OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àcid caprílic

L'àcid octanoic (també conegut pel nom no sistemàtic és el nom comú de l'àcid caprílic) i és un àcid carboxílic de cadena lineal amb vuit àtoms de carbonis, la qual fórmula molecular és ${\ce {C8H16O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras i se'l simbolitza com C8:0.
A temperatura ambient és un líquid amb punt de fusió 16,7 °C i punt d'ebullició 239,7 °C. La seva densitat entre 4 °C i 20 °C és de 0,910 g/cm³ i el seu índex de refracció a 10 °C val 1,4285. És soluble en aigua (0,068 g en 100 g d'aigua a 20 °C) i totalment soluble en etanol, cloroform, dietilèter, disulfur de carboni, èter de petroli i àcid acètic glacial.
Es troba de manera natural en la llet de diversos mamífers i és un constituent menor de l'oli de coco i l'oli de palma. És un oli líquid mínimament soluble en aigua amb una olor i gust ranci lleugerament desagradable. El seu nom no sistemàtic, àcid caprílic, prové de cabra (capra en llatí), com també el reben altres àcids: àcid caproic (C6) i àcid càpric (C10). Aquests dos àcids junt amb l'àcid caprílic totalitzen el 15 % del greix de la llet de cabra. Fou descobert el 1851 pel químic perpinyanès Jules Bouis (1822-1886) al temps que descobrí l'alcohol caprílic (octanol).

## Usos

L'àcid caprílic es fa servir comercialment en la producció d'èsters usats en perfumeria i per fabricar tints. També es fa servir en el tractament d'algunes infeccions per bacteris gràcies a la capacitat de poder penetrar en les parets cel·lulars de les membranes pot combatre certs bacteris coberts de lípids com Staphylococcus aureus i diverses espècies de Streptococcus. Així mateix és un plaguicida comercial usat en llocs on es processa la llet i begudes. També es fa servir com algicida, bactericida i fungicida en hivernacles i centres de jardineria.
El test de l'alè de l'àcid octanoic es fa servir per detectar el buidament gàstric.

## Referències

* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0008)». [Consulta: 9 març 2018].
* ↑ THE CHEMIST (en anglès), 1852.
* ↑ Nair MK, Joy J, Vasudevan P, Hinckley L, Hoagland TA, Venkitanarayanan KS «Antibacterial effect of caprylic acid and monocaprylin on major bacterial mastitis pathogens». J Dairy Sci, 88, 10, Oct 2005, pàg. 3488–95. DOI: 10.3168/jds.S0022-0302(05)73033-2. PMID: 16162522.
* ↑ EPA - Antimicrobials Division - www.regulations.gov - Docket Number; EPA-HQ-OPP-2008-0477 Caprylic (Octanoic) Acid.
# Zavirovka

Zavirovka (en rus: Завировка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 100 habitants. Pertany al districte de Zaoziorni.

## Referències

* ↑ «Топокарты ГГЦ». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Àngela Ballester Muñoz

Àngela Ballester Muñoz (Bellreguard, la Safor, 15 de juny de 1980) és una política valenciana, diputada al Congrés dels Diputats en la XI i XII legislatures.
Llicenciada en Història per la Universitat de València i graduada en Relacions Internacionals i Interculturals per la Universitat Autònoma de Barcelona. També és màster en cooperació internacional i en afers electorals.
Membre del Consell Ciutadà Estatal de Podem, en 2014 fou nomenada secretària de coordinació executiva del Consell de Coordinació de Podem i Membre del Consell Ciutadà de la Comunitat Valenciana. També és responsable de l'Àrea de Sensibilització i Cooperació i de l'Àrea d'Amèrica Llatina de la Fundació Centro de Estudios Políticos y Sociales. A les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016 fou escollida diputada per la província de València per la coalició Compromís-Podemos-És el moment.

## Referències

* ↑ «Biografia al web de Podem». Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 21 gener 2016].
* ↑ Organigrama de la Fundació CEPS
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Široké

Široké és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1320.
# Širkovce

Širkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1264.
# Època besseliana

L'època besseliana, anomenada així en honor del matemàtic i astrònom alemany Friedrich Bessel, és una època basada l'any besselià, que és un any tropical mesurat en el punt on la longitud del Sol és exactament 280º.
Des de 1984, l'època besseliana ha estat substituïda per l'època juliana. L'època estàndard actual és J2000.0, que és una època juliana.
Les èpoques besselianes són calculades d'acord amb:
    B = 1900.0 + (dia julià − 2415020.31352) / 365.242198781
L'època estàndard que va ser usada abans de l'actual època estàndard (J2000.0) va ser B1950.0, una època besseliana.

## Referències

* ↑ «Època besseliana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Édouard Bourdet

Édouard Bourdet, nascut el 26 d'octubre de 1887 a Saint-Germain-en-Laye i mort el 17 de gener de 1945 a París, va ser un autor dramàtic i periodista francès.

## Teatre

* 1910: Le Rubicon
* 1912: La Cage ouverte, Théâtre Michel
* 1922: L'Heure du berger.
* 1923: L'Homme enchaîné, obra en 3 actes, Théâtre Femina, el 7 de novembre
* 1926: La Prisonnière, interpretada a Londres, a Nova York i a Viena.
* 1927: Vient de paraître, comèdia en 4 actes, Théâtre de la Michodière, el 25 de novembre
* 1929: Le Sexe faible, comèdia en 3 actes en cartell durant molt de temps al Théâtre de la Michodière, estrenada el 10 de desembre, i representada també a Berlín.
* 1932: La Fleur des pois, comèdia en 4 actes, Théâtre de la Michodière, el 4 d'octubre.
* 1934: Les Temps difficiles, obra en 4 actes, Théâtre de la Michodière, el 30 de gener.
* 1935: Margot, obra en 2 actes, Théâtre Marigny, el 26 de novembre.
* 1936: Fric-Frac, obra en 5 actes, Théâtre de la Michodière, el 15 d'octubre
* 1941: Hyménée, obra en 4 actes, Théâtre de la Michodière, el 7 de maig.
* 1942: Père, Théâtre de la Michodière, el 15 de desembre.
# Àrtabres

* No s'ha de confondre amb Càntabres.
Els àrtabres (en llatí Artabri), que segons Estrabó a la seva època s'anomenaven Ἀροτρέβαι ("Arotrébai"), eren un poble del nord-oest d'Hispània, a la província Tarraconense, al territori actual de Galícia, que vivien a la regió de Fisterra, vora el promontori Nerium o Cap Fisterra i al voltant d'una badia anomenada Artabrorum sinus, on hi havia diverses ciutats portuàries que els mariners anomenaven Ἀρτάβρων λιμένας ("Artábron liménas", ports de l'Artabron).
Segons Estrabó vivien a la Lusitània, i s'estenien fins a la part nord de la península, al llarg de la costa de Galícia. Parla dels celtes en relació amb els àrtabres, i segurament n'eren una tribu, cosa que Pomponi Mela afirma expressament en un text que alguns consideren dubtós. Claudi Ptolemeu diu que els àrtabres formaven par dels galaics lucenses (Καλλαϊκῶν Λουκηνσίων), amb Lucus Augusti com a capital. Plini el Vell també diu que pertanyien al convent jurídic de Lucus Augusti, però comet errors geogràfics quan en dona la localització. Claudi Ptolemeu parla de dues ciutats dels àrtabres, Κλαυδιονέριον (Claudionerium) i Νοούιον (Novium). Estrabó, citant l'autoritat de Posidoni, diu que la terra dels àrtabres contenia estany barrejat amb plata, i que l'extreien portant-la fins al riu i rentant-la.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Artrabi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Mapa detallat amb la ubicació dels pobles pre-romans Arxivat 2016-04-05 a Wayback Machine.
# Óscar Guardiola-Rivera

Óscar Guardiola-Rivera (Bogotà, 1969) és un escriptor, filòsof i crític cultural colombià. Ensenya filosofia política, estudis llatinoamericans i política i dret internacional al Birkbeck College, de la Universitat de Londres. Ha escrit diversos llibres de ficció i no-ficció. L'últim, titulat What If Latin America Ruled the World? How the South will take the North into the Twenty-second Century (2010) ha rebut el premi Frantz Fanon.

## Referències

* ↑ «Óscar Guardiola-Rivera». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Esteban Areta Vélez

Esteban Areta Vélez, també conegut com a Areta II, (Pamplona, 14 d'abril de 1933 - Sevilla, 9 de juliol de 2007) fou un futbolista navarrès de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Fou membre d'una gran dinastia de futbolistes. El seu pare fou porter del CA Osasuna i els seus tres germans també es dedicaren al futbol. El germà gran, Serafín Areta jugà a l'Athletic Club vuit temporades, José Luis Areta jugà al Sevilla FC cinc temporades, i el germà petit, Jesús Mari, jugà a segona divisió a Osasuna i Mestalla.
Començà a jugar a la seva ciutat natal, al Luchana i més tard a l'Oberana, a primera regional, des d'on ingressà a CA Osasuna. El 1951 fitxà pel Reial Oviedo, que jugava a Segona Divisió, assolint l'ascens a primera. El 1954 fitxà pel FC Barcelona, on jugà durant dues temporades. Disputà 30 partits i va marcar 15 gols. A més, fou l'autor del primer gol del club a la Copa de Fires enfront de la selecció de Copenhaguen, competició que acabaria guanyant el club.
La següent temporada jugà al València CF i el 1957 arribà al Reial Betis, club on passà la major part de la seva carrera professional. Arribà amb el Betis a segona, assolint la primera temporada l'ascens. Areta començà jugant de davanter, i en aquest club va anar endarrerint la seva posició fins a acabar com a lateral esquerre. La seva etapa al Betis finalitzà el 1964. El 1961 havia estat internacional amb Espanya en un partit enfront l'Argentina. Acabà la seva carrera al Cadis CF.
Un cop retirat, romangué lligat al Betis com a entrenador del filial, segon entrenador i puntualment màxim responsable del primer equip.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Copa de les Ciutats en Fires: 1955-58

## Referències

* ↑ «Areta I». BDfutbol. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Areta III». BDfutbol, 20-01-1995. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «La racha de Kubala, Areta y Ronaldinho». Mundo Deportivo, 27-03-2004. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Esteban ARETA Vélez, ARETA II». Enciclopedia Betisweb. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Mor Esteban Areta». Web del FC Barcelona, 11-07-2007. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Fitxa d'Esteban Areta». ciberche.net. Arxivat de l'original el 2018-10-27. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Esteban Areta (1932-2007)». centenario-betico.blogspot.com, 13-07-2007. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Areta». cadistas1910. Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Esteban ARETA Vélez II». Manquepierda.com. Arxivat de l'original el 2013-10-17. [Consulta: 20 abril 2013].

## Enllaços externs

* BDFutbol futbolista
* BDFutbol entrenador
* Perfil a national-football-teams
# Eufró

Eufró és el nom dels següents personatges:
* Eufró de Sició, governant de Sició
* Eufró d'Atenes, poeta còmic atenenc
# Estibioustalečita

L'estibioustalečita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al subgrup de la ustalečita.

## Característiques

L'estibioustalečita és un mineral de fórmula química (Cu₄Cu₂)(Cu₄Cu$^+$₂)(Sb₂Te₂)Se₁₂Se. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada en el mes de desembre de 2022. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 7/2021.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al jaciment d'urani d'Ústaleč, a Nalžovské Hory, dins el districte de Klatovy (Regió de Plzeň, República Txeca). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Stibioústalečite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ Sejkora, Jiri; Plasil, Jakub; Makovicky, Emil «Stibioustalecite, Cu6Cu6(Sb2Te2)Se13, the first Te-Se member of tetrahedrite group, from the Ustalec, Czech Republic». Journal of Geosciences, 67, 4, 14-12-2022, pàg. 289–297. DOI: http://doi.org/10.3190/jgeosci.359 [Consulta: 4 abril 2023].
# Faberi

Faberi (en llatí Faberius) era un dels secretaris privats de Juli Cèsar. Després de l'assassinat de Cèsar l'any 44 aC, Marc Antoni va mantenir Faberi en la mateixa feina, i es creu que va alterar, a petició de Marc Antoni, alguns documents de temps del Cèsar que havien estat declarats vàlids pel senat, als que es van afegir coses que convenien a Marc Antoni, ja que la signatura de Faberi feia molt difícil de distingir els documents autèntics dels espuris. Dió Cassi diu que Marc Antoni es va assegurar els serveis dels secretaris de Cèsar, però no menciona Faberi.

## Referències

* ↑ 2.Faberius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 130
# Fernando Tomás de Páramo Gómez

Fernando Tomás de Páramo Gómez (Granada, 25 de novembre de 1987) és un advocat, periodista i polític català d'origen andalús. Fou diputat al Parlament de Catalunya pel partit Ciutadans en l'onzena i dotzena legislatures. Fou també diputat al Congrés dels Diputats d'Espanya durant la breu XIII legislatura.

## Biografia

Nascut a Granada, es va criar al barceloní barri de Pedralbes. És llicenciat en Dret i Periodisme per la Universitat Abat Oliba CEU de Barcelona, màster per la Universitat de Navarra-IESE, especialitzat en gestió d'empreses de Comunicació a Madrid i Nova York.
És advocat membre del Col·legi d'Advocats de Barcelona, professor de comunicació televisiva a l'ESERP Business School de Barcelona i director de programes de ràdio i de televisió com La Veu del Soci a 25 tv, Temps de Luxe a Onda Cero i Radio Marca Barcelona. Des de 2005 és membre de la Fundació del Reial Madrid.
És membre del consell assessor de la Jove Cambra d'Empresaris de Barcelona. Secretari de comunicació de Ciutadans i membre de la seva executiva des de 2014, fou elegit diputat a eleccions al Parlament de Catalunya de 2015. Se'l considera una de les persones del nucli dur d'Albert Rivera i Inés Arrimadas.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 fou elegit diputat per Ciutadans on va ser el portaveu adjunt de Ciutadans, repetint el 2017, quan seria la llista més votada.
El juliol de 2018 va deixar el seu escó al Parlament de Catalunya i es va establir a Madrid, amb l'objectiu de gestionar la direcció de campanyes del seu partit.
A les eleccions generals del 28 de maig de 2019 es presentà per la circumscripció de Barcelona a la candidatura liderada per Inés Arrimadas aconseguint un dels quatre escons de Ciutadans.
A les eleccions generals del 10 de novembre de 2019 va repetir candidatura al Congrés dels Diputats obtenint també l'escó. No obstant això, els resultats del seu partit a aquestes eleccions i consegüent dimissió del seu líder, Albert Rivera, van fer que mai arribés a recollir l'acta de diputat, presentant la seva renúncia a la vida política el 21 de novembre de 2019.

## Publicacions

* 2014 - Juntos Podemos, co-escrit amb Albert Rivera. ISBN 9788467040487

## Referències

* 1 2 3 «12 noms clau de Ciutadans més enllà d'Albert Rivera i Inés Arrimadas». Crític.
* ↑ Els teus representants al web de Ciudadanos
* ↑ Fernando de Páramo Arxivat 2016-05-09 a Wayback Machine. a lavozlibre.com
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ «La lista de Ciudadanos por Barcelona al Congreso: Roldán y De Páramo seguirán a Arrimadas en las elecciones generales» (en castellà), 19-03-2019. [Consulta: 3 maig 2019].
* ↑ NacióDigital. «De Páramo deixa la política després de l'ensorrada de Cs | NacióDigital». [Consulta: 18 març 2021].

## Enllaços externs

* Articles de Fernando de Páramo Arxivat 2015-10-31 a Wayback Machine. a Crónica Global
* Entrevista al Canal 7 de València, YouTube
# Estadi Al Bayt

L'estadi Al Bayt (àrab: استاد البيت, Istād al-Bayt; anglès: Al Bayt Stadium) és un estadi de futbol que se situa a Khor, Qatar. És una de les seus oficials de la Copa Mundial de Futbol de 2022. Té una capacitat de 60 000 persones assegudes. Actualment és la seu de l'Al Khor SC.
La construcció va iniciar el 2015 després de la demolició de l'antic estadi Al Khor. El seu disseny està elaborat a l'estil d'una tenda beduïna, amb capacitat per a 60 000 seients per als aficionats, a més de 1000 addicionals per a la premsa. De la mateixa manera l'estacionament al lloc compta amb 6000 cotxes, 350 autobusos i 150 autobusos privats o públics, així com 1000 taxis i taxis aquàtics, inclosa la seva connexió amb el metro de Doha.

## Copa del Món de Futbol del 2022

| Data | Selecció | Resultat | Selecció | Fase |
| 20 de novembre de 2022 | Qatar | - | Equador | Grup A |
| 23 | Marroc | - | Croàcia | Grup F |
| 25 | Anglaterra | - | Estats Units | Grup B |
| 27 | Espanya | - | Alemanya | Grup E |
| 29 | Països Baixos | - | Qatar | Grup A |
| 1 | Costa Rica | - | Alemanya | Grup E |
| 4 | 1r lloc grup B | - | 2n lloc grup A | Vuitens de final |
| 10 | Guanyador partit 51 | - | Guanyador partit 52 | Quarts de final |
| 14 | Guanyador partit 59 | - | Guanyador partit 60 | Semifinals |

## Referències

* ↑ Revealed: The firms behind the construction Qatar's World Cup stadiums.
* ↑ Al Bayt Stadium.
* ↑ «A uniquely Qatari stadium, to rival the best in the world.». Arxivat de l'original el 2019-09-10. [Consulta: 18 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Al Bayt Stadium – Al Khor City Progress – juny 2018 a Youtube.
# Estendard reial de Barbados

L'estendard reial de Barbados va ser la bandera personal de la reina Isabel II en el seu paper de reina de Barbados (1966-2021). La bandera va ser aprovada per a la seva utilització a mitjans dels anys setanta del segle XX i només la va utilitzar la reina quan es trobava a Barbados o assistia a un esdeveniment a l'estranger en el seu paper de cap d'estat de Barbados. El representant de la reina, el governador general de Barbados, va tenir la seva pròpia bandera.

## Descripció

L'estendard va consistir en un camp groc amb una figuera barbuda (Ficus citrifolia), símbol de l'illa de Barbados des de fa molt de temps, i la flor nacional, anomenada l'Orgull de Barbadosa (Caesalpinia pulcherrima), a cadascun dels dos angles superiors. Un disc blau de la lletra "E" coronat i envoltat per una garlanda de roses daurades es mostrava de manera destacada sobre la figuera i centrat al camp de l'estendard. El disc va estar extret de la bandera personal d'Isabel II. La proporció de la bandera va ser de 1:2.

## Referències

* ↑ «Barbados. Royal and vice-regal flags» (en anglès). [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Flag of Queen Elizabeth II in Barbados» (en anglès). Flags Of The world. [Consulta: 14 octubre 2020].
# Fira Internacional del Llibre de Zimbàbue

La Fira Internacional del Llibre de Zimbàbue es va celebrar per primera vegada el 1983 a Harare, capital de Zimbàbue. Fins a l'obertura de la Fira del Llibre de la Ciutat del Cap del Llibre el 2006 va ser una de les principals fires del llibre d'Àfrica.

## Història

Des de 1991 la fira va ser organitzada per Trish Mbanga (almenys fins al 1997) i sota el seu lideratge va créixer fins a esdevenir un punt de trobada important per a editors, escriptors, poetes i traductors. La fira del llibre més gran d'Àfrica és la Fira Internacional del Llibre del Caire, que se centra en el món àrab i en gran part dels seus lectors.
El 1997, la Fira del Llibre de Zimbàbue va ser honrat amb el principal Premi Príncep Claus dels Països Baixos, que va ser fundat aquest any. El jurat va valorar la funció de xarxa de la fira del llibre en combinació amb el seu enfocament modern i pràctic.
Després que el president Robert Mugabe a l'agost de 1995 fes un atac virulent contra els homosexuals a la fira, es van aixecar veus a favor de traslladar la fira a Johannesburg (Sud-àfrica). El juny de 2006, es va establir la Fira del Llibre de Ciutat del Cap en col·laboració amb la Fira del Llibre de Frankfurt. Anteriorment ja s'organitzava a Johannesburg una "Exposició Internacional Sud-africana d'Educació, Formació, Materials Educatius i del Mercat del Llibre".

## Referències

* 1 2 Prince Claus Fund, profile
* ↑ The Daily Star (29 January 2008) Censorship trims fare at Cairo International Book Fair. Arxivat 2012-10-07 a Wayback Machine.
* ↑ IGLHRC (8 January 1995) Zimbabwe: Gay and Lesbian Group Barred from Book Fair; President Threatens Gay Group
* ↑ Kubatana (4 February 2005) Cape Town Book Fair to eclipse Zimbabwe Arxivat 2014-01-12 a Wayback Machine.
* ↑ Monster Sand Critics, Robert Mugabe biography. Arxivat 2014-01-12 a Wayback Machine.
# Fira Internacional del Llibre del Caire

La Fira Internacional del Llibre del Caire (CIBF) és una gran fira de llibres que es fa cada any a finals de gener al Caire (Egipte), a les instal·lacions de la Fira Internacional del Caire que es troba a Madinat Nasr, prop de la Universitat Al-Azhar. L'Organització General de Llibres d'Egipte és qui l'organitza.

## Escala

La Fira Internacional del Llibre del Caire és una de les fires del llibre més grans del món, aplegant centenars de venedors d'arreu i al voltant de 2 milions de visitants cada any, sent la primera d'Egipte per davant de la Fira Internacional del Llibre d'Alexandria i la més gran i antiga del món àrab. L'any 2006 va ser la segona més gran del món, només per darrere de la Fira del Llibre de Frankfurt.
La fira també és notable, ja que els editors ubicats al Caire generen al voltant del 60 percent dels llibres impresos en àrab al món, i l'Organització General Egípcia del Llibre (de caràcter estal) -que és qui organitza la fira- és el més gran editor del món àrab. La fira presenta parades i conferenciants d'editorials privades i agències governamentals d'arreu del món, així com venedors de llibres, videos, i altres suports. Durant les més de tres setmanes que dura la fira hi ha conferències, lectures i altres esdeveniments públics, i es presenta material en àrab, anglès i altres llengües. La fira es dirigeix expressament a la població egípcia en general, amb accés als mitjans com a element principal, esdeveniments a l'exterior i fins i tot focs d'artifici.
La fira va ser creada per L'Organització General de Llibres d'Egipte -un grup governamental d'editors i venedors- l'any 1969 coincidint amb les celebracions del milè aniversari de la fundació de la ciutat del Caire.

## Referències

* ↑ «Censorship trims fare at Cairo International Book Fair». France Presse, 29-01-2008. Arxivat de l'original el 2007-01-05. [Consulta: 29 març 2010]. (anglès)
* ↑ Huda al-Kibsi. «Crowds flocking to Sana’a International Book Fair». Yemen Observer, 30-10-2007. Arxivat de l'original el 2012-02-13. [Consulta: 29 març 2010]. (anglès)
* 1 2 3 Maya Jaggi. «They let the dogs yap'». The Guardian, 09-02-2008. (anglès)
* 1 2 Seif Kamel. «38a edició de la Fira Internacional del Llibre del Caire». Tour Egypt, 24-01-2006. (anglès)
* ↑ Speakers at the 41st Cairo International Book Fair. British Council (2009)
* ↑ High interest, no readers Arxivat 2012-10-21 a Wayback Machine.. Zvi Bar'el, Haaretz. Febrer de 2008.
* ↑ Johannes Ebert: A mandate to dialogue Arxivat 2012-04-18 a Wayback Machine.. Sherif Abdel-Samad, Al-Ahram Weekly. 8-14 març de 2007.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial