OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sis dies de Sydney

Els Sis dies de Sydney era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Sydney (Austràlia). La seva primera edició data del 1911 i es va disputar fins al 1974. Ken Ross, amb tres victòries, és el ciclista que més vegades l'ha guanyat.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1911 | Alfred Goullet Paddy Hehir | Alfred Grenda Gordon Walker | Frank Corry Reginald McNamara |
| 1912 | No disputats |
| 1913 | Frank Corry Reginald McNamara | Donald Kirkham Robert Spears | Fred Keefe Bert Scott |
| 1914-1919 | No disputats |
| 1920 | Charles Osterriter Willy Spencer | Frank Corry Alfred Grenda | Alec McBeath Ernest Priestley |
| 1921 | No disputats |
| 1922 | George Hammond Ken Ross | Harris Horder Ron Munroe | Ted Byron Dick Marshall |
| 1923 | No disputats |
| 1924 | Frank Corry Cecil Walker | Charly Jaeger W. Keller | Jack Fitzgerald Fred Wells |
| 1924 | George Dempsey Ken Ross | Jack Fitzgerald Dick Marshall | Eric Gibaud Hubert Opperman |
| 1926 | No disputats |
| 1927 | Jack Fitzgerald Ken Ross | Les Hammond Harold Moodie | Grant Pye H. Rogers |
| 1928-1937 | No disputats |
| 1938 | Joe Parmley Len Rogers | Gino Bambagiotti Ernie Greig | Hilton Bloomfield Harold Latta |
| 1939 | Joe Buckley Stan Parsons | Hilton Bloomfield Len Rogers | Ernie Greig Harold Latta |
| 1941 (1) | Robert Porter Len Rogers | Hilton Bloomfield Ray Brooking | Ernie Greig Arthur Windon |
| 1941 (2) | Ray Brooking Bill Guyatt | Charles Rampelberg Hugh Smith | Jim Coleman Randall Cook |
| 1942 | Bill Guyatt Jack Walsh | Randall Cook Len Rogers | Hilton Bloomfield Ray Dunbier |
| 1943 | No disputats |
| 1944 | Stan Parsons Harold Smith | John Kohlenberg Len Rogers | Jim Coleman F. Frickle |
| 1945-1953 | No disputats |
| 1954 | Morrie Martin Jim Nestor | Harold Jensen Keith Manny | Douglas Stanford Brian Hayden |
| 1955-1956 | No disputats |
| 1958 | Peter Brotherton Sidney Patterson | Giuseppe Chiesa Frederico Mason | Bruce Clarke Robert Leach |
| 1959 | Peter Panton Sidney Patterson | John Green John Young | Dudley Crowe Ray Crowe |
| 1960 | No disputats |
| 1961 | John Green John Young | Peter Panton Claus Stiefler | Ron Grenda Fred Roche |
| 1962 | Ernest Corney Alan McLennan Keith Reynolds | Orazio Damico Sidney Patterson Nino Solari | Alex Fulcher Kerry Hoole Bob Ryan |
| 1963-1973 | No disputats |
| 1974 | Frank Atkins Danny Clark | John Bylsma Hilton Clarke | Keith Oliver Robert Whetters |

## Referències

* 1 2 «6 jours de Sydney (Australie)». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Văcărescu (cràter)

Văcărescu és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 31,5 km de diàmetre. Porta el nom d'Elena Văcărescu (1866-1947), novel·lista i poetessa romanesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Văcărescu». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# A. G. Mohan

A. G. Mohan (1945, Tamil Nadu) és un professor de ioga indi, escriptor, i cofundador del centre Svastha Yoga & Ayurveda. Va ser un deixeble del iogui Tirumalai Krishnamacharya que va modernitzar la pràctica del ioga i els estudiants van popularitzar el ioga a Occident.
A.G. Mohan va ser cofundador amb T.K.V. Desikachar el centre Yoga Mandiram Krishnamacharya (KYM) a Chennai per transmetre les ensenyances del seu mestre. D'on va ser el secretari honorari des de l'inici, el 1976, fins al 1989. Mohan també va organitzar les celebracions del centenari del naixement Sri Krishnamacharya. Conjuntament amb Indra Mohan, la seva esposa, van fundador el centre Svastha Yoga & Ayurveda.
Ha escrit diversos llibres com ara el Krishnamacharya: His Life and Teachings (ISBN 978-1-59030-800-4) conjuntament amb Ganesh Mohan; en col·laboració amb Indra Mohan Yoga Therapy: A Guide to the Therapeutic Use of Yoga and Ayurveda for Health and Fitness (ISBN 978-1-59030-131-9); o bé Yoga for Body, Breath, and Mind: A Guide to Personal Reintegration (ISBN 978-1-57062-977-8).

## Referències

* ↑ 1963-, Maehle, Gregor,. Ashtanga yoga--the intermediate series : mythology, anatomy, and practice. Novato, Calif.: New World Library, 2009. ISBN 9781577316695.
* ↑ Desk, Internet «Yoga exponent A.G. Mohan to attend Dubai celebrations» (en Indian English). The Hindu, 12-06-2015. ISSN: 0971-751X.
* ↑ 1976-, Singleton, Mark,. Yoga body : the origins of modern posture practice. ISBN 9780195395341.
* ↑ «Why India's Yoga is so popular across the globe - Baba Ramdev». [Consulta: 8 gener 2019].
* 1 2 Anderson, Diane. «The YJ Interview: Partners in Peace» (en anglès). [Consulta: 8 gener 2019].
# Hare and Hound

El Hare and Hound ("Llebre i gos" en anglès), abreujat H&H, és una modalitat de motociclisme de fora d'asfalt on els participants recorren un traçat marcat a camp obert, en terreny accidentat.
Als EUA, les competicions de Hare and Hound es componen normalment de dues curses independents, cadascuna amb una mitjana de longitud d'uns 65 quilòmetres (40 milles). El descans entre cada cursa (o volta al circuit) es fa servir per al re-càrrega de combustible i el manteniment de les motocicletes. El primer pilot a creuar la línia d'arribada després de la segona cursa és considerat el guanyador de l'esdeveniment. Les curses de Hare and Hounds s'organitzen normalment a les regions desèrtiques de Califòrnia, Nevada i Idaho. El Hare and Hound es diferencia del Hare Scramble pel fet que no s'hi repeteix el mateix recorregut dues vegades. L'entrenament previ seguint el recorregut no és permès, i moltes seccions són completament noves, de manera que el primer pilot disposa només d'una sèrie de pals amb fletxes indicadores del camí. Aquest pilot és, doncs, la "llebre" i tots els altres són el "gos" que l'encalcen, tot seguint un camí acabat de crear. La cursa es corre d'una tirada ("start-to-finish" en anglès), de manera que l'aturada a boxes a mig recorregut es fa tan ràpidament com es pugui per tal de minimitzar la pèrdua de temps.
Al Regne Unit, en canvi, el Hare and Hound és una modalitat comparable a una llarga cursa de motocròs, la durada de la qual pot anar des d'una fins a 12 hores en casos extrems. Es diferencia del motocròs, però, en la manca dels salts artificials característics del motocròs actual. La longitud més habitual de les pistes de Hare and Hounds és de prop de 10 quilòmetres (6 milles), tot i que n'hi ha de més o menys llargues en funció de l'emplaçament del circuit i de la competició que s'hi celebri.

## Vegeu també

* Hare scramble
* Cursa de desert

## Enllaços externs

* Web dedicat a les competicions de Hare and Hound (anglès)
* Vídeo d'una cursa de Hare and Hound disputada a Califòrnia el 2011 (anglès)
# Dulovce

Dulovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 1.648 habitants.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 22 gener 2021. [Consulta: 25 gener 2022].
# Sis dies de Saint Louis

Els Sis dies de Saint Louis era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Saint Louis (Estats Units d'Amèrica). La seva primera edició data del 1913 i va durar fins al 1937.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1913 | Willy Coburn Floyd Krebs | George Cameron Bill Loftes | Walter De Mara Ray Dieffenbacher |
| 1914-32 | No disputats |
| 1933 | William Peden Henri Lepage | Tony Shaller Charles Winter | Otto Petri Freddy Zach |
| 1934 | No disputats |
| 1935 | Hans Carpus Charles Winter | Tony Shaller Bob Walthour | Harold Nauwens Jack Sheehan |
| 1936 | No disputats |
| 1937 | Gustav Kilian Heinz Vopel | Henry O'Brien Jack Sheehan | Fred Ottevaire Charles Winter |

## Referències

* ↑ «6 jours de Saint-Louis (Etats-Unis)». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Walter Ferreira

Walter Ferreira (Montevideo, 18 de maig de 1951 -Ibídem, 3 de gener de 2016) va ser un conegut kinesiòleg uruguaià de diferents equips de futbol del seu país.

## Trajectòria esportiva
### Naixement i infància

Va néixer el 18 de maig de 1951 en Montevideo, concretament en el barri del Cerro. Va debutar en 1965 en Rampla Juniors. En 1980 va arribar a Nacional, club al que va estar vinculat durant més de quatre dècades. A partir de 1999, va compartir el seu temps amb la selecció uruguaiana. Va ser un reconegut professional que cridaven el "Manosanta", ja que va ser qui va recuperar a Luis Suárez perquè pogués jugar en el Mundial 2014. Moltes figures de l'esport uruguaià i internacionals com Diego Armando Maradona han estat alguns dels quals el manosanta ha tractat en la seva carrera i sempre molt afalagat pels futbolistes d'altres països.

## Vida personal

El diumenge 3 de gener va morir als 64 anys, després de lluitar contra un càncer. Estava internat a la UCI de l'Associació Espanyola de Socors Mutus.

## Referències

* ↑ Dol en el futbol uruguaià per la mort de Walter Ferreira

## Enllaços externs

* http://www.ovaciondigital.com.uy/futbol/fallecio-walter-ferreira.html
* http://subrayado.com.uy/site/noticia/51928/el-kinesiologo-walter-ferreira-esta-en-coma-en-el-cti
* http://www.abc.es/deportes/futbol/abci-luto-futbol-uruguayo-muerte-walter-ferreira-201601032121_noticia.html
# John Wamalwa Baraza

John Wamalwa Baraza (Naivasha, 3 de juny de 1974) és un exfutbolista kenyià de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Kenya, amb la qual disputà 44 partits i marcà 21 gols. Pel que fa a clubs, destacà a Oserian Fastac FC i Sofapaka FC.

## Referències

* ↑ Perfil a transfermarkt
* ↑ John Wamalwa Baraza a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cheilodipterus alleni

Cheilodipterus alleni és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10,4 cm de llargària màxima.
* En vida presenta una coloració pàl·lida amb 8 ratlles marrons daurades.
* Aletes: la segona dorsal, l'anal, les pectorals i les ventrals tenen un tint vermellós.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Papua Nova Guinea, l'illa de Flores (Indonèsia) i Borneo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gon, O., 1993. Revision of the cardinalfish genus Cheilodipterus (Perciformes: Apogonidae), with description of five new species. Indo-Pacific Fishes Núm. 22: 1-59, Pls. 1-5.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gon, O., 1993. Revision of the cardinalfish genus Cheilodipterus (Perciformes: Apogonidae), with description of five new species. Indo-Pacific Fishes (22):59 p.
* ↑ Allen, G.R. i P.L. Munday, 1994. Kimbe Bay rapid ecological assessment: the coral reefs of Kimbe Bay (West New Britain, Papua New Guinea), Volum 3: Fish diversity of Kimbe Bay. The Nature Conservancy, South Pacific program Office, Auckland, Nova Zelanda. 107 p.
* ↑ Allen, G.R., 1998. Reef fishes of Milne Bay Province, Papua New Guinea. A: T. Werner i G. Allen (eds). A rapid biodiversity assessment of the coral reefs of Milne Bay Province, Papua New Guinea. RAP Working Papers 11, Conservation International, Washington DC.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Werner, T.B. i G.R. Allen, 2000. A rapid marine biodiversity assessment of the Calamianes Islands, Palawan province, Philippines. RAP Bulletin of Biological Assessment 17. Washington DC, Estats Units:Conservation International.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Pou de gel de s'Arrupit

El Pou de gel de s'Arrupit és un pou de gel del municipi de Tossa de Mar (Selva). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de les restes d'un antic pou de gel de planta circular i sense coberta. Està situat prop de la ribera per a canalitzar fàcilment l'aigua i recollir el gel i en un vessant del puig,, per aprofitar el desnivell per en la construcció. Les seves dimensions són, aproximadament, 6 metres d'alçada i 4 d'amplada. Les parets de pedra són de mig metre d'amplada. Es conserven els forats d'un antic empostissat de fusta en tres nivells diferents al sector on s'arriba a la màxima altura. L'entorn està totalment emboscat i han nascut diversos arbres dins del pou.

## Història

És un antic pou de gel datat del segle xviii. Actualment està perdut i degradant-se contínuament. Fins i tot, a l'hora d'arranjar el camí que hi passa a la vora, se n'ha destruït una part i s'ha mig ensorrat l'interior. Si no s'hi fa cap intervenció de consolidació i neteja, només cal esperar que la filtració d'aigües acabi enrunant-lo totalment.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Pou de gel de s'Arrupit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Guillaume Rouillé

Guillaume Rouillé (en llatí, Gulielmus Rovillium; Tours, c.1518 – Lió, 1589) fou un llibreter i impressor humanista del Lió del segle XVI. Va inventar el format de llibre de butxaca anomenat sextodecimo, la meitat de la grandària del format octavo, i va publicar nombroses obres d'història i poesia, així com de medicina, a més dels reculls i manuals.
Tot i ser francès, va ser alumne de la casa d'impressió veneciana de Gabriele Giolito de Ferrari, i va mantenir les seves connexions amb Venècia com a font dels textos després de la seva arribada a Lió vora el 1543.
Entre les seves obres, destaca la traducció francesa de Barthélemy Aneau del pioner llibre d'emblemes d'Andrea Alciato, que va representar part d'una important aposta editorial a Lió per l'equip de Guillaume Rouillé i el seu impressor Macé Bonhomme, que es va ampliar les traduccions a l'italià i al castellà. Rouillé també publicà llibres d'imprese per a Paolo Giovio i Gabriele Simeoni. Una altra obra iconogràfica va ser la compilació de tota classe retrats de l'Antiguitat, Promptuarii Iconum Insigniorum (primera i segona part, 1553, etc.), on cada retrat amb forma de medalla anava seguit per una breu biografia. Més tard va ser un dels quatre impressores que va editar l'Homenatge dels impressores lionesos a Miguel de Villanueva, una edició de materia medica, com a tribut al seu amic assassinat Miquel Servet. Rouillé va seguir publicant edicions francesos, com Promptuaire des Medalles des plus renommées personnes... (1581), etc. El seu Sententiae omnes undiquaque selectissimae (1555) va recollir les màximes morals de les obres d'Aristòtil.
A les seves portades, la seva marca es mostra de forma destacada: una àguila que apareix a sobre d'un globus en un pedestal, flanquejada per serps amb cues nuades. Els seus hereus van continuar la premsa al segle xvii.

## Referències

* ↑ The printer's preface to his famous Promptuaire des médalles des plus renommées personnes is headed "Guillaume Roville au lecteur".
* ↑ A useful biography is Natalie Z. Davis, "Publisher Guillaume Rouillé: Businessman and Humanist", R.J. Schoeck, ed.
* ↑ Davis 1966.
* ↑ Alison Adams, "Andrea Alciato's Emblemes, Lyons, Macé Bonhomme for Guillaume Rouille, 1549"; Alison Adams, et al.
* ↑ Davis 1999:6; the volume is Le sentenziose imprese di Monsignor Paulo Giovio e del Signor Gabriel Simeoni ridotte in rima per il detto Simeoni, 1561.
* ↑ "Sample page illustrated" Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
* ↑ Michael "Servetus".
* ↑ 2011 Gonzalez Echeverria, “The love for truth.
# Duluth (Minnesota)

Duluth és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2009 tenia 84.419 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Duluth tenia 86.918 habitants, 35.500 habitatges, i 19.915 famílies. La densitat de població era de 493,3 habitants per km².
Dels 35.500 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,4% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 43,9% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 16,2% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 33.766 $ i la renda mitjana per família de 46.394 $. Els homes tenien una renda mitjana de 35.182 $ mentre que les dones 24.965 $. La renda per capita de la població era de 18.969 $. Entorn del 8,6% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personatges il·lustres

* Bob Dylan, cantautor i Premi Nobel de Literatura el 2016.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Duluth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Duluth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Jordi Vilaró i Sarradell

Jordi Vilaró i Sarradell (Badalona, 11 d'abril de 1965) és intèrpret de tible de la cobla La Principal del Llobregat, compositor de sardanes, director de la cobla Iluro i professor de tible de l'ESMUC. És el director de la cobla de l'ESMUC. Fou director de la Banda de Música d'Igualada.
Va començar a tocar el tible l'any 1979 quan s'iniciava la cobla juvenil Marinada de Badalona. Després, l'any 1986 va passar a la Principal de Barcelona, i després, el 1991, a la cobla La Principal del Llobregat.
Ha escrit una dotzena de sardanes i estudia direcció amb Salvador Brotons. Com a curiositat, va tocar el tible en Un pont de mar blava de Lluís Llach.

## Referències

* ↑ «ESMUC - Professorat adscrit al Departament de Música Tradicional». Arxivat de l'original el 2011-08-29. [Consulta: 15 juliol 2011].
* ↑ Concerts de l'Acadèmia, balanç de curs
* ↑ «Setanta-cinc anys de banda de música a Igualada». Revista d'Igualada, 01-09-2016.
* ↑ http://www.lallobregat.cat/index.php?x=COMPONENTS Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
* ↑ Llista de sardanes a Sardanista.cat
* ↑ La cobla de l'Esmuc ofereix un concert a l'Auditori de Barcelona
# Abakumovka

Abakumovka (en rus: Абакумовка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 6 habitants. Pertany al districte d'Ilanski.

## Referències

* ↑ «Территории Красноярского края». Arxivat de l'original el 2013-05-04. [Consulta: 25 abril 2013].
# Cheilodipterus arabicus

Cheilodipterus arabicus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 18 cm de llargària màxima (normalment, en fa 8).
* En vida és de color marró clar amb 13-16 ratlles de color marró fosc.
* Té una petita taca fosca envoltada per una àrea groga al peduncle caudal.
* La primera aleta dorsal varia entre fosca i marró fosc. Les altres aletes varien des de pàl·lides (joves) fins a fosques (adults), però mai tan fosques com la primera aleta dorsal.
* El musell és una mica més fosc que el cos.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (30°N-30°S) que viu entre 3 i 25 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: el mar Roig, Tanzània, Moçambic, les Seychelles i l'Índia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Cheilodipterus arabicus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Schroeder, R.E., 1980. Philippine shore fishes of the western Sulu Sea. Bureau of Fisheries and Aquatic Resources i NMPC Books, Manila. 266 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Khalaf, M.A., 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.
* ↑ Garpe, K.C. i M.C. Öhman, 2003. Coral and fish distribution patterns in Mafia Island Marine Park, Tanzania: fish-habitat interactions. Hydrobiologia 498: 191-211.
* ↑ Smith, J.L.B., 1969. Fishes of Inhaca. p. 131-136. A: W. Macnae i M. Kalk (eds.) A natural history of Inhaca Island, Moçambique. Witwatersrand University Press, Johannesburg.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Pou de gel de la Font Major

El Pou de gel de la Font Major és una obra de l'Albiol (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura cilíndrica. Diàmetre estimat: 8 metres. Profunditat estimada uns 6-7 metres. No té coberta. Uns arcs aguataven la cúpula. Actualment l'interior és ple d'alzines, boixos, heures i matolls. Queda sencera l'entrada, a la part alta de la construcció tal com ara es conserva, amb un gruix de paret d'uns 2,5 metres i una alçada de galeria d'uns 2,5 metres.

## Història

El 1620 es va fer l'arrendament de la neu. El 1708 s'hi van fer adobs. El 1732 sembla que ja se'l va abandonar, probablement perquè l'indret és poc nivós i el fred ni hi és intens, generalment.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Pou de gel de la Font Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Dulíquion

Dulíquion (grec antic: Δουλίχιον) era una illa o de la ciutat d'una illa esmentada diverses vegades a la Ilíada i l'Odissea. No se sap a quina illa fa referència, però en qualsevol cas era situada a la costa de la mar Jònica, enfront d'Acarnània.
Homer, al Catàleg de les naus, diu que Meges, fill de Fileu, rei de l'Èlida, va conduir quaranta naus a la guerra de Troia venint de Dulíquion i el que anomena les sagrades Illes Equínades, situades davant de la costa de l'Èlida. Fileu era fill d'Augies, rei dels epeus d'Elis, que va emigrar a Dulíquion perquè havia incorregut en la ira del seu pare. A l'Odissea, Dulíquion apareix amb freqüència, relacionada amb Same (probablement Cefal·lènia, o bé la ciutat de Same), Zacint i Ítaca. Era una de les illes sobre les quals Odisseu tenia jurisdicció, i era celebrada per la seva fertilitat.
La identificació de Dulíquion va donar lloc a moltes disputes entre els antics. Hel·lànic diu que era l'antic nom de Cefal·lènia, mentre que Andró d'Halicarnàs diu que era una de les ciutats d'aquesta illa, que Ferecides identifica amb la ciutat de Pale, una opinió que Pausànias comparteix. Estrabó, en canvi, sosté que Dulíquion era una de les Illes Equínades, i la identifica amb Dòlica (grec antic: ἡ Δολίχα, actualment Μάκρη, Makri), situada davant d'Eníades, a la desembocadura del riu Aqueloos. Pel que fa als acadèmics moderns, Leake també pensava que es tractava d'una de les Equínades, i pensà en Petalàs, mentre que Dörpfeld considerà, com Hel·lànic, que es tracta del nom antic de Cefal·lènia.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 625-626.
* ↑ Smith, William (ed.). «Echinades». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 gener 2021].