OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aliança Nacional Eritrea

Aliança Nacional Eritrea/Eritrean National Alliance (ENA) fou una coalició de diversos partits d'oposició d'Eritrea amb suport del Sudan, Etiòpia i el Iemen.
Es va començar a formar el 1999 com Forces Nacionals d'Eritrea i es va constituir definitivament com Aliança Nacional Eritrea l'octubre de 2002; va tenir centre a Addis Abeba. Estava formada per uns tres mil militants de deu grups:
* Front d'Alliberament d'Eritrea/Eritrean Liberation Front
* Conferència dels Pobles d'Eritrea/Eritrean People’s Conference
* Moviment Islàmic de Salvació d'Eritrea/Eritrean Islamic Salvation Movement (després rebatejat Eritrean Islamic Party for Justice and Development)
* Front d'Alliberament d'Eritrea-Consell Revolucionari/Eritrean Liberation Front-Revolutionary Council
* Front d'Alliberament d'Eritrea-Consell Nacional/Eritrean Liberation Front-NationalCouncil
* Front d'Alliberament Popular Democràtic d'Eritrea/Eritrean People’s Democratic Liberation Front
* Front Democràtic Revolucionari d'Eritrea/Eritrean Revolutionary Democratic Front
* Moviment Democràtic d'Alliberament dels Kunama d'Eritrea/Democratic Movement for the Liberation of Kunama/Eritrea
* Moviment de Resistència Democràtic d'Eritrea Gash-Setit/Eritrean Democratic Resistance Movement Gash-Setit
L'Organització Democràtica Afar de la Mar Roja no hi va voler participar. El 2006 la coalició havia esclatat.

## Referències

* ↑ Connell, Dan. Historical Dictionary of Eritrea (en anglès). Rowman & Littlefield, 2019-07-15, p. 215. ISBN 978-1-5381-2066-8.

## Referències complementàries

* Armed Groups Along Sudan's Eastern Frontier: An Overview and Analysis, per John Young, Ginebra 2007
# Matabhanga

Matabhanga o Hauli és un riu de Bengala Occidental al districte de Nadia (on també hi ha els rius Bhagirathi i Jalangi, tots braços del Ganges que formen la capçalera del riu Hugli). El Matabhanga és la derivació principal del Ganges a 24° 04′ N, 88° 48′ E﻿ / ﻿24.067°N,88.800°E﻿ / 24.067; 88.800 a uns 15 km més avall de la separació del Jalangi. Corre cap al sud-est primer com un riu petit, i després al sud-oest amb un recorregut tortuós, fins a Krishnaganj, a l'est de Krishnanagar, capital del districte; deix el seu llit i ocupa una part dels antics canals del Kumar, Ichamati i Churni i s'uneix al Hugli prop de Chakdaha, a 23° 09′ N, 88° 29′ E﻿ / ﻿23.150°N,88.483°E﻿ / 23.150; 88.483 després d'un curs de 208 km. El nom Hauli (i també el de Kumar, mentre el verdader Kumar és conegut com a Pangasi) se li dona els primers 60 km. El Ichmati és una derivació menor del Matabhanga. És navegable per vaixells grans a l'època de pluges, però no es pot navegar a la temporada seca. Un poble amb aquest nom és a Coch Bihar a 26° 23′ N, 89° 50′ E﻿ / ﻿26.383°N,89.833°E﻿ / 26.383; 89.833.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Matablat pinnat

El matablat pinnat (Iberis pinnata) és una espècie anual de planta brassicàcia que té els pètals de la corol·la asimètrics i les fulles pinnatipartides o pinnatisectes de segments oblongo-linears. Els fruits són síliqües de 5 a 6 mm estretament alades a la part inferior.
Floreix d'abril a juny.
Viu en camps de cereals o zones subnitròfiles de territoris de clima mediterrani amb tendència muntanyenca o continental. Als Països Catalans només es troba a parts de l'interior de Catalunya i de la Catalunya Nord (de 0 a 950 m d'altitud). A Europa es troba només a la península Ibèrica, sud de França i alguns punts d'Itàlia.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Marquesat de Llombai

El Marqués de Llombai, també conegut com a marqués de Lombay o Llombai, és un títol nobiliari espanyol creat pel rei Carles I el 7 de juliol de 1530 per elevació del títol de la baronia de Llombai a marquesat, a favor de Francesc de Borja i Aragó, fill del tercer duc de Gandia, de la casa de Borja. El seu nom es refereix al municipi valencià de Llombai (Ribera Alta del Xúquer). El títol es va convertir en l'ostentat per l'hereu de la casa de Gandia.
El 30 de març de 2016, el Ministeri de Justícia va publicar en el Butlletí Oficial de l'Estat l'aprovació de la Reial Carta de Successió del títol a favor d'Ángela María de Solís-Beaumont y Téllez-Girón per defunció de sa mare, Ángela María Téllez-Girón i Duc d'Estrada.

## Marquesos de Llombai

* Sant Francesc de Borja (1510 - 1572),
* Carles de Borja i Castro (1530 - 1592),
* Francesc Tomàs de Borja i Centelles (1592 – 1595),
* Francesc Carles de Borja (1573 – 1632),
* Francisco Diego Pascual de Borja Centellas Doria y Carreto (1596 – 1664),
* Francisco Carlos Pascual Borja y Centellas Doria y Colonna (1626 – 1665),
* Pascual Francisco de Borja y Centellas Ponce de León (1653 – 1716),
* Luis Ignacio de Borja y Centellas Fernández de Córdoba (1673 – 1740),
* María Ana Antonia de Borja y Centellas Fernández de Córdoba (1676 – 1748),
* Francisco de Borja Alonso-Pimentel Vigil de Quiñones de Borja y Centellas,
* María Josefa Pimentel,
* María Dolores Téllez-Girón de Dominé
* Ángela María Téllez-Girón y Duque de Estrada,
* Ángela María de Solís-Beaumont y Téllez-Giron,

## Referències

* 1 2 Soler Salcedo, Juan Miguel. Nobleza Española, Grandeza Inmemorial 1520, 2008, p. 403.
* 1 2 Batllori, Miguel. La familia de los Borjas. 310 páginas. Madrid: Real Academia de la Historia, 1999, p. 71-72. ISBN 978-84-89512-34-4 [Consulta: 15 gener 2014].
* ↑ «Orden JUS/419/2016, de 17 de marzo, por la que se manda expedir, sin perjuicio de tercero de mejor derecho, Real Carta de Sucesión en el título de Marqués de Lombay a favor de doña Ángela María de Solís-Beaumont y Téllez Girón», 30-03-2016. [Consulta: 7 abril 2016].
# Mecanisme de Peaucellier-Lipkin

El mecanisme de Peaucellier–Lipkin és un conjunt de barres articulades que transforma un moviment circular en un moviment rectilini. Les barres es mouen en plans paral·lels molt propers i es considera que es mouen en un sol pla.
Fou inventat el 1864 pel francès Charles-Nicolas Peaucellier (1832-1913) i el lituà Yom Tov Lipman Lipkin. El primer era un oficial de l'exèrcit i el segon un jueu fill del rabí Israel Salander.
Aquest mecanisme fou molt útil en el desenvolupament de la màquina de vapor.
Un mecanisme semblant, el mecanisme de Sarrus, fou anterior però no es va aplicar a cap màquina degut a la seva complexitat.

## Geometria

Segons la figura adjunta hi ha sis barres rígides (de longitud constant): OA, OC, AB, BC, CD, DA.
Les longituds són: OA=OC, AB=BC=CD=DA. Si el punt O és fix i el punt B es mou seguint un cercle (indicat en vermell a la figura) que passa per O, aleshores el punt D es mourà segons una línia recta (indicada en blau).

## Referències

* ↑ Mathematical tutorial of the Peaucellier–Lipkin linkage
* ↑ How to draw a straight line by Daina Taimina

## Vegeu també

* Màquina
* Mecanisme de Sarrus
* Mecanisme de jou escocès
# Amaravati (Andhra Pradesh)

Amaravati (telugu అమరావతి), també coneguda com a Amara Ishwara, Dharamikotta, o Dipal Dinna, és una vila de la riba del riu Krishna al districte de Guntur, a Andhra Pradesh, Índia.

## Història

La vila actual es troba a prop de Dharamkotta, que fou la capital dels satavahanes que van governar la zona als segles ii i iii, després de la caiguda de l'Imperi maurya. El viatger xinès Hiuen Tsiang l'anomenà To-na-kie-tse-kia (639) i llavors feia uns 100 anys que estava deserta; és probablement la Rahmi dels àrabs. Després de la desaparició del budisme es va imposar el culte a Xiva. Després dels Satavahana van seguir els Andhra Ikxvakus i després els Pal·lava. Posteriorment la zona va estar en mans dels Txalukia i dels Txola. Més tard, pertanyé als reis Kota, que foren sotmesos pels Kakatiya al segle xi.

## Stupa

Al segle xix a la vora d'Amaravati es va trobar una antiga i important stupa budista del segle ii aproximadament. Aquesta stupa ha donat fama a la zona.
El 1877 s'hi van fer importants excavacions a la stupa d'Amaravati i les zones circumdants. Gran part de les troballes es poden veure exposades al Museu Madras, Chennai i al Museu Nacional de Nova Delhi.

## Referències

* ↑ Report on the Amravati Tope, and Excavations on its Site in 1877, per Mr. Robert Sewell
* Imperial Gazetteer of India.

## Enllaços externs

* Valley of stupas Arxivat 2010-02-10 a Wayback Machine..
* The Amaravati Gallery at the Madras Museum Arxivat 2002-02-14 a Wayback Machine..
* Story of Amararamam Arxivat 2010-02-12 a Wayback Machine..
# Manuel Rendón Seminario

Manuel Rendón Seminario (n. París, 1894 - m. Portugal, 1982) (també conegut com a Manuel Rendón) va ser un pintor llatinoamericà conegut per portar el Constructivisme a l'Equador i Llatinoamèrica junt amb Joaquim Torres-Garcia que va portar el Constructivisme al seu país natal de l'Uruguai. El Moviment Constructivista va començar a Rússia amb Vladímir Tatlin al voltant de 1913.
Rendón va estudiar a l'Acadèmia de la Grande Chaumière a París, tanmateix, es va resistir als centres d'ensenyament d'art formal, preferint en canvi com a destinació una tasca més solitària, assídua i tenaç. A una edat primerenca, l'obra de Rendón va ser regularment exhibida a les sales de París. Encara que Rendón va néixer a París, és fill de pares equatorians i és freqüentment considerat com un artista equatorià que va viure la major part de la seva vida a l'Equador. El pare de Rendón va exercir com a ambaixador a París.
A començaments de la seva carrera, Rendón va viure la vida bohèmia de l'artista parisenc, lluitant per guanyar diners. Rendón vendria petits treballs fets de coure per obtenir diners per pintar. El 1937, Rendón va exhibir la seva obra a la ciutat de Guayaquil, Equador, i a Quito el 1939. Aquestes exhibicions van tenir un enorme impacte en els grans mestres que van viure en aquestes ciutats en aquells temps. Les obres van ser modernes i abstractes per naturalesa. Rendón va predicar: "el paper del pintor és organitzar les possibilitats que li són ofertes". El treball de Manuel Rendón és vast i ha influït generacions d'artistes a tot Amèrica Llatina i Europa, com ara Antoni Tàpies, Antonio Saura, Enrique Tábara, Estuardo Maldonado, Carlos Catasse, Félix Arauz, Aníbal Villacís, Oswaldo Viteri i Theo Constanté, per anomenar-ne alguns.

## Bibliografia

* Sullivan, Edward J., Latin American Art in the Twentieth Century. Phaidon Press Limited; London, 1996.
# Mauves-sur-Loire

Mauves-sur-Loire (en gal·ló Mauv) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 2.860 habitants. Limita amb els municipis de Saint-Mars-du-Désert, Le Cellier, La Chapelle-Basse-Mer, Thouaré-sur-Loire i Carquefou.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | 900 | - | - | - | - | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | 1417 | - | - | - | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | - | 1176 | - | - | 1042 | - | 1448 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1359 | 1403 | 1741 | 2139 | 2138 | 2407 | 2807 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2014 | Jean-François Retière | |
| 2014- | Claudine Chevallereau | |
# Mauvesin

«Mauvesin» té aquests significats:
* Mauvesin (Alta Garona), municipi al departament de l'Alta Garona (regió d'Occitània, França)
* Mauvesin (Alts Pirineus), municipi al departament dels Alts Pirineus (Occitània)
* Mauvesin (Gers), municipi al departament del Gers (Occitània)
* Mauvesin d'Armanhac, municipi al departament de les Landes (regió de Nova Aquitània, França)
* Mauvesin sus Gupie, municipi al departament d'Òlt i Garona (Nova Aquitània)
* Mauvesin de Senta Crotz, municipi al departament de l'Arieja (Occitània)
* Cantó de Mauvesin, cantó al departament del Gers (França)
# Simon Issát Marainen

Simon Íssat Marainen (Vuolle Sohppar/Nedre Soppero, 8 d'abril de 1980), també conegut com a Simon Isak Marainen o Simon Marainen és un cantant de joik i escriptor en llengua sami septentrional. Treballa com a ramader de rens.
És fill del cantant de joik i escriptor Thomas Marainen i de l'argentera Randi Marainen. Ha treballat com a periodista a l'edició sami de la ràdio pública sueca Sveriges Radio i com a actor de teatre.
Els seus poemes van ser publicats per primera vegada 2006 dins el poemari Vidd/Viidát - dikter från Sápmi, una edició bilingüe en suec i sami septentrional que inclou obres de quatre poetes samis i que ha estat traduïda al castellà. El 2013 va publicar el llibre infantil Mánus mánnui que narra la vida d'un nen sami i de la seva millor amiga durant un any. El 2020 Sveriges Radio va transmetre el conte radiofònic autobiogràfic Áddja och renen en què narra el suïcidi dels seus dos germans.
Simon Marainen va llançar el primer disc en solitari el 2008. Ha publicat 3 àlbums amb el grup Ára en que es barreja el joik amb música moderna com jazz o blues. També ha participat en àlbums d'altres artistes com Gunnar Idenstam, Glesbygd'n o TAJGAN. Tot i que Marainen sovint combina els joiks amb música instrumental, la seva manera de cantar joik és tradicional.

## Discografia
### En solitari

* 2008 Simon Issát Marainen

### Amb Ára

* 2010 O
* 2014 Vuoste virdái
* 2017 Girkásit

### Col·laboracions

* 2011 Jukkaslåtar de Gunnar Idenstam

## Obra literària publicada
### Literatura infantil

* 2013 Mánus mánnui

### Obres col·lectives

* 2006 Rose-Marie Huuva, Inghilda Tapio, Thomas Marainen i Simon Marainen: Vidd/Viidát - dikter från Sápmi
* 2019 Marainen, Simon Issát; Aleksandersen, Risten Turi; Anti, Máret Láilá; Varsi, Lill-Therese Holm; Larsson, Carl-Gøran; Olsen, Aina Alice; Hætta, Marja Oleanna Sara, Holm, Åse Márgget : Du salla mu dorvu

## Referències

* 1 2 3 «Simon Issát Marainen». Biblioteken i Norrbotten. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2020. [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ http://www.devenir.es/catalogo/devenir-poesia/vastedad
* ↑ «Radionovellen Áddjá och renen av och med Simon Issát Marainen». Sveriges radio, 23-11-2020 [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ «Vem är Simon Issát Marainen?». , 06-05-2014 [Consulta: 16 novembre 2020].
* ↑ Lindstrand, Åsa «Jojkaren: ”Lyriken är viktig!”». , 30-01-2019 [Consulta: 16 novembre 2020].
# Toshiaki Fushimi

Toshiaki Fushimi, (en japonès: 伏見俊昭, Shirakawa, Fukushima, 4 de febrer de 1976) és un ciclista japonès, especialista en la pista. Guanyador d'una medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atenes en la prova de Velocitat per equips.

## Palmarès

* 1999
** Campió d'Àsia en Velocitat per equips (amb Narihiro Inamura i Takanobu Jumonji)
* 2001
** Campió d'Àsia en Keirin
* 2004
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atenes en Velocitat per equips (amb Masaki Inoue i Tomohiro Nagatsuka)

### Resultats a la Copa del Món

* 2003
** 1r a Sydney, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Jesse Jane

Jesse Jane (Fort Worth, 16 de juliol de 1980 - Moore, 24 de gener de 2024), més coneguda pel nom artístic de Cindy Taylor, va ser una model de fotografia eròtica i una actriu pornogràfica estatunidenca. En la seva carrera, amb prou feines va rodar al voltant de 60 pel·lícules a causa del contracte en exclusiva que la unia, des dels seus inicis, amb la productora Digital Playground.

## Biografia

Encara que va néixer a Fort Worth, Jane va haver de mudar-se i viatjar per diversos llocs del sud i centre dels Estats Units durant la seva infància a causa del treball del seu pare, que era militar. Al col·legi i a l'institut acudia a classes de ball, era animadora i jugava al futbol. Després d'acabar l'institut, Jane va començar a treballar com a model. Va tornar a la seva llar, a Arlington, i allí va començar a treballar per a la cadena de restaurants Hooters, convertint-se en directora regional i apareixent en un dels seus anuncis de televisió, a més de convertir-se en model per a la coneguda cadena de restaurants. També va esdevenir model per a la cadena de cosmètics Hawaian Tropic. Va participar com a extra en la pel·lícula de Baywatch:Hawaiian Wedding i va guanyar el premi a la fotogènia de l'organització American Dreams Pageant.
Jane volia prosperar en la seva carrera com a model de biquinis quan va llegir un article sobre l'actriu porno Tera Patrick que li va agradar molt. Va decidir visitar la seva pàgina web i va veure que aleshores Tera Patrick treballava sota contracte exclusiu amb la productora Digital Playground. El 2002, Jane va decidir que també volia ser actriu porno, va contactar amb Digital Playground i, malgrat que no tenia cap experiència en la indústria del porno, la productora va decidir oferir-li un contracte exclusiu. Durant la seva carrera com a actriu porno, va treballar únicament per a la productora Digital Playground fins a 2014 i, de començar essent una completa desconeguda en signar el seu contracte, va arribar a convertir-se en una de les estrelles porno amb més reconeixement. També va fer nombroses aparicions en revistes pornogràfiques com ara Hustler i en diverses revistes no pornogràfiques de tot el món.
També va aparèixer en un videoclip i en la portada del disc Desensitized del grup Drowning Pool i va mantindre relacions sentimentals amb els músics Kid Rock i Tommy Lee. Va ser presentadora del programa de Playboy TV anomenat Naughty Amateurs Home Videos.

## Referències

* ↑ Ellen Gray. «CNBC probes ailing porn biz» (en anglès). Philadelphia Daily News, 15-07-2009. Arxivat de l'original el 29 de novembre de 2015. [Consulta: 14 novembre 2009].
* ↑ «Porn: Business of Pleasure» (en anglès). CNBC. Arxivat de l'original el 2009-07-17. [Consulta: 16 juliol 2009].
* ↑ «Fallece por sobredosis la estrella porno Jesse Jane» (en castellà), 26-01-2024. [Consulta: 31 gener 2024].
* ↑ «Quién es Jesse Jane, la actriz del cine para adultos hallada muerta: de su exitosa carrera a sus dos detenciones» (en castellà), 26-01-2024. [Consulta: 31 gener 2024].
# Salvador Cortes Llopis

Salvador Cortes Llopis (Madrid, 22 de març de 1944) és un polític espanyol, diputat a les Corts Valencianes en la V, VI i VII legislatures

## Biografia

El 1983 ingressà a Aliança Popular, passà després al Partit Popular del País Valencià, on ocupà diversos càrrecs provincials i regionals del Partit. Ha estat elegit diputat per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999, 2003 i 2007.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Joan Tomàs

«Joan Tomàs» té aquests significats:
* Joan Tomàs i Parés, músic i folklorista català.
* Joan Tomàs Noguera, jugador de bàsquet mallorquí.
* Joan Tomàs i Rosich, periodista i comentarista de cinema i teatre català.
* Joan Tomàs i Salvany, escriptor i advocat català.
* Joan Tomàs i Villalbí, polític català.
* Joan Tomàs Campasol, futbolista català.
* Joan Tomàs Gutiérrez, escalador català.
# Jasnagar

Jasnagar fou un estat tributari protegit, un jagir feudatari de Jodhpur amb una superfície de 87,5 km². La capital Kalukeki o Jasnagar era propera a Merta (Rajasthan).

## Història

Jasnagar fou concedit a Sir Sukhdeo Prasad Kak pel maharaja de Jodhpur i va portar el nom inicialment de Kalukeki, però fou reanomenat Jasnagar en honor del maharaja Jaswant Singh II. Sukhdeo Prasad Kak va rebre també dos altres jagirs: Gole Sayla [al districte de Jalore] i Rani Kalan al districte de Pali, que van rebre els noms d'Umaidabad i Sardargarh en honor dels maharajàs de Jodhpur. El jagirdar Pandit Shiv Narain Kak va morir el 1892 i el va succeir el seu fill Pandit Sir Sukh Deo Prasad Kak que fou co-primer ministre de Jodhpur del 1900 al 1901, primer ministre de Mewar del 1911 al 1918 i després altre cop als anys trenta (vers 1931-1935), regent de Jodhpur (1918) que va morir el 7 d'octubre de 1935 i el va succeir el seu fill Pandit Dharam Narain Kak, primer ministre de Mewar el 1935 (succeint també en aquest càrrec al seu pare), jagirdar de Soniana per concessió del maharana de Mewar. Va governar fins al 1953 quan els jagirs foren abolits i va morir el 1971.

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2009-05-29. [Consulta: 2 octubre 2009].
# Jasmundita

La jasmundita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom en honor del professor Karl Jasmund (1913-2003) Köln, Germany], mineralogista especialitzat en sistemàtica dels minerals d'argila, director de l'Institut mineralògic-petrogràfic de la Universitat de Colònia, a Alemanya.

## Característiques

La jasmundita és un nesosilicat de fórmula química Ca$_{11}$(SiO₄)₄O₂S. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma de petits grans irregulars de color verd a marró; es poden trobar també cristalls de pseudoisomètrics on dominen {110} i {101}, amb menors {100} i {001}. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la jasmundita pertany a «09.AG: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats) amb anions addicionals; cations en coordinació > [6] +- [6]» juntament amb els següents minerals: abswurmbachita, braunita, neltnerita, braunita-II, långbanita, malayaïta, titanita, vanadomalayaïta, natrotitanita, cerita-(Ce), cerita-(La), aluminocerita-(Ce), trimounsita-(Y), yftisita-(Y), sitinakita, kittatinnyita, natisita, paranatisita, törnebohmita-(Ce), törnebohmita-(La), kuliokita-(Y), chantalita, mozartita, vuagnatita, hatrurita, afwillita, bultfonteinita, zoltaiïta i tranquillityita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1981 al volcà Bellerberg, a Ettringen (Eifel, Alemanya), on sol trobar-se associada a altres minerals com: portlandita, larnita, ettringita, clormayenita i brownmil·lerita. També ha estat descrita a Jebel Harmun, a Cisjordània (Palestina).

## Referències

* ↑ «Jasmundite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 octubre 2016].