OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shinobu Ishihara

Shinobu Ishihara (japonès: 石原 忍, Ishihara Shinobu; 25 de setembre de 1879 - 3 de gener de 1963) va ser un metge i oftalmòleg japonès. Conegut mundialment per la seva prova de ceguesa als colors mitjançant unes cartes que va establir el 1917 i que porten el seu nom: Cartes d'Ishihara. Fins i tot avui roman el seu examen entre els més escollits en el món per a detectar aquest problema. Menys conegut és el fet que el Dr. Ishihara va desenvolupar una carta d'agudesa visual japonesa i un aparell per determinar el punt proper; ambdós romanen actualment en gran ús al Japó. Entre d'altres va fer moltes contribucions significatives per a l'estudi del tracoma i la miopia.

## Biografia

El 1908 Dr. Ishihara va entrar al curs de postgrau en oftalmologia a la Universitat Imperial de Tòquio, estudiant sota la supervisió del Prof. Jujiro Komoto. Posteriorment, va estudiar a Alemanya sota la tutela dels professors Stock, Axenfeld y Hess. El Dr. Ishihara va ser escollit com a professor i director per succeir al Prof. Komoto al Departament d'Oftalmologia de la Universitat Imperial de Tòquio el 1922, impartint els seus serveis fins al març de 1940.
Ishihara va portar sempre una vida modesta, sense cap interès per les possessions materials. Va ser grandiosament reverenciat pels seus estudiants que, després del seu retir, van construir una casa de camp per a ell prop de la càlida península d'Izu. Allà va servir com metge de poble, dirigint clíniques per als seus veïns sense demanar paga alguna. Com era el costum en aquests dies, els pacients deixaven gestos simbòlics tradicionals de la seva gratitud i petites sumes de diners. Després de cobrir les seves despeses, el Dr. Ishihara va tornar tots els diners restant als vilatans. Aquests fons van ser usats per poder construir una biblioteca i una cambra d'estudi per als nens del llogaret, un tribut adequat per al benefactor altament respectat qui va anar a viure en el seu entorn fins al dia de la seva mort el 1963.

## Referències

* 1 2 «Shinobu Ishihara». Whonamedit? ; A dictionary of medical eponyms. [Consulta: 3 desembre 2013].
* ↑ Japanese Journal of Ophthalmology, volume 38, issue 1. 1994

## Vegeu també

* Examen oftalmològic
# Segnitita

La segnitita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la dussertita. Rep el nom en honor d'Edgar Ralph Segnit (Adelaida, Austràlia, 5 de setembre de 1923 - Melbourne, 13 de juliol de 1999), geòleg i gemmòleg a la divisió de química mineral de CSIRO a Melbourne, per les seves contribucions a la mineralogia australiana.

## Característiques

La segnitita és un arsenat de fórmula química PbFe₃$^{3+}$(AsO₄)₂(OH,H₂O)₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1991. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la segnitita pertany a «08.BL: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: beudantita, corkita, hidalgoïta, hinsdalita, kemmlitzita, svanbergita, woodhouseïta, gal·lobeudantita, arsenogoyazita, arsenogorceixita, arsenocrandal·lita, benauita, crandal·lita, dussertita, eylettersita, gorceixita, goyazita, kintoreïta, philipsbornita, plumbogummita, springcreekita, arsenoflorencita-(La), arsenoflorencita-(Nd), arsenoflorencita-(Ce), florencita-(Ce), florencita-(La), florencita-(Nd), waylandita, zaïrita, arsenowaylandita, graulichita-(Ce), florencita-(Sm), viitaniemiïta i pattersonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a l'aflorament Kintore, a Broken Hill, dins el comtat de Yancowinna (Nova Gal·les del Sud, Austràlia). Tot i no tractar-se d'una espècie gens habitual, ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina l'Alforja, al municipi del mateix nom de la comarca del Baix Camp, i a la mina «Iris 18» d'Escornalbou, a Riudecanyes (Baix Camp), totes dues a la província de Tarragona.

## Referències

* ↑ «Segnitite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 maig 2019].
* ↑ Joan Vinyoles Verdaguer · Josep Lluís Garrido Rufaste · Adolf Cortel Ortuño · Josep Carreras Peñalvert «La mina "Iris 18" (grup miner "Porvenir") d'Escornalbou, Riudecanyes, el Baix Camp, Tarragona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya [Barcelona], 13, 2, 01-11-2019, pàg. 3-46 [Consulta: 24 novembre 2023].
# Newton (desambiguació)

«Newton» té aquests significats:
* Newton (unitat), unitat de força del Sistema Internacional
* Toponímia:
** Newton (Alabama)
** Newton (Carolina del Nord)
** Newton (cràter marcià)
** Newton (Geòrgia)
** Newton (Illinois)
** Newton (Iowa), ciutat de l'estat Iowa (EUA)
** Newton (Kansas)
** Newton (Massachusetts)
** Newton (Nova Hampshire)
** Newton (Nova Jersey)
** Newton (Texas)
** Newton (Utah)
** Newton Falls, població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Newton Grove, població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord
** Newton Hamilton, població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània
** North Newton, població dels Estats Units a l'estat de Kansas
** West Newton, població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània
* Biografies:
** Alan Newton (1931), ciclista britànic
** Gilbert Newton Lewis (1875 - 1946), químic i físic estatunidenc
** Isaac Newton, matemàtic i físic anglès
** James Newton Howard (1951, Los Angeles, Califòrnia), compositor de cinema estatunidenc
** Olivia Newton-John
** Robert Newton (1905, Shaftesbury - 1956, Beverly Hills, Estats Units), actor britànic de cinema i teatre
* Miscel·lània:
** Algorisme de Gauss-Newton
** Apple Newton, línia d'organitzadors personals digitals o "PDA"
** Binomi de Newton
** Fórmules de Newton-Cotes, grup de fórmules per a la integració numèrica
** Grau Newton, escala de temperatura definida per Isaac Newton pels volts del 1700
** Lleis de Newton
** Mètode de Newton, algorisme per a trobar aproximacions del zero d'una funció
** Notació de Newton
** Telescopi Isaac Newton, telescopi òptic a Las Palmas, Gran Canària, Espanya
** Trident de Newton, corba estudiada per Isaac Newton
* Munició:
** .30 Newton, munició de fusell dissenyada per Charles Newton
** .256 Newton, munició de fusell dissenyada per Charles Newton
# Shinobius

Shinobius és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels traquèlids (Trachelidae). Fou descrit per primera vegada per Yaginuma l'any 1991. Conté només una espècie que viu al Japó, Shinobius orientalis.

## Referències

* 1 2 Yaginuma, T. (1991). A new genus, Shinobius, of the Japanese pisaurid spider (Araneae: Pisauridae). Acta Arachnologica 40: 1-6.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Shinobius (Yaginuma, 1991) en la família Trachelidae +base de dades. Accés el 19 de gener de 2019.
# Lasermannen

Lasermannen és una mini sèrie de televisió sueca de 2005 produïda per Produktionsbolag i emesa pel canal públic SVT. Està basada en el llibre "L'assassí del làser. Una història real" de Gellert Tamas, on es narren els atacs racistes comesos el 1991 i 1992 a les ciutats d'Estocolm i Uppsala.
La sèrie, de només tres episodis de 90 minuts cadascun, va ser dirigida per Mikael Marcimain i va guanyar el premi Kristallen de 2006 al millor drama televisiu de l'any. El criminòleg i autor suec Leif G.W. Persson va qualificar la sèrie de "la millor pel·lícula policial produïda a Suècia".

## Argument

La sèrie descriu la vida personal de John Ausonius (batejat per la premsa com "l'home del làser"), des de l'edat del batxillerat fins l'execució dels nou atacs de caràcter racista comesos entre l'agost de 1991 i el gener de 1992 a les ciutats d'Estocolm i Uppsala, dels que en resultà l'assassinat d'un home, nou intents d'assassinat i nou atracaments. També es descriu la feina d'investigació de la policia, així com la situació política a Suècia.

## Repartiment

* David Dencik com a John Ausonius
* Sten Ljunggren com a Lennart Thorin
* Sten Johan Hedman com a Thorstensson
* Amanda Ooms com a Ilse
* Kenneth Milldoff com a Lars-Erik Forss
* Ralph Carlsson com a Stefan Bergqvist
* Leif Andrée com a Tommy Lindström
* Pale Olofsson com a Eklind
* Per Morberg com el presoner

## Referències

* ↑ «Lasermannen» (en suec). Svenska Filminstitutet. [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ «RESULTAT 2006» (en suec). Kristallen. Det Svenska Tevepriset. [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ «Olof Palme var aldrig kund hos Doris Hopp» (en suec). Expressen, 18-11-2012 [Consulta: 19 desembre 2022].
# Volta angevina

La volta angevina és una volta de creueria que el seu generatriu és una volta esfèrica amb filades concèntriques i reforçada per arcs creuers i transversals.
La paraula angevina ve d'Angers que va ser la capital antiga d'Anjou i que avui és la capital del departament de Maine i Loira. A Angers es troba la catedral de San Maurici on destaca a l'interior una volta amb especials característiques que han fet que els especialistes donin a aquest tipus de volta l'apel·latiu d'angevina. Conserva l'esquelet bombat i segons el sistema francès, augmenta el nombre de nervis aprimant-se'ls i el seu plementeria (conjunt de pedres i dovelles) és esbocinada.
Va ser portada a Espanya pels artistes i arquitectes de la reina Elionor esposa d'Alfons VIII de Castella, que la va implantar al Reial monestir de Las Huelgas (Burgos), creant escola a la comarca burgalesa.
# Hyphessobrycon compressus

Hyphessobrycon compressus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 23 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic: conca del riu Papaloapam.

## Referències

* ↑ «Hyphessobrycon compressus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. Any 1990. ISBN 0-940228-23-8
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Greenfield, D.W. i J.E. Thomerson 1997. Fishes of the continental waters of Belize. University Press of Florida, Florida. 311 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F.C.T., L.R. Malabarba, P.A. Buckup, J.F. Pezzi da Silva, R.P. Vari, A. Harold, R. Benine, O.T. Oyakawa, C.S. Pavanelli, N.A. Menezes, C.A.S. Lucena, M.C.S.L. Malabarba, Z.M.S. Lucena, R.E. Reis, F. Langeani, L. Cassati i V.A. Bertaco 2003. Genera Incertae sedis in Characidae. p. 106-168. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000. ISBN 0130112828.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, J.S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1997. A new species of Hyphessobrycon (Teleostei: Characidae) from Neblina region of Venezuela and Brazil, with comments on the putative 'rosy tetra clade'. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(3):209-242.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985. ISBN 0356107159.
# Kópnino (Mélenki)

* Per a altres significats, vegeu «Kópnino».
Kópnino (en rus: Копнино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 107 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Schoemanshoek

Schoemanshoek és un assentament a la ruta regional R328 entre Oudtshoorn i Swartberg a la província sud-africana del Cap Occidental. El poble es troba a la vora del riu Grobbelaars en una vall on es cultiven tabac, alfals i fruites de fulla caduca. El lloc està just a sud de Schoemanspoort a la mateixa carretera.

## Bibliografia

Erasmus, B.P.J.. Jonathan Ball Publishers. On Route in South Africa (en anglès), 1995. ISBN 1-86842-026-4.
# Soraluze

Soraluze (castellà: Plasencia de las Armas) és un municipi de Guipúscoa, de la comarca del Baix Deba. Limita, al nord amb Elgoibar, al sud amb Bergara, a l'est amb Elgoibar i a l'oest amb Eibar.

## El topònim

La vila va ser fundada en 1343 pel rei Alfons XI de Castella sota el nom de "Placencia". El nom "Placencia" és comú, sota formes similars, a altres fundacions de viles medievals anteriors com Plasència, Piacenza o Plentzia. Es considera que aquest topònim deriva de l'expressió ut placeat (per a plaure o agradar), expressió amb la qual el rei o senyor de torn justifica la concessió del vilatge a una localitat. Així, per exemple el lema de la Plasència extremenya és ut placeat Deo et hominibus (per a agradar a Déu i els homes).
Soraluze sembla el nom anterior del lloc on es funda la vila. El rei va ordenar als moradors d'Herlaegia i Soraluze poblar la vila de Placencia. Quan en 1397 els representants de la vila acudeixen a les primeres Juntes Generals de Guipúscoa figuren en les actes de la mateixa sota la denominació de Placencia de Soraluce. En basc soro significa "camp" o "horta" i luze "llarg"; pel que el topònim sembla bastant evident "camp o horta llarga". A més Placencia de Soraluce es va assentar en un lloc estret i encaixonat de la vall del Deva, el que casa bastant bé amb el nom.

## Personatges Il·lustres

* Joanes de Suhigaraychipi (Corsari) Enterrat al poble.
* Aritz Laskurain (Pilotari)
* Ainara Osoro Txurruka (política)

## Ciutats homònimess

* Piacenza
* Plasència
* Plasencia de Jalón
* Plasencia del Monte
* Plaisir
* Prazeres (Lisboa)
* Prazeres (Calheta)

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament
* www.plaentxia.com - notícies i actualitat de la localitat Arxivat 2008-03-31 a Wayback Machine.
* web de l'institut de Soraluze Arxivat 2008-03-23 a Wayback Machine.
* Informació sobre Soraluze a la pàgina de la Diputació de Guipúscoa Arxivat 2007-04-19 a Wayback Machine.
* Soraluze a Google Maps
# Les Tosques

«Les Tosques» té aquests significats:
* Les Tosques (Riells del Fai): bauma de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental
* Les Tosques (la Torre de Cabdella): paratge del terme municipal de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà
# Wortupaïta

La wortupaïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de la mina Worturpa, a Austràlia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La wortupaïta és un tel·lurit de fórmula química MgNi(Te⁴⁺O₃)₃·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada el mateix any. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Estructuralment es troba relacionada amb la zemannita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Victoria, a Melbourne (Austràlia), amb el número de registre: m2021.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta mina Worturpa, situada al Parc Nacional de Vulkathunha - Gammon, a la serralada de Flinders (Austràlia Meridional, Austràlia). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Wortupaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 març 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 71». European Journal of Mineralogy, 35, 1, 06-02-2023, pàg. 75–79. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-75-2023 [Consulta: 29 març2023].
* ↑ Missen, Owen P.; Mills, Stuart J.; Brugger, Joël; Birch, William D.; Elliott, Peter «Crystal chemistry of zemannite-type structures: IV. Wortupaite, the first new tellurium oxysalt mineral described from an Australian locality». Mineralogical Magazine, 87, 6, 01-12-2023, pàg. 908–915. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.64 [Consulta: 14 març 2024].
# Volta als Pirineus

La Volta als Pirineus (oficialment: Tour des Pyrénées-Vuelta a los Pirineos) era una competició ciclista franco-espanyola que es disputava entre les regions del Migdia-Pirineus i Aragó.
Anteriorment, ja s'havien disputat curses anomenades Volta als Pirineus. Aquesta cursa té l'origen el 1995 amb la fusió de la Tour de Bigorre i de l'Aragó-Béarn. Va formar part de l'UCI Europa Tour, i el 2010 va ser l'última edició.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1995 | Hugues Ané | Óscar Mollar | Kirill Beljaev |
| 1996 | Denis Leproux | Patrick Bruet | Philippe Fernandes Ferreira |
| 1997 | Denis Leproux | | |
| 1998 | Christophe Oriol | | |
| 1999 | Igor Pavlov | | |
| 2000 | Éric Drubay | | |
| 2001 | Igor Pavlov | | |
| 2002 | Maryan Hary | | |
| 2003 | Fernando Torres | Andrew Jackson | Johan Vansummeren |
| 2004 | Bernhard Kohl | Thierry Loder | Benoît Luminet |
| 2005 | No disputada |
| 2006 | Enrique Salgueiro | Kevin Seeldraeyers | Jesús Javier Ramírez |
| 2007 | Sergio Pardilla | José Herrada | Nicolas Prin |
| 2008 | Dan Fleeman | Andrew Bajadali | Stian Remme |
| 2009 | Fabio Duarte | Maarten De Jonge | Ángel Vallejo |
| 2010 | Florent Barle | Przemysław Niemiec | Yannick Eijssen |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Kórjevski

Kórjevski - Коржевский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban, a 16 km al sud de Poltàvskaia i a 68 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany al khútor de Trudobelikovski.
# Seguermess

Seguermess és una vila de Tunísia la més important de la zona entre Zriba i Bouficha (a la costa, 18 km al sud d'Hammamet), a la governació de Zaghouan, delegació de Zriba, on hi algunes viles amazigues de muntanya entre elles la mateixa Zriba i Jeradou, i les ruïnes romanes de Sidi Khelifa. Seguermess té més de mil habitants amb una economia totalment agrícola (cultiu de cereals).
Jeradou és la carretera comarcal C35, i es troba al cim d'una muntanya; té mesquita i zawiya i les cases tradicionals són substituïdes progressivament por cases modernes; la vista que hauria de ser esplèndida des del cim, queda totalment tapada per les cases. A un oliverar proper hi ha algunes restes romanes.
Sidi Khelifa és una vila entre tradicional i moderna amb una zàuiya i una font amb aigua excel·lent. Les ruïnes romanes de Sidi Khelifa, no gaire lluny, estan força ben conservades i del lloc es gaudeix d'una bona vista a la mar. Probablement es tracta de la vil·la romana de Pheradi Maius. Un gran arc triomfal està situat al bell mig; també hi ha un fòrum (el millor conservat de Tunísia), uns banys amb uns mosaic en bon estat, algunes cases (de les que pràcticament queda poc més que el terra) i les restes d'un temple púnic dedicat a Baal que després va esdevenir fortalesa.
# New York Magazine

New York, antigament New York Magazine, és una revista setmanal dels Estats Units dedicada a la cultura, la política i l'estil de vida a la ciutat de Nova York. Va ser fundada per Milton Glaser i Clay Felker el 1968 com a competència de The New Yorker. Ofereix una línia editorial més propera a la premsa groga, tot i que ha publicat notables articles a través dels anys sobre de la política i la cultura local. Va ser una de les primeres revistes d' «estil de vida», i el seu format i estil han estat copiats per altres publicacions regionals, com Philadelphia i Nova Jersey Monthly, encara que New York és l'única que es publica setmanalment, brindant una cobertura més immediata.
El2018, l'empresa matriu de la revista va instituir un mur de pagament per a tots els seus llocs en línia, seguit d'acomiadaments a principis de 2019. El 24 de setembre de 2019, Vox Media va anunciar que havia comprat la revista i la seva empresa matriu.

## Referències

* ↑ «New York Magazine’s Sites Are Going Behind a Paywall» (en anglès). , 01-11-2018 [Consulta: 26 setembre 2020].
# Sorano

Sorano és un municipi situat al territori de la província de Grosseto, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Acquapendente, Castell'Azzara, Latera, Manciano, Onano, Pitigliano, Proceno i Semproniano.
Pertanyen al municipi les frazioni de Castell'Ottieri, Elmo, Montebuono, Montevitozzo, Montorio, San Giovanni delle Contee, San Quirico, San Valentino i Sovana.

## Galeria

* Vista del poble
* L'església de la I. Concepció (Montevitozzo)
* Plaça de l'església
* Porta dei Merli
* Porta di Sopra

## Referències

* ↑ Comune di Sorano - Statuto.
# Hugo Haase

Hugo Haase (Allenstein, 29 d'octubre de 1863 - Berlín, 7 de novembre de 1919) Va ser un polític socialista i pacifista alemany.

## Biografia

Haase va ser fill d'un sabater jueu. Després del batxillerat, va estudiar Dret i Ciències Administratives a Königsberg, on es va convertir en advocat el 1890. Va ser l'advocat defensor de militants socialdemòcrates a molts de processos, entre altres va defensar Otto Braun. Haase mateix va ser membre del Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD) des de 1887.
El 1911 va ser elegit copresident de l'SPD amb August Bebel, i més tard amb Friedrich Ebert. Va dimitir el 1916 a causa de la seva crítica de la Primera Guerra Mundial i la política de la majoria de l'SPD durant la guerra.
En representació de la nova USPD Partit Socialdemòcrata Independent d'Alemanya), de la qual Haase es va convertir en copresident després de Setmana Santa de 1917, va ser membre de la Volksbeauftragten der Rat (Consell de Comissaris del Poble) a partir de novembre 1918 a causa de la revolució alemanya, i el va presidir en col·laboració amb Friedrich Ebert. En va dimitir amb els altres dos Va renunciar a la d'altres dos comissaris de la USPD el desembre de 1918, davant l'ordre d'Ebert de reprimir els soldats revolucionaris de la Marina. El USPD va rebre el 7,6% dels vots en les eleccions del 19 de gener de 1919.
Es va mantenir com a president del grup parlamentari de la USPD al parlament a Weimar fins a la seva mort: l'octubre de 1919 li dispararen a Berlín i va morir unes setmanes després.

## Bibliografia

* Hugo Haase, Reichstagsreden gegen die deutsche Kriegspolitik, Berlín. (1.919).
* Dieter Engelmann, Horst Naumann, Hugo Haase. Lebensweg eines und politisches Vermächtnis streitbaren Sozialisten. (1999). ISBN 3-88348-216-1
* Lev Trotski, Karl Liebknecht et Hugo Haase. (1922). http://www.trotsky-oeuvre.org/22/05/220522_a.html Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine.
* Biografia d'Hugo Haase http://www.collectif-smolny.org/article.php3?id_article=424 Arxivat 2008-11-15 a Wayback Machine.
# Kópanskaia

Kópanskaia - Копанская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la riba nord del llac Droixevo, a la península de Ieisk, a 49 km al sud de Ieisk i a 143 km al nord-oest de Krasnodar, la capital.
# Màrkinskaia

Màrkinskaia (en rus: Маркинская) és un poble (una stanitsa) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2019 tenia 1.002 habitants. Pertany al districte de Tsimliansk.

## Referències

* ↑ «Цимлянское море. Очерк об исчезнувшей Цимлянской станице. | Вольная Станица». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 6 novembre 2015].