# Pere Benavent de Barberà i Abelló

Pere Benavent de Barberà i Abelló (Barcelona, 18 d'agost de 1899 - ibídem, 12 de setembre de 1974) fou un arquitecte i escriptor català.

## Biografia

Pere Benavent Barberà va néixer al carrer Diputació de Barcelona, fill de Gaietà Benavent i Abelló, natural de Barcelona, i de la seva esposa, Magdalena Barberà i Vergés, natural de Reus.
El 1923 obtingué el diploma d'arquitecte. 1927 va treballar al servei d'urbanisme de la seva ciutat. El 1928 va fer un llarg periple d'estudis cap a Suïssa i França. Era un deixeble d'Enric Sagnier i Villavecchia, realitzà una obra d'estil personal amb certa tendència clàssica i gust per allò popular. Fou el darrer president de l'Associació d'Arquitectes de Catalunya i numerari de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando i de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles. Autor a Barcelona de la cripta de l'església de Pompeia (obra de Sagnier), el convent dels Caputxins de Sarrià i alguns col·legis majors.
Vinculat a Reus per orígens familiars, va restaurar l'antiga casa pairal coneguda com a Mas de Barberà, (avui Mas Vila de Barberà), a la carretera de Bellissens, seu del deganat reusenc de la Universitat Rovira i Virgili, i va restaurar l'església de Sant Francesc. La ciutat de Reus li ha dedicat un carrer. A Barcelona, al carrer de París, es troba un edifici obra de Pere Benavent que porta el nom de la seva mare: Casa Magdalena de Barberà Vergés (1930).

## Obra
### Obres arquitecturals destacades

* Pont futurístic al Llobregat per a l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929, junts amb Ramón Ar­gi­les i Ni­colau Ru­bió
* El Monument als màrtirs de la Independència (1929), Barcelona (amb relleus de Vicenç Navarro)
* La Punyalada (1935-36), Barcelona, Passeig de Gràcia 104-108
* Casa Torres (1931-33), Barcelona, Avinguda Gaudi 56
* Edifici de vivendes (1936), Barcelona, carrer Castillejos, 334.
* Convent dels Caputxins, (Sarrià, Barcelona)
* Cripta de l'església de Pompeia
* Parròquia de la Mare de Déu de Montserrat (Guinardó, Barcelona)
* Eixample de l'Ermita de Sant Fermí a Flaçà
* Col·legis Majors Sant Raimon de Penyafort i Nostra Senyora de Montserrat (1955)
El Col·legi d'Arquitectes de Catalunya publica un inventari de l'obra i dels documents conservats al seu arxiu.

### Bibliografia
   ### Arquitectura

* Com he de construir, (1934)
* L'arquitectura i l'home inseparables, (1936);

   ### Poesia

* Flors d'ametller, (1918)
* La rosa i el cristall, (1938)
* Llibre del caminant, (1949)
* Sobretaula acadèmica, (1956)

   ### Assaig

* Homes, homenets i homenassos, (1935)
* Macià Vila Mateu: esbós biogràfic d'un pròcer industrial progressista del Reus de mitjan segle XIX, Reus, Associació d'Estudis Reusencs, 1966, 121 pàgines.

## Enllaços i referències

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pere Benavent de Barberà i Abelló
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1899, Jutjat Universitat, número de registre 7441.
* ↑ «Pere Benavent de Barberà i Abelló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 110.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 114. ISBN 9788497916929.
* ↑ «Cercador Inventari del Patrimoni Arquitectònic». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 agost 2019].
* ↑ Andrea Mesecke & Sascha Hendel (redacció), Pere Benavent de Barberà y Abelló, Berlin, Editorial Archinform, Consultat el 14 de gener de 2012
* ↑ Andrea Mesecke, ibídem
* ↑ Ermita de Sant Fermí, Web de l'ajuntament de Flaçà, Flaçà, Consultat el 14 de gener de 2012
* ↑ Pere Benavent de Barberà i Abelló, Col·legi d'Arquitectes de Catalunya