planta de dièsel situada al costat sud del fiord.
Durant l'ocupació britànica a la Segona Guerra Mundial, es van construir dos búnquers a la rodalia de Vágur. Les seves restes encara romanen en peu.
Marita Petersen, que va ser Primera ministra de les Illes Fèroe els anys 1994 i 1995, era filla de Vágur.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en feroès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 1r agost 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* 1 2 3 4 «Vágur» (en anglès). Faroe Islands. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ «Viðarlundin» (en anglès). Geoview. [Consulta: 14 agost 2019].
* ↑ «Església de Fámjin» (en feroès). folkakirkjan (Església de les Illes Fèroe). [Consulta: 16 gener 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Caça de balenes a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Vágur. Arxivat 2016-03-25 a Wayback Machine. (feroès)
* Informació turística Arxivat 2016-03-25 a Wayback Machine.. (anglès)