OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kepler-549b

Kepler-549b és un planeta extrasolar que forma part d'un sistema planetari format per almenys dos planetes. Orbita l'estel denominat Kepler-549. Va ser descobert l'any 2016 per la sonda Kepler per mitjà de trànsit astronòmic.

## Referències

* 1 2 Jason F. Rowe «False positive probabilities for all Kepler objects of interest: 1284 newly validated planets and 428 likely false positives» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 10-05-2016, pàg. 86–86. DOI: 10.3847/0004-637X/822/2/86.
* 1 2 Susan E. Mullally «Planetary Candidates Observed by Kepler. VIII. A Fully Automated Catalog with Measured Completeness and Reliability Based on Data Release 25». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 09-04-2018, pàg. 38. DOI: 10.3847/1538-4365/AAB4F9.
* ↑ «Transit Timing Variations and linear ephemerides of confirmed Kepler transiting exoplanets». Research in Astronomy and Astrophysics, 3, 2019, pàg. 041. DOI: 10.1088/1674-4527/19/3/41.
* ↑ Jennifer van Saders «Revised Radii of Kepler Stars and Planets Using Gaia Data Release 2» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 16-10-2018, pàg. 99. DOI: 10.3847/1538-4357/AADA83.
* ↑ «A statistical reconstruction of the planet population around Kepler solar-type stars» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 2015, pàg. 180. DOI: 10.1088/0004-637X/799/2/180.
* ↑ «Kepler planet masses and eccentricities from TTV analysis» (en anglès). Astronomical Journal, 2017, pàg. 5–5. DOI: 10.3847/1538-3881/AA71EF.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet Kepler-549 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «El sistema planetari Kepler-549 està compost almenys per dos planetes.». Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ «Planeta Kepler-549 b». The Extrasolar Planet Encyclopaedia. [Consulta: 29 octubre 2020].
# Kaxararís

Els kaxarari són un grup indígena brasiler que habita la regió que s'estén des de l'extrem nord-oest de l'estat brasiler de Rondônia fins a l'extrem sud d'Amazones, més precisament a la zona indígena Kaxarari.
Els indis Kaxarari habiten la regió del nord del Brasil, a la frontera entre el Brasil i Bolívia. La seva terra es troba en una zona disputada entre tres estats brasilers d’aquesta regió fronterera, Acre, Rondônia i Amazonas, a prop del BR-364, al km 42. El grup d’aproximadament 200 persones es divideix en tres pobles: Bueira, Pedreira i Paxiúba -, d'altres disperses en centres urbans propers i fins i tot al marge de l'esmentada BR.
La llengua parlada pels kaxarari pertany a la família lingüística del Pano, però després de la intensificació del contacte amb no indis, la llengua materna va ser substituïda pel portuguès.
Els Kaxarari divideixen la seva història de contacte amb no indis en tres moments: temps de pressa; temps de captivitat i temps de drets. El procés de legalització de la terra indígena de Kaxarari va començar als anys setanta i va acabar el 1991. Durant aquest període, els Kaxarari van patir invasions, epidèmies i amenaces, cosa que significa que el temps dels drets encara no ha estat efectiu per a aquests poble.

## Referències

* ↑ João Alberto Masô: Os Índios Cachararys. In: Revista da Sociedade de Geografia do Rio de Janeiro. Band XXII und XXIV, 1909/1911(1919), S. 98–100. (Einer der frühesten Berichte über die Kaxarari).
* 1 2 Maria Geralda de Almeida Moreira: Em busca do território perdido: o reconhecimento da terra indígena Kaxarari no Brasil e da terra Ye´kuana do Alto Orinoco na Venezuela (1970–2002). Goiânia, 2005.
* ↑ AGUIAR, Fontes de Pesquisa e Estudo da Família Pano,1994
Pobles indígenes del Brasil :
Pobles indígenes de la Regió Nord :
Pobles indígenes de la Regió Nord-est :
Pobles indígenes de la Regió Centre-Oest :
Pobles indígenes de les regions Sud i Sud-est :
Articles relacionats :
# Karlsruher Fussball Verein 1891

El Karlsruher Fussball Verein 1891 és un club de futbol alemany de la ciutat de Karlsruhe a l'estat de Baden-Württemberg.

## Història

El club va ser fundat el 17 de novembre de 1891. El cofundador del club, Walther Bensemann, creà el Internationalen FC Karlsruhe, primer club del sud d'Alemanya, el 1889. Aquest club ingressà al KFV el 1894. Fou un dels equips membres fundadors de la Federació Alemanya de Futbol l'any 1900. Fou un dels clubs destacats a l'Alemanya anterior a la I Guerra Mundial. Guanyà el campionat del Sud d'Alemanya vuit cops entre 1901 i 1912, i arribà a la final del campionat alemany els anys 1905, 1910, i 1912. El 1910, guanyà el títol nacional en una victòria per 1 a 0 sobre el Holstein Kiel.
Des de 1908 disputà la Südkreis-Liga, que guanyà els anys 1910, 1911 i 1912. Durant aquests anys destacà al club Gottfried Fuchs, el qual marcà 10 gols contra Rússia amb la selecció alemanya. Després de la I Guerra Mundial disputà la Kreisliga Südwest i la Bezirksliga Württemberg-Baden, guanyant diversos campionats.
El 1933 ingressà a la Gauliga Baden, un dels campionats en què es reorganitzà el futbol alemany amb el Tercer Reich. Després de la II Guerra Mundial participà en l'Oberliga Süd, en la primera i més tard en la segona categoria. Després jugà a l'Amateurliga Nordbaden (III), Kreisliga (V) fins que desaparegué per problemes econòmics l'octubre de 2004. El club retornà al futbol amateur l'any 2007.

## Palmarès

* Lliga alemanya de futbol
** 1910
* Campionat del Sud d'Alemanya
** 1901, 1902, 1903, 1904, 1905, 1910, 1911, 1912
* Südkreis-Liga (I)
** 1910, 1911, 1912
* Kreisliga Südwest (I)
** 1922
* Bezirksliga Württemberg-Baden (I)
** 1927
* Bezirksliga Baden (I)
** 1928, 1929, 1931, 1932
* Copa Baden Nord
** 1961, 1962, 1965

## Referències

* ↑ «(alemany) Lligues de futbol a Alemanya». Das deutsche Fußball-Archiv. [Consulta: 20 agost 2013].
* ↑ RSSSF: Germany - Championships 1902-1945
* ↑ «Karlsruher FV 1891: Chronik». Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 1r setembre 2013].
* ↑ Fussball.de - Table of the Kreisklasse C, Staffel 3 - Kreis Karlsruhe 2007-08 accessed: 22 juny 2008

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2020-03-29 a Wayback Machine.
# Karlsson de les teulades

Karlsson de les teulades (títol original: Karlsson på taket) és una pel·lícula d'animació sueca dirigida per Vibeke Idsøe, estrenada al cinema l'any 2002. Es basa en la trilogia literària d'Astrid Lindgren amb el personatge de Karlsson. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un home guapo, savi i bastant gras en la seva millor època - aquest és Karlsson a les teulades. I no és molt tímid. El cartell de la porta diu "El millor Karlsson del món". Un dia que va volar va llançar la finestra a l'habitació de Little Brothers

## Repartiment (veu)

* Börje Ahlstedt: Karlsson
* William Svedberg: Svante « Lillebror » Svantesson
* Pernilla August: Mamma
* Allan Svensson: Pappa
* Margaretha Krook: Fröken Bock
* Nils Eklund: Farbror Julius
* Remou Brännström: Rulle
* Magnus Härenstam: Filla
* Leo Magnusson: Treballa
* Ellen Ekdahl: Bettan
* Greta Rechlin: Gunilla
* Jonatan Skifs: Krister
* Steve Kratz: Brandman
* Maria Rydberg: Lärarinna
* Per Sandborgh: Nyhetsuppläsaren
* Maria Bolme, Pernilla Skifs, Barbro Svensson: Vänner

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Karlsson de les teulades». [Consulta: 19 octubre 2018].
* ↑ «Karlsson on the Roof». [Consulta: 19 octubre 2018].
# Casa Joanola

La Casa Joanola és una obra barroca de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa unifamiliar entre mitgeres de dues plantes, d'una crugia més una altra afegida posteriorment. A la façana hi ha una porta i una finestra al pis, amb llinda i emmarcades amb pedra. A la llinda hi diu: 20 MAIG 1707, i hi ha el dibuix d'unes tisores. Al costat de la finestra, a l'altura de la segona planta hi ha una fornícula ornada amb relleus d'obra a tot al voltant fent forma de petxina. L'antiga imatge ha desaparegut. Abans de 1990 se n'hi va col·locar una altra, sense valor.
El cos afegit també presenta obertures de pedra. El ràfec és de teula i rajola en alternança. La façana és arrebossada i deixa a la vista la pedra de les obertures.

## Referències

* 1 2 «Casa Joanola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Jeb Bush

John Ellis "Jeb" Bush (Midland (Texas), 11 de febrer de 1953) és un polític nord-americà. És fill del president George H. W. Bush i germà del president George W. Bush. És llicenciat en afers llatinoamericans per la Universitat de Texas. Resideix a Florida des del 1980. Del 1986 al 1988 fou Secretari de Comerç d'aquest estat, i governador del 1999 al 2007. Bush és l'únic republicà que ha fet dos mandats de governador de Florida. Malgrat això, bona part de la seva activitat política ha girat al voltant de les campanyes presidencials del seu pare.
El desembre de 2014 va comentar que potser està interessat a presentar-se com a candidat a President dels Estats Units d'Amèrica.

## Referències

* ↑ 11/2/2009, 8:57 PM. «Jeb Bush Makes History In Florida». CBS News, 11-02-2009. [Consulta: 29 maig 2013]. (anglès)
* ↑ «Jeb Bush». Diari Ara, 17-12-2014 [Consulta: 17 desembre 2014].
# Le Rousset

Le Rousset és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 252 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Denise Buchillet | |
| 2008- | Jean-Paul Quetat | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 376 | 322 | 281 | 230 | 223 | 231 | 252 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Lisa Alborghetti

Lisa Alborghetti (Brescia, 19 de juny de 1993) és una futbolista italiana, que juga en la posició de migcampista.
Formada a l'ACF Brescia Calcio Femminile, va debutar amb quinze anys a la segona divisió italiana. La temporada 2009-10 va aconseguir l'ascens a la Serie A, aconseguint dos Campionats de Lliga (2014 i 2016), tres Copes d'Itàlia (2013, 2015 i 2016) i dues Supercopes d'Itàlia (2014 i 2015). Al final de la temporada 2015-16 va fitxar per l'Apollon LImassol de la Lliga xipriota, tornat el febrer de 2017 a la Lliga italiana. Entre d'altres equips, ha jugat a l'Atalanta Mozzanica, AC Milan i Inter de Milà. Internacional amb selecció italiana en categories inferiors, va debutar amb la selecció absoluta el març de 2013.

## Palmarès
### Clubs

* 2 Lligues italianes de futbol femenina: 2013-14 i 2015-16
* 3 Copes d'Itàlia de futbol femenina: 2012-13, 2014-15 i 2015-16
* 2 Supercopa d'Itàlia de futbol femenina: 2014-15 i 2015-16

## Referències

* ↑ «Lisa Alborghetti». Enciclopedia Treccani. Roma: Istituto della Enciclopedia Italiana.
* ↑ «Alborghetti all'Apollon» (en italià). ACF BRESCIA CALCIO FEMMINILE SSD, 30-06-2016. Arxivat de l'original el 2016-09-25. [Consulta: 18 gener 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa de Lisa Alborghetti - FIGC (italià)
# Laver Cup 2018

La Copa Laver 2018, oficialment conegut com a Laver Cup 2018, és un esdeveniment de tennis masculí que enfronta un equip europeu amb un equip de la resta del món. La segona edició del torneig es va celebrar entre el 21 i el 23 de setembre de 2018 sobre pista dura interior al United Center de Chicago (Estats Units).

## Participants

Equip Europa :
| Capità: Björn Borg ||
| Sotscapità: Thomas Enqvist ||
| Tennista | Ràquing |
| Roger Federer | 2 |
| Novak Đoković | 3 |
| Alexander Zverev | 5 |
| Grígor Dimitrov | 7 |
| David Goffin | 11 |
| Kyle Edmund | 16 |
| Jérémy Chardy | 41 |
Equip Món :
| Capità: John McEnroe ||
| Sotscapità: Patrick McEnroe ||
| Tennista | Rànquing |
| Juan Martín del Potro | 4 |
| Kevin Anderson | 9 |
| John Isner | 10 |
| Diego Schwartzman | 14 |
| Jack Sock | 17 |
| Nick Kyrgios | 27 |
| Frances Tiafoe | 40 |
| Nicolás Jarry | 46 |
* Renúncia
* Suplent
* Rànquing individual a dia 17 de setembre de 2018

## Partits

| Dia | Data | Equip Europa | Puntuació | Equip Món | Marcador | Punt. acumulada |
| 1 | 21 de setembre | Grígor Dimitrov | 1−0 | Frances Tiafoe | 6−1, 6−4 | 1−0 |
| 1 | 21 de setembre | Kyle Edmund | 1−0 | Jack Sock | 6−4, 5−7, [10−6] | 2−0 |
| 1 | 21 de setembre | David Goffin | 1−0 | Diego Schwartzman | 6−4, 4−6, [11−9] | 3−0 |
| 1 | 21 de setembre | Roger Federer / Novak Đoković | 0−1 | Kevin Anderson / Jack Sock | 7−6(5), 3−6, [6−10] | 3−1 |
| 2 | 22 de setembre | Alexander Zverev | 2−0 | John Isner | 3−6, 7−6(6), [10−7] | 5−1 |
| 2 | 22 de setembre | Roger Federer | 2−0 | Nick Kyrgios | 6−3, 6−2 | 7−1 |
| 2 | 22 de setembre | Novak Đoković | 0−2 | Kevin Anderson | 6−7(5), 7−5, [6−10] | 7−3 |
| 2 | 22 de setembre | David Goffin / Grígor Dimitrov | 0−2 | Jack Sock / Nick Kyrgios | 3−6, 4−6 | 7−5 |
| 3 | 23 de setembre | Roger Federer / Alexander Zverev | 0−3 | John Isner / Jack Sock | 6−4, 6−7(2), [9−11] | 7−8 |
| 3 | 23 de setembre | Roger Federer | 3−0 | John Isner | 6−7(5), 7−6(6), [10−7] | 10−8 |
| 3 | 23 de setembre | Alexander Zverev | 3−0 | Kevin Anderson | 6−7(3), 7−5, [10−7] | 13−8 |
| 3 | 23 de setembre | Novak Đoković | 0−0 | Nick Kyrgios | No disputat | No disputat |
Els partits disputats el primer dia estan valorats amb un punt, els del segon dia amb dos, i els del tercer dia amb tres punts. Es disputen quatre partits cada dia (tres individuals i un de dobles), de manera que hi ha un total de 24 punts disponibles, de manera que guanya el primer equip a arribi a 13 punts. Amb aquest sistema de puntuació, cap equip pot esdevenir guanyador fins a l'últim dia.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
Laver Cup :
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Llibre de les bèsties

El Llibre de les bèsties és una narració breu de caràcter trobadoresc que forma part del Llibre de les meravelles de Ramon Llull. En Fèlix es troba durant el seu viatge uns frares que li expliquen que a prop d'allí hi ha un gran aplec d'animals, reunits per escollir un rei. El lleó guanya a les votacions i com que no inclou Na Renard, o sigui, la guineu a la seva cort, aquesta intenta ascendir al poder a través de l'engany i la por. Al final hi ha una batalla que guanya el lleopard, però el rei el mata i Na Renard passa a ser membre del consell.
Aquest llibre, escrit cap a l'any 1288, el va dedicar a Felip IV de França per ensenyar-lo a dirigir la cort i ens ensenya a no confiar gaire dels qui ens envolten.

## Referències

* ↑ «Llibre de les bèsties». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Llull, Ramon. Llibre de les bèsties. Llibre del cel. Ed. Lluís-Anton Baulenas. Intro. Ignasi Llompart. Barcelona: L'esparver, 2002.
* LLULL, Ramon. Llibre de les bèsties. Roc Casagran (adapt.); Aitana Carrasco (il.). Carcaixent (València): Sembra Llibres, 2015. 101 p. ISBN 978-84-943736-2-6

## Enllaços externs

* Llibre de les bèsties Arxivat 2016-04-19 a Wayback Machine.
* «Llibre de les bèsties. Base de dades Ramon Llull,». Barcelona: Centre de documentació Ramon Llull. Universitat de Barcelona. [Consulta: 23 abril 2011].
# Llengües kimbundus

Les llengües kimbundus són les llengües que conformen un subgrup de llengües bantus que han estat codificats com a Zona H.20 a la classificació de Guthrie. Segons Nurse & Philippson (2003 aquestes llengües conformen un node lingüístic vàlid tot i que a vegades el songo es relaciona com a part de les llengües teke-mbedes.
Les llengües kimbundus són: el kimbundu, el sama, el bolo i el songo.

## Referències

* ↑ «kimbundu». glottolog. [Consulta: 22 gener 2015].
* Nurse & Philippson (2003): The Bantu Languages
# Lepismium ianthothele

Lepismium ianthothele (Monv. Barthlott) és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Distribució

És endèmica de Bolívia i l'Argentina, una espècie rara en la vida silvestre.

## Descripció

Lepismium ianthothele creix com a epífita o litòfita arbustiva amb les branques esteses o caigudes, és moderadament ramificada, i arriba de 30 a 60 centímetres de llarg. Les tiges són verdes amb més de quatre costelles, de vegades triangulars, amb segments que tenen un diàmetre d'1,5 a 2 cm. Les seves vores són tuberculars. Les arèoles porten de sis a set truges com espines de 4–5 mm de longitud. Les flors són de color blanc, groc o de tant en tant de color rosa i apareixen de costat o, de vegades, són terminals. Fan entre 2 a 2,4 cm de llarg. Els fruits són esfèrics de color rosa violaci.

## Taxonomia

Lepismium ianthothele va ser descrita per (Monv.) Barthlott i publicada a Bradleya; Yearbook of the British Cactus and Succulent Society 5:99. 1987.

### Etimologia

Lepismium: nom genèric que deriva del grec: "λεπίς" (lepis) = 'recipient, escates, apagat' i es refereix a la forma en què en algunes espècies les flors es trenquen a través de l'epidermis.
ianthothele: epítet derivat del grec: (ianthos) = 'porpra', i (thele) = 'berrugues'; es refereix als tubercles de color violeta.

### Sinonímia

| Cereus ianthothele Pfeiffera ianthothele Rhipsalis ianothothele Rhipsalis cereiformis Pfeiffera erecta | Lipismium erectum Pfeiffera mataralensis Lepismium mataralense Pfeiffera multigona Pfeiffera gracilis |

## Vegeu també

* Cactàcia

## Referències

* ↑ «Lepismium ianthothele». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 12 juny 2013].
* ↑ Urs Eggli, Leonard E. Newton: Etymological Dictionary of Succulent Plant Names.
* ↑ Lepismium ianthothele a PlantList

## Bibliografia

* Navarro, G. 2001. Contribución al conocimiento fitosociológico de la vegetación de epífitos vasculares del centro y sur de Bolívia. Revista Boliviana Ecol. Cons. Amb. 10: 59–79.
* Nee, M. H. 2004. Magnoliidae, Hamamelidae y Caryophyllidae. 2: 1–209. In M. H. Nee Fl. Reg. Parc Nac. Amboró Bolívia. Fundación Amigos de la Naturaleza, Santa Cruz.

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Lepismium&species=ianthothele
# Lepismium miyagawae

Lepismium miyagawae és una espècie vegetal del gènere Lepismium de la família de les cactàcies.

## Descripció

Lepismium miyagawae creix de forma epífita i arbustiva amb tiges inicialment verticals, posteriorment esteses o penjants. Els segments de les tiges majoritàriament triangulars, de vegades també de quatre o cinc vores, carnosos i una mica geperuts, tenen fins a 1 metre de llarg i tenen un diàmetre d'1,5 a 2 centímetres. Les arèoles són curtes llanoses blanques i tenen entre tres i cinc espines blanquinoses de fins a 7 mil·límetres de llarg.
Les amples flors en forma de campana, de color taronja brillant, apareixen a prop de les puntes dels brots. Fan fins a 1,5 centímetres de llarg i poden arribar a fer un diàmetre de 3 a 4 centímetres. El seu pericarpel és geperut i cobert de nombrosos pèls. Els fruits són esfèrics, blanquinosos i translúcids tenen un diàmetre de fins a 1 centímetre.

## Distribució

Lepismium miyagawae està molt estès al departament bolivià de Santa Cruz als boscos de Yungas a altituds de 600 metres.

## Taxonomia

Lepismium miyagawae va ser descrita per Wilhelm A. Barthlott i publicat a Bradleya; Yearbook of the British Cactus and Succulent Society 5: 99. 1987.

### Etimologia

Lepismium : nom genèric que deriva del grec: "λεπίς" (lepis) = "recipient, escates, apagat" i es refereix a la forma en què en algunes espècies les flors es trenquen a través de l'epidermis.
miyagawae: epítet

### Sinonímia

* Rhipsalis miyagawae (Barthlott & Rauh) Kimnach (1996).

## Referències

* ↑ «Lepismium miyagawae». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. Arxivat de l'original el 2008-10-28. [Consulta: 23 desembre 2019].
# Llac George

«Llac George o Lake George» té aquests significats:
* Àfrica Llac George (Uganda), gran llac que pertany al sistema dels grans Llacs africans
* Austràlia: Lake George (Nova Gal·les del Sud), al sud-oest de Nova Gal·les del Sud
* Canadà:
** Lake George (Comtat de Kings), a Nova Escòcia
** Lake George (Comtat de Yarmouth), a Nova Escòcia
** Lake George (Nova Brunswick), llac prop de Fredericton, Nova Brunswick
** Lake George (Ontario), petit llac prop de Sault Ste. Marie, entre Sugar Island i la península d'Ontario
* Estats Units
** Lake George (Colorado), població al Comtat de Park
** Lake George (Michigan), vila de Michigan
** Lake George Township (Comtat de Hubbard) població al Comtat de Hubbard, Minnesota
** Lake George Township (Comtat de Stearns), al Comtat de Stearns, Minnesota
** Lake George (poble de Nova York), al Comtat de Warren, Estat de Nova York
** Lake George (vila de Nova York), vila al comtat de Warren, Estat de Nova York
** Lake George (Alaska), dins un parc natural dels Estats Units
** Lake George (Colorado), població de Colorado
** Lake George (Florida), sobre el riu St. Johns al Comtat de Volusia, Florida
** Lake George (Indiana), llac a la part nord d'Indiana i a la part sud de Michigan
** Llac George (estat de Nova York), gran llac al nord de l'estat de Nova York que drena cap al llac Champlain, i després al riu Sant Llorenç, Canadà
# Les petites victòries

Les petites victòries (títol original en francès, Les Petites Victoires) és una pel·lícula francesa dirigida per Mélanie Auffret, estrenada el 2023. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va presentar al Festival Internacional de Cinema de Comèdia de L'Aup d'Uès de 2023, on va guanyar el Premi del Públic i el Premi Especial del Jurat.

## Referències

* ↑ «Les petites victòries». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 febrer 2024].
* ↑ Auriane Latremolière. «Bretagne. « Les Petites Victoires » de Mélanie Auffret doublement primé au festival d’Alpe d’Huez». Ouest France, 22-01-2023. [Consulta: 4 février 2023]..
# Licques

Licques és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 1.440 habitants.

## Situació

Licques es troba al nord del departament del Pas de Calais.

## Administració

Licques es troba al cantó de Guînes, que al seu torn forma part del districte de Calais. L'alcalde de la ciutat és Jacques Lefebvre (2001-2008).

## Llocs d'interès

* L'antiga abbaye des Prémontrés

## Vegeu també

* Llista de municipis del Pas de Calais

## Enllaços externs

* Licques al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Lictos

Lictos o Littos (en llatí Lyctus o Lyttus, en grec antic Λύκτος o Λύττος) era una de les principals ciutats de Creta. Homer la menciona al "Catàleg de les naus" de la Ilíada. Segons la Teogonia d'Hesíode, Rea va donar a llum a Zeus en una cova del mont Egeos, prop de Lictos.
Els habitants de la ciutat es deien a si mateixos doris, i deien que havien vingut d'Esparta. Sembla que a la ciutat es practicava el culte a Apol·lo.
Fàlec de Fòcida, l'any 344 aC, va ajudar a Cnossos contra els seus veïns de Lictos, ciutat que va conquerir, però aviat en va ser expulsat pel rei Arquidam d'Esparta, segons diu Diodor de Sicília. La lluita amb Cnossos va seguir per molt de temps i es va formar una gran coalició cretenca contra Cnossos encapçalada per Licos. Però Cnossos va aprofitar una absència temporal dels habitants de Lictos que havien marxat en una expedició i van atacar la ciutat i la van destruir. Quan van tornar, van veure destruïda la ciutat i es van refugiar a Lappa, segons Polibi. Més tard van recuperar la ciutat amb ajut de Gortina, que va cedir als seus habitants la ciutat de Diatonion, conquerida a Cnossos.
A la conquesta romana de Creta, Lictos va ser saquejada per Metel, segons Titus Livi, però encara existia en temps d'Estrabó.
La ciutat moderna es diu Lytto, vora Kasteli Pediada, a la prefectura d'Iràklio, i queden algunes restes de l'antiga ciutat, muralles, tombes, marbres i altres, a un turó proper. Una ciutat anomenada Arsinoe i un port anomenat Khersónissos pertanyien segurament a Lictos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lyctus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 gener 2021].