OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quadrangle Shakespeare

El quadrangle Shakespeare és un dels 15 quadrangles definits del reticulat cartogràfic adoptat de la Unió Astronòmica Internacional per Mercuri. Comprén el tros de la superfície de Mercuri entre els 70° - 20° latitud N i els 90° - 180° longitud O i és identificat amb el codi H-3.
El cràter Shakespeare és l'estructura geològica present al seu interior triada com epònim per al mateix quadrangle. Aquesta denominació ha estat adoptada el 1976 després que la missió Mariner 10 disposara de les primeres imatges de la superfície de Mercuri. Abans s'anomenava quadrangle Caduceata, nom de la característica d'albedo que havia estat històricament identificada en aquesta part de la superfície.
Va ser un dels dos únics quadrangles per als quals, durant els tres sobrevols planetaris de Mercuri, es van poder obtenir imatges de tota la seva superfície. Després de la missió MESSENGER es va poder millorar el detall de la cartografia.
La regió és dominada per la Sobkou Planitia; els seus cràters principals són Brontë, Degas, Chŏng Ch'ŏl, Van Eyck, Strindberg i Botticelli. La regió és limitada a l'oest pels Caloris Montes.

## Referències

* ↑ NASA. «SP-423 Atlas of Mercury - Description». [Consulta: 8 juny 2021].
* ↑ NASA. «SP-423 Atlas of Mercury - The regions of Mercury as seen by Mariner 10.». [Consulta: 8 juny 2021].

## Bibliografia

* J.E. Guest; Ronald Greeley. «Geologic Map of the Shakespeare Quadrangle of Mercury» (en anglès). USGS. DOI: 10.3133/i1408. [Consulta: 8 juny 2021].
# Cantó de Rabastens

El cantó de Rabastens és un cantó francès del departament del Tarn, situat al districte d'Albi. Té sis municipis i el cap cantonal és Rabastens.

## Municipis

* Confolèuç
* Grasac
* Lopiac
* Mesens
* Rabastens
* Ròcamaura

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1988 | Fernand Fargues | PS |
| 1988-2001 | Hervé Le Rouge de Guerdavid | Divers droite |
| 2001-2008 | Albert Gras | |
| 2008- | Pierre Verdier | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.395 | 6.700 | 6.552 | 6.488 | 6.970 | 7.491 | 8.338 |
# Cantó de Randans

El cantó de Randans és un cantó francès del departament del Puèi Domat, situat al districte de Riam. Té 10 municipis i el cap és Randans.

## Municipis

* Bas-et-Lezat
* Beaumont-lès-Randan
* Mons
* Randans
* Saint-André-le-Coq
* Saint-Clément-de-Régnat
* Saint-Denis-Combarnazat
* Saint-Priest-Bramefant
* Saint-Sylvestre-Pragoulin
* Villeneuve-les-Cerfs

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1973 | M. Gailler | SFIO, després PS |
| 1973-1988 | Jean-Francisque Chaux | PS |
| 1988-2004 | Marcel Pironin | PS |
| 2004- | Éric Gold | PS, després Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 4.395 | 4.750 | 4.839 | 5.172 | 5.347 | 5.341 | 6.426 |
# Publicitat semàntica

La publicitat semàntica aplica tecnologies semàntiques a les solucions de publicitat en línia. La funció de les tecnologies de publicitat semàntica és analitzar semànticament totes les pàgines web per entendre i classificar-ne correctament el significat i assegurar conseqüentment que la pàgina web conté la publicitat més adequada. La publicitat semàntica augmenta la probabilitat que un usuari faci clic perquè només es mostra publicitat relacionada amb el que està veient i, per tant, relacionada amb els seus interessos.
La publicitat a Internet té el potencial de ser de difusió molt selectiva, és a dir, específicament ajustada als interessos de cada individu. Ara bé, les tècniques més esteses per identificar aquests interessos (la publicitat contextual i el màrqueting de comportament) poden donar problemes.
Les anàlisis semàntiques d'una pàgina web ajuden a entendre'n el significat general des del punt de vista semàntic. Per comparació, la tecnologia de la publicitat contextual es basa en un escàner de les paraules clau que es troben en el text d'un lloc web o d'una cerca a Internet. Una funció automatitzada carrega anuncis a la pàgina web basant-se en aquest text. El problema és que les paraules clau poden tenir diferents significats. Per exemple, una pàgina web que contingui la paraula jaguar pot generar anuncis sobre zoos o sobre cotxes. La diferent naturalesa d'aquests resultats contextuals pot significar que el pressupost en publicitat no es gasti de manera intel·ligent.
El màrqueting de comportament fa servir la informació recollida a partir de les conductes de navegació de l'usuari, és a dir, a partir de les pàgines que ha visitat o les cerques que ha fet, per seleccionar quins anuncis mostrar a cadascú. Ara bé, moltes plataformes identifiquen els visitants assignant-los una galeta HTTP única que monitora les pàgines web que visiten. Les galetes són objecte de controvèrsia degut als problemes de privacitat. De fet, els governs dels Estats Units i d'Europa han emprès algunes accions per restringir-ne l'ús.

## Referències

* ↑ «Google’s Behavioral Targeting Flaws Put Advertisers at Risk» (en anglès). search engine journal, 26-10-2007. [Consulta: 25 desembre 2014].
* ↑ http://techcrunch.com/2013/05/23/imonomy-seed/
* ↑ http://www.itbusinessedge.com/blogs/ssg/?p=366 Arxivat 2008-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ http://europa.eu/scadplus/leg/en/lvb/l24120.htm

## Enllaços externs

* W3C Semantic Web Activity
* The Semantic Web: An Introduction
* IAB Seminar on Semantic and Behavioral Targeting Arxivat 2012-04-14 a Wayback Machine.
* Smart content conference - applied semantics Arxivat 2014-11-17 a Wayback Machine.
* 4 Reasons Why In-Image Advertising Converts Better Than Traditional Banner Ads
# Capelleta de Sant Llorenç (Girona)

La Capelleta de Sant Llorenç és un capella petita en una façana del municipi de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una capelleta dedicada a sant Llorenç. És un relleu de forma rectangular, pintat i dins d'una fornícula d'arc de punt rodó i brancals rectes amb motllures. Mènsula escantonada i de motllures. Fet en pedra de Girona. Està arranjada per la gent del barri. Dona nom al carrer del Call (de Sant Llorenç).

## Referències

* ↑ «Capelleta de Sant Llorenç». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Canon TS-E 135mm f/4L macro

El Canon TS-E 135mm f/4L és un teleobjectiu fix, macro i descentrable de la sèrie L amb muntura Canon EF.
Aquest, va ser anunciat per Canon el 29 d'agost de 2017, amb un preu de venta suggerit de 2.099€.
Actualment, és l'òptica de la sèrie Canon TS-E amb la major distància focal.
Aquest objectiu s'utilitza sobretot per macrofotografia.
El 2019, aquest objectiu juntament amb el Canon TS-E 50mm f/2.8L macro i el TS-E 90mm f/2.8L macro, van guanyar el premi de International Design Awards com a millor disseny d'objectius intercanviables.

## Característiques

Les seves característiques més destacades són:
* Distància focal: 135mm
* Obertura: f/4 - 45
* Enfocament manual
* Distància mínima d'enfocament: 49cm
* Macro 1:2
* Inclinació de fins a +/- 10° i desplaçament de fins a +/- 12mm
* Rosca de 82mm
* A partir de f/5.6 i un desplaçament de 12mm la lent no presenta vinyetatge.

## Construcció

* El canó i la muntura són metàl·lics, d'un aliatge de magnesi.
* El diafragma consta de 9 fulles, i les 11 lents de l'objectiu estan distribuïdes en 7 grups.
* Consta d'un element asfèric, dos lents d'ultra baixa dispersió i un revestiment súper spectra (ajuda a reduir els efectes fantasma).

## Accessoris compatibles

* Tapa E-82 II
* Parasol ET-88
* Filtres de 82mm
* Tapa posterior E
* Funda LP1424

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Canon TS-E 135mm F4L Macro Specs» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Canon TS-E 135mm F4L Macro. Ficha Técnica» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «La Linea del Tiempo de los Objetivos Canon Montura EF» (en castellà). Todo fotografia.
* ↑ «TS-E 50mm f/2.8L MACRO / TS-E 90mm f/2.8L MACRO / TS-E 135mm f/4L MACRO» (en anglès). IF award.
* ↑ «Canon TS-E 135mm f/4L Tilt-Shift Macro Lens Review» (en anglès). The digital picture.
* ↑ «[https://www.canon.es/lenses/ts-e-135mm-f-4-l-macro-lens/specifications/ Canon TS-E 135mm f/4L MACRO Especificaciones]» (en castellà). Canon España.
# Cantons de la Corresa

Els Cantons de la Corresa (Llemosí) són 37 i s'agrupen en tres districtes:
# Cantons de l'Eure

Els Cantons de l'Eure (Normandia) són 43 i s'agrupen en tres districtes:
# Rabiu Afolabi

Rabiu Afolabi (nascut el 18 d'abril de 1980 en Osogbo, Nigèria) és un futbolista nigerià.
Destacà a Bèlgica com a jugador de l'Standard, i amb la selecció de Nigèria.

## Referències

* ↑ Rabiu Afolabi a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cantó de Santa Enimia

El cantó de Santa Enimia (en francès: Canton de Sainte-Enimie) és un dels cantons del departament del Losera, al districte de Florac. El cap és Santa Enimia. Agrupa 5 municipis:

## Composició

* Quesac
* La Malena
* Sench Èli
* Montbrun
* Santa Enimia
# Cantó de Molliens-Dreuil

El cantó de Molliens-Dreuil és un cantó francès del departament del Somme, situat al districte d'Amiens. Té 27 municipis i el cap és Molliens-Dreuil.

## Municipis

* Airaines
* Avelesges
* Bettencourt-Rivière
* Bougainville
* Bovelles
* Briquemesnil-Floxicourt
* Camps-en-Amiénois
* Clairy-Saulchoix
* Creuse
* Fluy
* Fresnoy-au-Val
* Guignemicourt
* Laleu
* Métigny
* Molliens-Dreuil
* Montagne-Fayel
* Oissy
* Pissy
* Quesnoy-sur-Airaines
* Quevauvillers
* Revelles
* Riencourt
* Saint-Aubin-Montenoy
* Saisseval
* Seux
* Tailly
* Warlus

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | M. Cavillon | Divers gauche |
| 1955-1961 | Léon Catuhe | radical |
| 1961-1985 | Gabrielle Scellier | Divers droite, després CD, després UDF-CDS |
| 1985-1986 | Jacques Dufetelle | |
| 1986-2004 | Jean Dhalluin | RPR, després UMP |
| 2004- | Jean-Jaques Stoter | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 7.485 | 8.103 | 8.270 | 9.200 | 9.715 | 9.595 | 9.979 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Publi Licini Lucul

Publi Licini Lucul (llatí: Publius Licinius Lucullus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Licínia, i de la família dels Licini Lucul, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 110 aC. Va planificar amb un dels seus col·legues, Luci Anni, la reelecció dels dos, però altres tribuns s'hi van oposar. Aquestes dissensions van impedir l'elecció regular de les magistratures als comicis, i no es van poder elegir fins a l'any següent.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 839.
# Campionat d'Espanya de motocròs 1988

La temporada de 1988 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 30a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Josep Alonso | Yamaha | ? |
| 2 | José María González | ? | ? |
| 3 | Bernard Rendueles | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Luis López | Honda | ? |
| 2 | Pablo Colomina | Yamaha | ? |
| 3 | Jordi Elías | Yamaha | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Júnior 250cc | Bernard Rendueles | Yamaha |
| Juvenil-B (Sub-16) 80cc | Daniel Rodríguez | Yamaha |
| Juvenil-A (Sub-13) 80cc | Agapito García | Kawasaki |

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Campionat d'Espanya de motocròs 1985

La temporada de 1985 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 27a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Juan José Barragán | Yamaha | ? |
| 2 | Luis López | KTM | ? |
| 3 | Toni Elías | Yamaha | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Pablo Colomina | KTM | ? |
| 2 | Toni Elías | Yamaha | ? |
| 3 | Juan José Barragán | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Categories inferiors

Font:
| Campionat | Guanyador | Motocicleta |
| Sènior 250cc | Òscar Vallès | Yamaha / KTM |
| Júnior 125cc (Sub-21) | Josep Alonso | KTM |
| Juvenil (Sub-16) 80cc | Josep Alonso | Derbi |
* ↑ El 1985, l'antic Trofeu Sènior de 250cc es va anomenar Campeonato de España de Motocross Senior 250cc i hi competiren pilots amb categoria Sènior de primer any juntament amb els de categoria Júnior

## Referències

* ↑ «RFME Campeonatos de España de Motocross / Supercross / Freestyle» (PDF) (en castellà). rfme.com. RFME, 10-11-2022. [Consulta: 12 desembre 2022].
* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Carrer de Vic (Sant Llorenç Savall)

El Carrer de Vic és un carrer del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La situació del poble de Sant Llorenç Savall, que s'estengué sobre un turó vora el riu Ripoll, ha propiciat en gran manera, el tipisme dels seus carrers. Són cases construïdes sobre la mateixa roca, fent aquesta de fonament. Es conserven encara les antigues llindes de pedra de les obertures de les cases. Els trets del carrer de Vic es presenten també en d'altres del poble (carrer Barcelona, Calvari, etc.): l'estretor de les voreres, així com la del mateix carrer, els llindars de pedra, les petites cases d'estil rural.

## Referències

* ↑ «Carrer de Vic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Carrer de Vista Alegre (Vallromanes)

El Carrer de Vista Alegre és l'únic carrer del nucli de Vallromanes (Vallès Oriental) que conserva l'estructura de carrer de poble, ja que els altres són camins que comuniquen diferents àrees del terme i en els quals es van distribuint cases de forma aïllada. El carrer té dues sortides a la riera de Vallromanes. Com és característic de les poblacions, i a diferència de les masies isolades, el carener de les cases és paral·lel a la façana. Les cases són de dos pisos, sense massa interès tipològic. Construïdes en carreu de pedra poc treballat i fang, i posteriorment arrebossades. Moltes d'elles conserven l'extraordinari gruix dels murs.

## Notes

* ↑ Text importat de: «Cases al carrer de Vistalegre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 27 gener 2016] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Carrer de l'Abadia (Reus)

El carrer de l'Abadia és un carrer de la ciutat de Reus que va des del carrer de les Barreres fins a la plaça de sant Pere, on hi ha l'església prioral. En aquest carrer hi ha l'Abadia, que li dona nom. Es va obrir en uns terrenys de Gaspar Casas, i va portar aquest nom, i més tard de n'Anglès. També se'l coneix com a carrer del Prior. De la plaça de sant Miquel hi arriba el carreró de l'Abadia, estret i desnivellat, un carreró on no hi ha entrades a les cases. Hi donen els darreres de les cases del carrer de la Font.
Segons Gras i Elias és un dels carrers més antics de la ciutat. L'any 1734, l'alcalde Pere Puig va fer enderrocar la casa del Corbella que no estava alineada amb el carrer i obstruïa la visió des de mig carrer de l'església de sant Pere.
A més de l'Abadia en aquest carrer hi trobem la casa dels Espuny, un edifici setcentista bastant ben conservat. També hi ha dos conjunts d'habitatges socials. A tocar del carrer de les Barreres hi trobem la plaça del Teatre, la part del darrere (o del davant) del teatre Bartrina que té l'entrada històrica pel Centre de Lectura. La urbanització d'aquesta plaça ha comportat obrir un nou espai a la ciutat, a més de remodelar el teatre, on s'ha ampliat la caixa escènica, amb una alçada que duplica les de les altres cases.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 37. ISBN 8486387655.
* ↑ Gras i Elies, Francesc. Las calles de Reus. Reus: Imprenta y Litografia de Eduardo Navás, 1902, p. 5.
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 10. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 61. ISBN 9788409559398.
# Párnica

Párnica és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1382, i amb el nom en llatí de Villa Paranice el 1420. Entre el 1769 i 1772 s'hi construí un molí de paper al poble. El 1778 hi vivien 878 persones, i el 1828 la població baixà fins als 685 habitants, amb unes 196 cases. El 1930, però, la població arribà als 1.104 habitants i més de 219 cases. El 1910, segons el cens, la població era de 1.091 persones (majoritàriament eslovacs). Fins al Tractat del Trianon la vila pertanyia al Regne d'Hongria, dins del comtat d'Árva, després passà sota administració de Txecoslovàquia, i finalment el 1993 a l'actual Eslovàquia.
# Páramos-Valles

Páramos-Valles és una comarca de la província de Palència, situada a la zona nord de la demarcació i al sud de la Montaña Palentina. Se subdivideix en dues zones Vega-Valdavia i Boedo-Ojeda.

## Municipis

* Alar del Rey
* Ayuela
* Báscones de Ojeda
* Buenavista de Valdavia
* Bustillo de la Vega
* Bustillo del Páramo de Carrión
* Calahorra de Boedo
* Collazos de Boedo
* Congosto de Valdavia
* Dehesa de Romanos
* Fresno del Río
* Herrera de Pisuerga
* La Puebla de Valdavia
* La Serna
* Lagartos
* La Vid de Ojeda
* Ledigos
* Loma de Ucieza
* Mantinos
* Micieces de Ojeda
* Olea de Boedo
* Olmos de Ojeda
* Páramo de Boedo
* Payo de Ojeda
* Pedrosa de la Vega
* Pino del Río
* Poza de la Vega
* Prádanos de Ojeda
* Quintanilla de Onsoña
* Renedo de la Vega
* Revilla de Collazos
* Saldaña
* San Cristóbal de Boedo
* Santa Cruz de Boedo
* Santervás de la Vega
* Santibáñez de Ecla
* Sotobañado y Priorato
* Tabanera de Valdavia
* Valderrábano
* Villabasta de Valdavia
* Villaeles de Valdavia
* Villalba de Guardo
* Villaluenga de la Vega
* Villameriel
* Villanuño de Valdavia
* Villaprovedo
* Villarrabé
* Villasila de Valdavia
* Villota del Páramo
# Páramos del Esgueva

Páramos del Esgueva és una comarca de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El riu Esgueva marca el territori d'aquesta comarca. Està formada pels municipis d'Amusquillo, Canillas de Esgueva, Castrillo-Tejeriego, Castronuevo de Esgueva, Castroverde de Cerrato, Encinas de Esgueva, Esguevillas de Esgueva, Fombellida, Olivares de Duero, Peñafiel, Olmos de Esgueva, Piña de Esgueva, Renedo de Esgueva, Torre de Esgueva, Tudela de Duero, Villabáñez, Villaco, Villafuerte, Villanueva de los Infantes, Villarmentero de Esgueva, Villavaquerín.

## Enllaços externs

* Comarca del Duero Esgueva
# Casa Palmés

La Casa Palmés és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de principis del segle XX situat en un xamfrà que li fa agafar aquesta forma tan singular que sembla que la construcció es desdobla simètricament per reproduir-se en un i altre cantó. Destaca la senzillesa decorativa de la façana exterior on tan sols un arc escarser a la primera filera de finestres i uns de mig punt més petits, a les finestres superiors, trenquen la monotonia del conjunt. A ressaltar també els petits fragments de baix relleu de pedra amb temes animals i vegetals que s'introdueixen a cada finestra a banda i banda. Destaca l'acabament superior en línia sinuosa ondulada que cobreix la teulada de dues vessants. L'obra va significar la reforma d'una antiga casa. Es va ampliar i unificar estilísticament la façana. Fou promoguda per Antoni Baliu Vives.

## Referències

* 1 2 «Casa Palmés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Casa Pamias

La Casa Pamias, també coneguda com Villa Sara, és un xalet del municipi de Ribes de Freser (Ripollès) situat a la carretera de Barcelona. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Xalet de planta baixa i pis coronat a la seva part nord per una torre on s'hi desenvolupa l'escala d'accés als diferents pisos. És una de les obres més representatives del modernisme dintre del nucli urbà de Ribes. Es conserven en ell molts dels elements originaris així com una magnífica teulada de ceràmica vidriada.

## Referències

* ↑ Casa Pamias (Villa Sara)
* ↑ «Xalet a la carretera de Barcelona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Casa Pallàs

La Casa Pallàs és una casa de Betren al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa antiga de planta rectangular, amb coberta de fusta i teulada de pissarra; la "capièra" perpendicular a la façana, que està orientada a ponent. En alçada s'aprecien dues plantes i "l'humarau". També s'observen els "penaus" tan característics de la casa aranesa. En la façana de migdia que dona al carrer Major, destaquen dos finestrals renaixentistes que presenten marcs ornats amb motllures en relleu, guardapols a l'arc superior, i en les bases laterals tres motllures soguejades, en horitzontal. En aquesta mateixa banda, compareix adossat un "cùbert" de dues plantes, amb el portal d'accés a "l'auviatge" i una galeria elevada que presenta paret de fusta i coberta a dues aigües, de fusta, i recoberta de pissarra.

## Història

És tradició que en aquesta casa hi residí un comunitat de frares que tenia cura de Sant Esteve de Betren; fins i tot, hom la identifica amb un antic convent de templers. Altrament, resulta evident la seva primitiva relació amb el Pallars.

## Referències

* 1 2 «Casa Pallàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].