OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escarrilla

Escarrilla (Escarriella en aragonès) és una localitat espanyola dins el municipi de Sallent de Gállego, a l'Alt Gállego, Província d'Huesca (Aragó). S'enclava en la pirinenca Vall de Tena, a 1120 msnm.

## Galeria d'imatges

* Escarrilla
* Escarrilla
* Embassament d'Escarra

## Referències

* ↑ «Consello Asesor de l'Aragonés» (en aragonès). Consello Asesor de l'Aragonés, 16-10-2005. [Consulta: 15 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Web turística de la Vall de Tena Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
# Toletum (cràter)

Toletum és un cràter sobre la superfície de (21) Lutècia, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 90 ° de latitud nord i 204 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 6 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el cinc d'abril de 2011 i fa referència a Toletum, antiga ciutat romana de l'època de Lutècia, actualment actualment Toledo (Espanya).

## Referències

* ↑ "Toletum (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Talbert, Richard J.A.. Princeton University Press. Barrington Atlas of the Greek and Roman World, 2000.
# Ian Sneddon

Ian Sneddon (anglès: Ian Naismith Sneddon) (Glasgow, 8 de desembre de 1919 - Glasgow, 4 de novembre de 2000) va ser un matemàtic escocès.

## Vida i obra

Sneddon es va graduar en física i matemàtiques el 1940 a la universitat de Glasgow i, a continuació va anar a la universitat de Cambridge, però la Segona Guerra Mundial va interrompre els seus estudis. Des de 1942 fins a 1945 va estar en un laboratori de la ciutat de Kent dedicat a l'estudi del material militar. El 1946, després d'un breu període al laboratori de física de la universitat de Bristol, es va incorporar com professor ajudant de filosofia natural a la universitat de Glasgow. De 1950 a 1956 va ser professor del University College de North Staffordshire (actual universitat de Keele), abans de retornar a la universitat de Glasgow, en la qual es va jubilar el 1985.
Va ser un amant apassionat de la música i membre de diferents organitzacions d'òpera, d'orquestres i de teatre de Glasgow. Aquesta passió també el ca connectar amb Polònia on va mantenir fructífers contactes científics; motiu pel qual va rebre diferents guardons polonesos.
Els seus principals treballs versen sobre l'elasticitat i sobre mètodes de la física matemàtica. Va publicar una desena de llibres i més de cent articles científics.

## Referències

* ↑ McBride, 2001, p. x.
* ↑ Merodio, 2017, p. x.
* ↑ Chadwick, 2002, p. 422.
* ↑ Waterston i Macmillan Shearer, 2006, p. 867.
* ↑ Chadwick, 2002, p. 425.
* ↑ Chadwick, 2002, p. 428.
* ↑ Chadwick, 2002, p. 429-433.
* ↑ Chadwick, 2002, p. 434.
* ↑ Chadwick, 2002, p. 436-437.

## Bibliografia

* Chadwick, P. «Ian Naismith Sneddon, O.B.E. 8 December 1919 – 4 November 2000» (en anglès). Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 48, 2002, pàg. 417-438. DOI: 10.1098/rsbm.2002.0025. ISSN: 0080-4606.
* Merodio, José «Más allá de Alan Turing: los matemáticos que combatieron el nazismo» (en castellà). El País, 19-10, 2017.
* Ogden, Raymond W. «Sneddon, Ian Naismith». A: Holm Altenbach, Andreas Öchsner (eds.). Encyclopedia of Continuum Mechanics (en anglès). Springer, 2020, p. 2301-2304. ISBN 978-3-662-55770-9.
* Waterston, C.D.; Macmillan Shearer, A. Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh (en anglès). The Royal Society of Edinburgh, 2006. ISBN 0-902198-84-X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ian Sneddon» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* McBride, Adam. «Professor I.N. Sneddon, OBE, FRS, FRSE». SIAM AG, 2001. [Consulta: 17 desembre 2022]. (anglès)
* «Ian Sneddon». University of Glasgow. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2022. [Consulta: 17 desembre 2022]. (anglès)
# Svyatoslavita

La svyatoslavita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup del feldespat. V ser anomenada en honor de Svyatoslav Nostorovich Ivanov, geòleg rus.

## Característiques

La svyatoslavita és un tectosilicat de fórmula química Ca(Al₂Si₂O₈). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Els cristalls són prismàtics paral·lels a [100], mostrant les cares {011}, {100} i {110}, de fins a 0,8 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. És un polimorf de l'anortita, la dmisteinbergita i la stöfflerita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la svyatoslavita pertany a «09.FA - Tectosilicats sense H₂O zeolítica, sense anions addicionals no tetraèdrics» juntament amb els següents minerals: kaliofilita, kalsilita, nefelina, panunzita, trikalsilita, yoshiokaïta, megakalsilita, malinkoïta, virgilita, lisitsynita, adularia, anortoclasa, buddingtonita, celsiana, hialofana, microclina, ortosa, sanidina, rubiclina, monalbita, albita, andesina, anortita, bytownita, labradorita, oligoclasa, reedmergnerita, paracelsiana, kumdykolita, slawsonita, lisetita, banalsita, stronalsita, danburita, maleevita, pekovita, lingunita i kokchetavita.

## Formació i jaciments

La svyatoslavita va ser descoberta a la mina de carbó Núm. 45 de Kopeisk, a la conca carbonífera de Txeliàbinsk (óblast de Txeliàbinsk, Rússia) en els cremadors miners, com a sublimat en les parets de fractura del carbó. Es va formar a uns 700-900 °C.

## Referències

* 1 2 «Svyatoslavite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 desembre 2019].
* ↑ «Svyatoslavite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2012. [Consulta: 11 febrer 2020].
# Hengoat

Hengoat (en bretó Hengoad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 166 habitants. El consell municipal ha aprovat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 334 | 362 | 318 | 256 | 214 | 166 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-François Duyck | |
| 2008- | Joël Jégou | |
# Petronel·la Tuca i Alsina

Petronel·la Tuca Alsina (Girona, 1897 - Barcelona, 1925) va ser una professora catalana i secretària de l'Escola de Bibliotecàries de la Universitat de Barcelona.
Després de fer els estudis secundaris, el 1914 començà a estudiar la carrera de Filosofia i Lletres, secció d'Història, a la Universitat de Barcelona, on es graduarà el 1918, amb premi extraordinari. El 1920 entra a l'Escola de Bibliotecàries, com a professora auxiliar. A partir del maig d'aquell mateix any passà a ocupar el càrrec de secretària de l'Escola de Bibliotecàries, substituint Maria Lois i López. Mantindrà aquesta responsabilitat fins a la seva mort prematura, el 1925. Cal remarcar que Petronel·la Tuca Alsina i Maria Lois i López van ser les primeres llicenciades dels estudis en Filosofia i Lletres de la Universitat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Estivill Rius, Assumpció. «Petronel·la Tuca Alsina». A: Qui era qui a l'Escola de Bibliotecàries. Notícies biogràfiques del professorat (1915-1972). Edicions Universitat Barcelona, 2016, p. 76. ISBN 978-84-475-4015-0 [Consulta: 16 setembre 2019].
* ↑ «Les bibliotecàries». A: Institut d'Estudis Catalans. La Mancomunitat de Catalunya (1914): simposi del centenari, 2015, p. 145. ISBN 978-84-9965-252-8 [Consulta: 16 setembre 2019].
# Elisabet de Savoia

Elisabet de Savoia (Torí, Ducat de Savoia 1591 - Mòdena, Ducat de Mòdena 1626) fou una princesa de la dinastia Savoia.

## Orígens familiars

Va néixer el 2 de març de 1591 a la ciutat de Torí, capital del Ducat de Savoia, sent filla del duc Carles Manuel I de Savoia i Caterina Micaela d'Espanya. Per línia paterna fou neta del duc Manuel Filibert de Savoia i de Margarida de Valois, i per línia materna del rei Felip II de Castella i Isabel de Valois.
Fou germana del duc Víctor Amadeu I de Savoia i de Margarida de Savoia, casada amb Francesc IV de Màntua.

## Núpcies i descendents

Es casà el 22 de febrer de 1608 amb el duc Alfons III de Mòdena. D'aquesta unió van néixer:
* Cèsar d'Este (1609-1613)
* Francesc I d'Este (1610-1658), duc de Mòdena, casat amb Maria Caterina Farnese.
* Opizzo d'Este (1611-1644), bisbe de Mòdena
* Cèsar d'Este (1614-1677)
* Alexandre d'Este (1615)
* Carles Alexandre d'Este (1616-1679)
* Rinaldo d'Este (1618-1672), cardenal i bisbe de Reggio Emilia, Palestrina i Montpeller
* Filibert d'Este (1623-1645)
* Bonifaci d'Este (1624)
* Caterina d'Este (1613-1628), religiosa
* Margarida d'Este (1619-1692), casada el 1647 amb Ferran III Gonzaga
* Beatriu d'Este (1620)
* Beatriu d'Este (1622-1623)
* Anna Beatriu d'Este (1626-1690), casada el 1656 amb Alexandre II Pico della Mirandola
Establerta a la cort de Mòdena juntament amb el seu marit, Isabel morí el 22 de febrer de 1626 en donar llum a la seva última filla.

## Enllaços externs

* (anglès) http://www.genealogy.euweb.cz/savoy/savoy3.html Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
# Josef Silný

Josef Silný (Kroměříž, 26 de gener de 1902 - Kroměříž, 15 de maig de 1981) és un exfutbolista txec de la dècada de 1920.
Fou 50 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de SK Slavia Praha (1923-1926), AC Sparta Praga (1926-1933), SC Nîmois (1933-1934) i Bohemians Praha (1934-1935).

## Referències

* ↑ «Josef Silny - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Josef Silný - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ «Photograph of Josef Silný in the national team». Arxivat de l'original el 2021-02-07. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ Josef Silný a National-Football-Teams.com (anglès)
# Ian Stewart

«Ian Stewart» té aquests significats:
* Ian Stewart (matemàtic) (1945), acadèmic britànic i autor de ciència-ficció.
* Ian Stewart (músic) (1938–1985), músic britànic i anterior membre de The Rolling Stones.
# Salimbene de Adam

Salimbene de Adam (Parma, 9 octubre 1221 – San Polo d'Enza 1290) també conegut per Salimbene de Parma, fou un franciscà seguidor de Gioacchino da Fiore. Salimbene és cèlebre per haver escrit una crònica on exposa afers internacionals del segle xiii, incloent-hi descripcions de la vida quotidiana dels monjos i polítics medievals, la qual coneixia de primera mà gràcies als seus nombrosos viatges. La Chronica conté una descripció de l'ascens al Cim del Canigó realitzat pel rei en Pere el Gran (Pere III d'Aragó).
Posteriorment va escriure un tractat on denunciava les calamitats de Frederic II del Sacre Imperi Romanogermànic, que veia anàlogues a les plagues bíbliques.

## Referències

* ↑ G.C. Coulton, From St Francis to Dante: translations from the chronicle of the Franciscan Salimbene, Londres 1907
# Herreruela

Herreruela és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). Limita amb Brozas al nord, Aliseda a l'est, Salorino a l'oest i Alburquerque al sud.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 337 | 326 | 405 | 408 | 400 | 397 | 388 |
# Plaça dels Infants

La Plaça dels Infants és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Plaça situada a la zona portuària de la ciutat on es localitza l'antiga fàbrica de Chartreuse de Tarragona. A la zona central hi ha una font circular amb una escultura de bronze que representa dos infants jugant amb l'aigua.

## Referències

* ↑ «Plaça dels Infants». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Elisabet de Saxònia-Altenburg

Elisabet de Saxònia-Altenburg és el nom dels següents personatges:
* Elisabet de Saxònia-Altenburg (gran duquessa d'Oldenburg) (1826 - 1896)
* Elisabet de Saxònia-Altenburg (gran duquessa de Rússia) (1865 - 1927)
# Too Late the Hero

Too Late the Hero (comercialitzada a Espanya com Comando en el mar de China) és una pel·lícula bèl·lica anglo-estatunidenca del 1970 dirigida per Robert Aldrich i protagonitzada per Michael Caine, Henry Fonda, Cliff Robertson, Ken Takakura, Denholm Elliott, Ian Bannen, Lance Percival, Ronald Fraser, Harry Andrews i Percy Herbert. Fou projectada com a parat de la selecció oficial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1970.

## Sinopsi

En la primavera de 1942, durant la Segona Guerra Mundial, japonesos i aliats ocupen una illa del Pacífic. Un grup de soldats anglesos és enviat a una missió gairebé suïcida a través de l'espessa i aclaparadora jungla; es tracta de desmantellar una emissora enemiga.

## Repartiment

* Michael Caine....... soldat Tosh Hearne
* Cliff Robertson ……. tinent Sam Lawson
* Ian Bannen....... soldat Jock Thornton
* Harry Andrews....... coronel Thompson
* Ronald Fraser....... soldat Campbell
* Denholm Elliott....... capità Hornsby
* Lance Percival....... corporal McLean
* Percy Herbert....... sergent Johnstone
* Patrick Jordan ....... sergent major
* William Beckley ....... soldat Currie
* Martin Horsey ……. soldat Griffiths
* Michael Parsons ....... soldat Rafferty (com Michael J. Parsons)
* Sean MacDuff ……. soldat Rogers
* Henry Fonda....... capità John G. Nolan
* Ken Takakura....... major Yamaguchi

## Taquilla

La pel·lícula es va rodar el febrer de 1969, principalment a Boracay (Filipines) pel mateix equip i utilitzant molts dels mateixos conjunts de la pel·lícula de Jack Starrett The Losers. Els segments d'obertura i tancament es van rodar fora de la Base Naval de Subic Bay, utilitzant marins i civils nord-americans com a extres.
En realitat, els japonesos mai van estar a les Noves Hèbrides durant la Segona Guerra Mundial; les forces americanes hi van arribar el maig de 1942. A més, les actituds representades a la pel·lícula de la Segona Guerra Mundial, realitzades durant l'època de la Guerra del Vietnam, reflectien la dècada de 1960, amb un personatge que parlava d' "objectors de consciència amb pèl llarg". El pòster que anunciava la pel·lícula mostrava un soldat caigut vestit amb un uniforme americà dels anys 60 i que tenia un fusell M16.
Va recaptar uns 615.000 $ als Estats Units i 975.000 $ a la resta del món. (aconseguint uns ingressos de 294.232 $ a França).

## Referències

* ↑ Cine inglés, polaco, norteamericano y ruso, ABC, 10 de juliol de 1970
* ↑ Hemley, Robin. Invented Eden: The Elusive Disputed History of the Tasaday. Lincoln: University of Nebraska Press, 2006, p. 101. ISBN 9780803273634.
* ↑ McCarthy, Todd; Flynn, Charles. Kings of the B's: Working Within the Hollywood System. Boston: E.P. Dutton, 1975, p. 139. ISBN 9780525140900.
* ↑ Vietnam Pilots Signed for Film Los Angeles Times 21 Mar 1969: h21.
* ↑ «Colonial History Of Vanatu : World War II». Vanatu Tourism Office. Arxivat de l'original el 27 setembre 2005. [Consulta: 17 juliol 2018].
* ↑ French box office results for Robert Aldrich films at Box Office Story
# Josep Eritja i Novell

Josep Eritja i Novell (Sudanell, Segrià, 26 d'octubre de 1915 – Lleida, Segrià, 21 de novembre de 1994) fou un pastisser i pastor català, defensor de la identitat de Catalunya.

## Biografia

Va fer estudis secundaris, però va participar molt activament en la fundació d'entitats de suport als disminuïts, com el Centre Esperança de la Bordeta (Lleida), Casa Nostra a Sudanell, Centre Ginesta de Torrefarrera (Segrià). També va fer algunes col·laboracions a La Vanguardia. El 1991 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* 20 anys de nadales
* Intimitats (1984)
* Pastissos casolans (1988)
* Intimitats : 2 (1992)

## Referències

* ↑ Josep Eritja a lletrescatalanes.cat
# Ian Stewart (matemàtic)

Ian Stewart, nascut el 1945, és professor emèrit de matemàtiques de la Universitat de Warwick del Regne Unit i un reconegut divulgador de les matemàtiques.

## Biografia

Ian Stewart va néixer el 1945 a Anglaterra. Es va llicenciar en matemàtiques al Churchill College de Cambridge i posteriorment va obtenir el seu doctorat a la Universitat de Warwick. Actualment, Ian Stewart exerceix de professor en aquesta universitat, encara que ha fet diverses estades com a professor visitant a Alemanya (1974), Nova Zelanda (1976) i als Estats Units (Universitat de Connecticut 1977-78, Universitat de Houston 1983–84). Ian Stewart és famós per les seves contribucions a les matemàtiques i pels seus articles de divulgació matemàtica a la revista Scientific American. Sovint, en el món de la matemàtica recreativa, se'l considera deixeble Martin Gardner.
Ian Stewart ha rebut la Medalla Michael Faraday (1995) de la Royal Society, en reconeixement de la seva obra de vulgarització per totes les mitjans de comunicació de les matemàtiques. És membre de la Royal Society (2001).

## Bibliografia

Ian Stewart ha publicat més de 140 articles en nombroses revistes científiques i de divulgació científica com Scientific American, New Scientist, and Nature i és autor i col·laborador d'un gran nombre de llibres.

### Obres traduïdes en castellà

* ¿Juega Dios a los dados?
* Como cortar un pastel y otros rompecabezas matemáticos
* Cartas a una joven matemática
* Locos por las matemáticas
* De aquí al infinito
* AT Hoy
* Ingeniosos encuentros entre juegos y matemática
* Conceptos de matemática moderna
* ¿Es Dios un geómetra?

## Referències

* ↑ Royal Society. «The Royal Society - Michael Faraday Prize» (en anglès). [Consulta: 11 agost 2014 (2014-08-11)]. «For his work in communicating mathematical ideas to the widest possible range of audiences through his many thought-provoking books and magazine articles, his radio and television presentations, and his energetic public lectures in schools and industry on a variety of mathematical and quasi-mathematical topics.»
* ↑ Royal Society. «The Royal Society - Fellows» (en anglès). [Consulta: 11 agost 2014 (2014-08-11)].
# Salima Ghezali

Salima Ghezali (àrab سليمة غزالي Bouira, Algèria 1958) és una periodista i escriptora algeriana, activista dels drets de la dona i els drets humans.

## Biografia

Va néixer el 1958 a la ciutat de Bouira, població situada a la Cabília i que en aquells moments estava sota domini francès però que avui en dia forma part d'Algèria.
Membre fundadora del grup "Dones d'Europa i del Magrib", fou editora del diari setmanal La Nation, esdevenint l'única dona al capdavant d'un diari al món àrab.

## Activisme social

La seva posició en favor de la llibertat d'expressió l'exposa al foc encreuat de les autoritats algerianes i dels extremistes islàmics, particularment durant la guerra civil algeriana on ha predicat una solució pacífica i democràtica. L'any 1996, quan el seu diari fou prohibit, Salima Ghezali va escriure: "És necessari precisar els principis que constitueixen les bases de la societat humana i fer vigilància del regnat. És la millor manera que la civilització triomfi sobre la crueltat".
L'any 1997 fou guardonada amb el Premi Sàkharov per la Llibertat de Consciència concedit pel Parlament Europeu i amb el Premi Olof Palme.
Actualment treballa a la Ràdio Méditerranée International, amb seu al Marroc, i escriu en diverses publicacions estrangeres, especialment franceses i espanyoles. En 2000 es va unir al Front de Forces Socialistes (FFS) de Hocine Aït Ahmed.

## Referències

* ↑ «Ghezali's dangerous beat». Third World Network. Arxivat de l'original el 2012-12-24. [Consulta: 12 abril 2010].
* ↑ Dossier: "L'Algérie et les droits humains" - Le massacre de Serkadji, Le Monde diplomatique, März 1996
* ↑ «Salima Ghezali 1997», 04-12-2008. Arxivat de l'original el 2011-08-26. [Consulta: 19 maig 2018].
# Plaça dels Països Catalans

* Per a altres significats, vegeu «Plaça dels Països Catalans (desambiguació)».
La plaça dels Països Catalans és una plaça de Barcelona situada davant de l'estació de Sants, al barri de Sants. Té accessos des dels carrers de Tarragona, Numància i el passeig de Sant Antoni. És una plaça restringida al pas de vianants, amb un servei de transport públic molt notable per la proximitat de l'estació de tren i d'autocars. Disposa d'una estació de metro anomenada Sants-Estació amb una entrada situada a la cantonada amb el carrer de Numància i una altra al vestíbul de l'estació de Sants.
Està construïda sobre el pati de vies de l'estació de Sants, i per això no té arbrat ni jardins. Fou inaugurada el juny de 1983, obra dels arquitectes Helio Piñón i Albert Viaplana, amb una urbanització, sense cap verd i amb abundor de formigó, marbre i granit, la va convertir en un model prototípic de plaça dura en el moment que a Barcelona se'n començaven a fer, i va suscitar grans crítiques tot i la concessió d'un premi FAD el 1984.
La plaça és dominada per una gran coberta horitzontal de planxa de coure calat sostinguda sobre llarguíssims pilars, i una altra coberta més baixa i llarga de traçat ondulat, també de planxa de coure, sobre la qual hi ha un gat de teulada de mida natural, fet en silueta amb planxa metàl·lica. Destaquen també a la plaça una curta paret amb una obertura a manera de finestra i uns brolladors.
Les característiques de la plaça, dura i oberta, a més de propiciar-hi la pràctica del monopatí, també la va fer apta per a concentracions de persones, com les celebracions del dia de la Hispanitat que organitzaven en aquest lloc grups d'ultradreta durant els anys 90 i principi dels anys 2000, i que solien acabar amb incidents per enfrontaments de manifestants antifeixistes amb la policia pels carrers de Sants.

## Referències

* ↑ «Arquitectura i urbanisme contemporanis». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].
* 1 2 FAVÀ. M. Petits paisatges de Barcelona. Ajuntament de Barcelona. Barcelona 2003. ISBN 84-7306-860-2
* ↑ Demanen 50 anys de presó per als joves detinguts en els incidents del Dia de la Hispanitat. Notícia a 3cat24.cat 9-11-2006

## Enllaços externs

* Guia temàtica Plaça dels Països Catalans - Biblioteca Oriol Bohigas (Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona)
# Too Hot to Handle

«Too Hot to Handle» té aquests significats:
# Josep Carbonell Alsina

Josep Carbonell Alsina (Reus, Baix Camp, 1873 - Pontevedra Galícia, segle XX) va ser un escriptor i periodista català.
Publicà poemes en català, encara ben jove, a La Autonomía i a La Correspondencia de Reus, a les revistes del Grup Modernista de Reus Foc Nou i Reus literari, publicació que va dirigir. Va escriure lletres per a peces corals i musicals. Obligat al servei militar, anà a Cuba, i des d'allà enviava col·laboracions al Diari de Reus, Les Circumstàncies i Lo Somatent. Tornat a Reus, va ser director del Semanario Católico de Reus i del també catòlic conservador diari La Cruz, de Tarragona.
El 1906 publicà a Reus el recull de versos De l'amor: poesies i el 1910 estrenà a la mateixa ciutat l'obra teatral Crim i redempció, que no va ser publicada. Marxà a Galícia, on va publicar a Pontevedra, El Progreso, periòdic del qual en va ser redactor en cap. Va fer amistat amb Castelao. Desterrat a Lleida durant la dictadura de Primo de Rivera, feia de corresponsal a Catalunya de diversos diaris gallecs. D'idees conservadores, va fer d'enllaç entre la Lliga i partits de dretes galleguistes, i va militar al partit Radical de Lerroux.
És conegut per haver publicat a Reus el 1898 el primer llibre en català sobre la guerra de Cuba, en la qual va participar. La seva obra, Del cuartel y la manigua: impresións d'un soldat és, segons l'historiador de la cultura reusenca Joaquim Santasusagna, "la visió d'un soldat català i un document de l'època, escrit amb la impressió fresca d'allò que va presenciar-se". Afegeix que no va produir una novel·la sobre l'escenari cubà durant la guerra, ni va traçar una descripció dels episodis bèl·lics que va veure. L'obra és més aviat una descripció de la seva vida militar a la caserna i en campanya, i es podria qualificar de reportatge, un conjunt de capítols lligats dèbilment per la presència de l'autor en tots ells. I Santasusagna afegeix que el mèrit de l'obra és la visió d'un català en una de les tragèdies espanyoles de finals del vuit-cents.
Un nebot seu, Josep Maria Carbonell Barberà, va ser també escriptor i traductor.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 173-174.
* ↑ «Del cuartel y la manigua». [Consulta: 17-III-2014].
* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 359.