OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gastrotheca dendronastes

Gastrotheca dendronastes és una espècie de granota de la família del hemipràctids. Va ser descrit per William E. Duellman el 1983.
Viu als boscos primaris i secundaris de muntanya, generalment a prop de fonts d'aigua. Tots els individus s'han trobat de nit, en valls amb rierols. La majoria d'adults s'han observat entre 2 i 5 m per sobre del sòl, en branques d'arbres o tiges d'Heliconia gegant. Es reprodueix per desenvolupament directe, i els ous es porten a l'esquena de la femella. La temporada d'aparellament és llarga. L'espèce és amenaçada per la pèrdua d'hàbitat per mor de l'expansió de les terres de conreu i de ramaderia, per la fumigació amb glifosat de cultius il·legals i activitats mineres. Va patir un dràstic descens de la població durant la dècada de 1990, probablement per una malaltia.
Viu als vessants del costat Pacífic dels Andes al sud de Colòmbia (Antioquia, Risaralda, Chocó, Valle de Cauca i Cauca). Una població aïllada s'ha observat als vessants orientals de la Serralada Central a Caldas (Colòmbia), 1230–2090 m d'altitud; se n'han registrats uns pocs a la província de Pichinca al nord de l'Equador.

## Referències

* ↑ Duellman, William E. «A New Species of Marsupial Frog (Hylidae: Gastrotheca) from Colombia and Ecuador». Copeia, 1983, 4, 14-12-1983, pàg. 868. DOI: 10.2307/1445088.
* 1 2 SSC Amphibian Specialist Group «Rio Calima Marsupial Frog Gastrotheca dendronastes» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2018. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2019-1.RLTS.T55330A85899214.en.
* ↑ Frost, Darrel R. «Gastrotheca dendronastes Duellman, 1983» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Gastrotheca excubitor

Gastrotheca excubitor és una espècie de granota de la família del hemipràctids. Va ser descrit per William Duellman i T. Frits el 1972. El nom específic excubitor en llatí significa «sentinella, guàrdia».
És una espècie terrestre que habita la puna (prats de muntanya) humida amb molses i gramínies, per sobre de la línia dels arbres. Exhibeix una certa resiliència davant la pertorbació de l'hàbitat i es pot trobar en zones de cultiu de baixa intensitat. La majoria d'individus s'han trobat sota les pedres durant el dia o caminant per la molsa profunda. Els mascles solen raucar a les primeres hores de la nit. Les femelles tenen una sola bossa de cria mitjana, que es fa servir per criar els ous fins que es desclouen en granotes mitjançant el desenvolupament directe. Les femelles ponen una mitjana d'uns 20 ous que tenen uns 6 mm de diàmetre.
Viu a vessants i crestes amazòniques de la Cordillera Oriental a departament de Cusco, sud del Perú, a 3080-4080 m d'altitud.
A la Llista Vermella de la UICN és catalogat com vulnerable. És amenaçat per laés la pèrdua extensiva d'hàbitat per mor de l'expansió de l'agricultura, la crema de prats i el desenvolupament d'infraestructures per al turisme.

## Referències

* ↑ Duellman, William; Fritts, T. «A taxonomic review of the southern Andean marsupial frogs lHylidaec Gastrothecar» (en anglès), 1972. [Consulta: 17 desembre 2022].
* ↑ Seva i Llinares, Antoni. «escubitor». A: Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Ed. Enciclopèdia Catalana, 1993 (2007), p. 501. ISBN 978-84-7739-631-4.
* ↑ «puna». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 17 desembre 2022].
* 1 2 SSC Amphibian Specialist Group «Abra Acanacu Marsupial Frog Gastrotheca excubitor» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2017. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2017-3.RLTS.T55333A89203049.en.
* ↑ Duellman, William E. Marsupial frogs and their allies : Gastrotheca and allied Genera, 2015. ISBN 978-1-4214-1676-2.
* ↑ Frost, Darrel R. «Gastrotheca excubitor Duellman and Fritts, 1972» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
* ↑ Aguilar, César; Ramírez, César; Rivera, Dani; Siu-Ting, Karen; Suarez, Juana «Anfibios andinos del Perú fuera de Áreas Naturales Protegidas: amenazas y estado de conservación». Revista Peruana de Biología, 17, 1, 01-04-2010, pàg. 5–28. ISSN: 1727-9933.
# Frei Vicente do Salvador

Frei Vicente do Salvador, nascut com a Vicente Rodrigues Palha, OFM (Salvador, 20 de desembre de 1564 — 1635) fou un frare (en portuguès, frei) franciscà brasiler. Va ser el primer autor d'una história de la jove colònia portuguesa, i per això va rebre per tal el títol de Pai da história brasileira ('pare de la història brasilera').

## Referències

* ↑ Willeke, Venâncio, Frei. "Frei Vicente do Salvador: Pai da História do Brasil". A: Revista do Instituto Histórico e Geográfico Brasileiro, 1967; 277: 99-112
* ↑ Coutinho, Afrânio; Sousa, J. Galante de. Enciclopédia de literatura brasileira, volum 2, 2a edició. Rio de Janeiro. Global, 2001, pàg. 1.432.
# Fugida desesperada

Fugida desesperada (títol original: Heaven's Burning) és una pel·lícula australiana dirigida el 1997 per Craig Lahiff. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català

## Argument

Midori passa la seva lluna de mel a Austràlia quan deixa de sobte el seu marit, simulant un segrest. El subterfugi és de seguida descobert, però la jove japonesa és irònicament presa en ostatge per una banda d'atracadors. Mentre que es prepara a ser executada, és salvada per un dels malfactors, Colin. Midori se n'enamora i la parella fuig, amb una pila de gent al seu darrere: un marit enganyat, la policia i gàngsters ebris de venjança.

## Repartiment

* Russell Crowe: Colin
* Youki Kudoh: Midori
* Kenji Isomura: Yukio
* Ray Barrett: Cam
* Robert Mammone: Mahood

## Al voltant de la pel·lícula

* Russell Crowe retroba aquí Robert Mammone 7 anys després de The Crossing de George Ogilvie.
* L'escena del discurs antijaponès llançat per Ray Barrett havia estat en un principi tallat en el muntatge després de tests, abans de ser estrenada a Austràlia.
* Segons Youki Kudoh, les relacions entre ella i Russell Crowe en el rodatge han estat de vegades difícils.

## Referències

* ↑ «Fugida desesperada». esadir.cat.
* ↑ «Heaven's Burning» (en anglès). zoomchanelmovies.
* ↑ «Paul Fischer No Crowes On amo Urban Cinefile». Arxivat de l'original el 2009-10-11. [Consulta: 28 abril 2010].
* ↑ "He can be very difficult and certainly arrogant. When he’s in a good mood, he’s your next best friend, but on a bad day, he’s not easy to be around." in PAUL FISCHER, NO CROWES ON ME, Urban Cinefile http://www.urbancinefile.com.au/home/view.asp?a=561&s=Interviews Arxivat 2009-10-11 a Wayback Machine.
# Fugida suïcida

Fugida suïcida (Breakout) és una pel·lícula d'aventures estatunidenca dirigida per Tom Gries el 1975. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jay Wagner, un home de negocis americà, està injustament acusat d'un homicidi i empresonat en una presó a Mèxic. La seva esposa contracta Nick Colton, un pilot d'helicòpter endurit, per alliberar el seu marit.

## Repartiment

* Charles Bronson: Nick Colton
* Robert Duvall: Jay Wagner
* Jill Ireland: Ann Wagner
* Randy Quaid: Hawk Hawkins
* Sheree North: Myrna Spencer
* Alan Vint: Harve
* John Huston: Harris Wagner
* Roy Jenson: Xèrif Spencer

## Producció

Les escenes que representen la presó són rodades a la Catalunya Nord del 9 al 29 de setembre de 1974, al Castell de Bellaguarda, situat al Pertús. Els gitanos de Perpinyà van ser contractats com figurants per fer de mexicans.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Fugida suïcida. esadir.cat.
* ↑ «Breakout». The New York Times.
# Fugida a Birmània

Fugida a Birmània (títol original en anglès: Escape to Burma) és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per Allan Dwan, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

Presumpte assassí d'un príncep de Birmània, Jim Brecan, un aventurer americà, és empaitat pels homes del Sawbwa i per l'inspector Cardigan, representant de la justícia anglesa. Refugiat a la plantació de Gwen Moore, una propietària occidental que cria elefants, Brecan intenta continuar d'incògnit.

## Repartiment

* Barbara Stanwyck: Gwen Moore
* Robert Ryan: Jim Brecan
* David Farrar: Cardigan
* Murvyn Vye: Makesh
* Lisa Montell: Andora
* Robert Warwick: El Sawbwa
* Reginald Denny: El comissari
* Robert Cabal: Kumat
* Peter Coe: Capità de la guàrdia
* Alex Montoya: Dacoit
* Anthony Numkena: Kasha
* John Mansfield: Sergent
* Gavin Muir: Astròleg

## Referències

* ↑ esadir.cat. Fugida a Birmània. esadir.cat.
* ↑ «Escape to Burma». The New York Times.
# Genyonemus lineatus

Genyonemus lineatus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 41 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 25.

## Reproducció

És ovípar.

## Alimentació

Menja poliquets, gambetes, crancs i mol·luscs.

## Depredadors

Als Estats Units és depredat per Sarda chiliensis chiliensis, Zalophus californianus, Prionace glauca i Triakis semifasciata.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i bentopelàgic que viu fins als 183 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: des de Barkley Sound (Colúmbia Britànica, el Canadà) fins al sud de la Baixa Califòrnia (Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 anglès FishBase (anglès)
* ↑ Love, M.S., G.E. McGowen, W. Westphal, R.J. Lavenberg i L. Martin, 1984. Aspects of the life history and fishery of the white croaker, Genyonemus lineatus (Sciaenidae), off California. Fish. Bull. 82:179-198.
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Lowry, M.S., C.W. Oliver, C. Macky i J.B. Wexler, 1990. Food habits of California sea lions Zalophus californianus at San Clemente Island, California, 1981-1986. Fish. Bull. 88:509-521.
* ↑ Harvey, J.T., 1989. Food habits, seasonal abundance, size, and sex of the blue shark, Prionace glauca, in Montery Bay, California. Calif. Fish and Game 75(1):33-44.
* ↑ FishBase (anglès)
# Galerus

Galerus o Galerum era un capell per cobrir el cap, generalment de pell, que portaven sobretot els pagesos i agricultors. Els caçadors el portaven fet de pell de teixó, i els gimnastes el duien a la palestra per mantenir nets els cabells. Els antics habitants del Laci el portaven en lloc de casc. Els sacerdots romans i especialment el flamen dialis portaven un barret semblant que s'anomenava àpex.
Era una peça rodona adaptada al cap, amb una punta a la part superior. Amb el temps el nom es va aplicar a qualsevol cosa que cobris el cap, i també a una perruca per als calbs. També s'aplicava el nom a les perruques que els dos sexes usaven per disfressar-se en les seves sortides nocturnes. El diminutiu Galericulum s'usava quan era una peça que cobria només la part dels cabells.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Galerus». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 19 març 2022].
# Fuirosos

Fuirosos és una entitat de població del municipi de Sant Celoni. El 2012 s'hi comptabilitzaven 11 habitants. Hi destaca l'església de Sant Cebrià, dedicada també a Sant Roc, i el forn de vidre. El nucli de població de Fuirosos és a la vall de la riera del mateix nom, que neix al municipi de Tordera. Fuirosos es troba a l'extrem nord-occidental del massís del Montnegre, al límit est del municipi de Sant Celoni. Una pista forestal comunica amb Viabrea i la Batllòria.

## Referències

* ↑ «NOMENCAT. Nomenclàtor estadístic d'entitats de població de Catalunya. 2012.» ( PDF). . IDESCAT [Barcelona], 01-12-2013, p. 278. ISSN: 2013-3596. Dipòsit legal: B-28.904-2013 [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «La Batllòria cap a l'any 1500». santceloni.cat. [Consulta: 20 setembre 2011].
* ↑ «Imatge de Sant Cebrià de Fuirosos amb el forn de vidre, el 1924». [Consulta: 20 setembre 2011].

## Enllaços externs

* «Fuirosos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Fitxa del municipi de Sant Celoni.». gencat.cat.
* «Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
* «La Vall de Fuirosos» ( PDF). santceloni.cat.
# Fudbalski Klub Napredak Kruševac

El Fudbalski Klub Napredak Kruševac (en serbi: Фудбалски клуб Haпpeдaк Крушевац) és un club de futbol serbi de la ciutat de Kruševac. Napredak significa "progrés" en serbi. Disputa els seus partits a l'Stadion Mladost.

## Història

El club va ser fundat el 8 de desembre de 1946, per la fusió dels clubs Zakić, Badža i 14. Oktobar. El 1951 ascendí per primer cop a la primera divisió iugoslava, però descendí la mateixa temporada, per a retornar-hi el 1976. Fou finalista de la copa iugoslava l'any 2000.

## Palmarès

* Segona divisió iugoslava de futbol:
** 1958, 1976, 1978, 1988
* Segona divisió de la RF de Iugoslàvia de futbol:
** 1999-00
* Segona divisió de Sèrbia i Montenegro de futbol:
** 2002-03
* Segona divisió sèrbia de futbol:
** 2012-13, 2015-16

## Referències

* ↑ FK Napredak Kruševac a National-Football-Teams.com
* ↑ Perfil a Worldfootball.net
* ↑ «Stadion Mladost». Arxivat de l'original el 2016-03-14. [Consulta: 7 octubre 2017].
* ↑ Yugoslavia - List of Final Tables a RSSSF
* ↑ Yugoslavia/Serbia and Montenegro - Cup Finals a RSSSF

## Enllaços externs

* Fudbalski Klub Napredak Kruševac - Lloc web oficial (serbi)
* Club web a srbijasport.net
# Governació d'Homs

La governació o muhàfadha de Homs (àrab: محافظة حمص, muḥāfaẓat Ḥumṣ) és una de les catorze governacions o muhàfadhes que conformen l'organització politicoadministrativa de la República Àrab de Síria. Està situada a la part central del país. Limita amb les governacions de Tartus, Rif Dimashq, Ar-Raqqa, Hama, Dayr az-Zawr, amb el Regne Haiximita de Jordània i amb la República d'Iraq. La capital d'aquesta governació és la ciutat d'Homs.
Té una superfície de 42.226 quilòmetres quadrats i una població d'1.647.000 habitants (estimacions del 2007). La densitat poblacional d'aquesta governació siriana és de 39 hab/km².
# Vall de Roncal

La Vall de Roncal, en èuscar Erronkaribar, és una comarca de Navarra i la més oriental de les valls pirinenques de la merindad de Sangüesa, disposada de nord a sud i recorreguda pel riu Ezka. Comprèn les viles de Bidankoze, Burgi, Erronkari, Garde, Izaba, Urzainki i Uztarroze.
Limita al nord amb Zuberoa (departament dels Pirineus Atlàntics), a l'est amb Ansó (Jacetània), al sud amb Salvatierra de Esca (Jacetània) i a l'oest amb la Vall de Salazar (Navarra). L'orografia és fonamentalment muntanyenca, donada la seva situació als Pirineus; a la Vall es troba la muntanya més elevada de Navarra: la Mesa de los Tres Reyes (2.424 m.) en el cim de la qual hi ha una estàtua de Sant Francesc Xavier, col·locada pel Club Deportivo Navarra. El clima varia entre el subalpí a les parts més altes i el submediterrani a les baixes.
El nucli principal és Izaba (488 h al 2013), però també hi ha els nuclis de Burgi (231 h al 2013) i Erronkari (237 h al 2013), entre d'altres.

## Vegeu també

* Roncal (formatge)

## Referències

* ↑ «vall del Roncal». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: setembre 2019].
# Farid Sid

Farid Sid (Perpinyà, 27 de març de 1979) és un jugador de rugbi a 15 francès que juga en la posició de 3/4 Ala a la USAP (1,81 m per a 98 kg).

## Carrera
### Clubs

* 1997-2003: Unió Esportiva Arlequins de Perpinyà o USAP
* 2003-2004: US Colomiers
* 2004-2008: CA Brive
* des del 2008: USAP

## Enllaços externs

* Fitxa sobre itsrugby.fr
# Regència Nacional i Carlista d'Estella

La Regència Nacional i Carlista d'Estella (RENACE) va ser una organització política carlista que va aparèixer en 1958 dirigida per Maurici de Sivatte, antic cap de la junta regional de la Comunió Tradicionalista de Catalunya, que havia estat expulsat del carlisme oficial el 1949, per causa de les seves diferències amb Manuel Fal Conde.
La proclamació de la Regència d'Estella es va produir en l'aplec carlista de Montserrat del 20 d'abril de 1958. Inicialment Sivatte va aconseguir arrossegar a la gran majoria dels carlins catalans, encara que no tingués gran èxit en la resta d'Espanya. Aquesta orgaqnización es considerava la dipositària dels drets històrics de la dinastia carlista després de la qual consideraven pèrdua de legitimitat d'exercici de Xavier de Borbó i Parma, editava el butlletí Tiempos Críticos, i celebrava anualment un acte a Montserrat. Va mantenir sempre un criteri antifranquista, en el polític, i tradicionalista, en l'ideològic.
No obstant això es va estancar aviat a partir de 1964, quan la major part dels seus seguidors, liderats per Carles Feliu de Travy, es van desvincular de Sivatte per reintegrar-se a la Comunió Tradicionalista que lideraven Xavier de Borbó i Parma i el seu fill Carles Hug. Al juliol d'aquell any Carles Feliu de Travy es va reunir amb Carles Hug a Madrid, i al seu retorn a Catalunya va transmetre als seus companys la bona impressió que li havia causat el jove príncep. El reingrés es faria de manera oficial a la casa d'Antoni Pérez de Olaguer, en la qual més d'un centenar de quadres sivattistes van poder entrevistar-se amb Carles Hug. Tot i això Sivatte mantindria la Regència d'Estella amb el suport d'un reduït grup d'afins.
Durant l'època de la Transició la Regència d'Estella va patrocinar el partit Unió Carlista, en el qual es van integrar els últims octavistes basc-navarresos, que s'oposaria a la Constitució de 1978. Encara Unió Carlista es va integrar en la Comunió Tradicionalista Carlista el 1986, la Regència d'Estella mai seria dissolta de manera pública.

## Referències

* ↑ Clemente, Josep Carles. El Carlismo contra Franco: De la guerra civil a Montejurra 76. Ediciones Flor del Viento, p. 222.
# Ribera d'Aituà

La Ribera d'Aituà és un riu de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord, que neix en el terme de Saorra, al Prat d'Avet, prop de la font d'aquest nom, en el vessant nord-est del Pic de Tres Estelles.
Està situada al sud-est i est del terme d'Escaró i al sud-oest del de Saorra.
Al cap de 135 metres del seu naixement esdevé termenal entre Saorra i Escaró. Més de la meitat del seu recorregut desenvolupa aquest paper, travessa el Bosc Comunal de Tres Estelles, fins que, quan arriba al Trauc d'Alaric, on rep per l'esquerra el Còrrec de Fontguerra, el riu entre plenament en el terme d'Escaró. En aquest primer tram, a causa de l'orografia que travessa, la Ribera d'Aituà té un traçat sinuós, bàsicament de sud a nord, però alhora fent un arc cap a llevant. Poc després del Trauc d'Alaric, la ribera travessa la zona dels Clots dels Meners, on hi havia les mines d'Aituà; de seguida arriba al costat oest del poble d'Aituà, on rep per l'esquerra el Còrrec dels Racons, i on es decanta clarament cap al nord-oest, rep per l'esquerra el Còrrec de l'Argentinàs i per la dreta el del Coll de Fins, que hi aporta també els còrrecs de les Costes (el segon del mateix nom) i dels Clots (el segon amb aquest nom), fins que s'aboca en la Ribera de Vallmarçana just davant del Molí d'Aituà.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «58 - Escaró». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Becat, Joan. «159 - Saorra i Torèn». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Escaró i Saorra». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ La Ribera d'Aituà en els ortofotomapes de l'IGN
# Ricardo Calabria

Ricardo Calabria (5 de desembre de 1943-9 de juny de 2017) va ser un àrbitre i entrenador de futbol argentí.
Amb més de tres-cents partits dirigits al seu país i a l'estranger, va ser molt conegut en la dècada de 1980. Un cop retirat com a àrbitre, va dirigir equips de les categories inferiors de San Lorenzo, posteriorment amb El Porvenir aconseguint el seu ascens a Primera B Nacional, sis partits a Banfield i finalment a Almirante Brown.
El 2015 en un viatge de turisme a Turquia es va accidentar conduint una moto, fet que el va tenir en coma fins que va morir.

## Referències

* ↑ ESPN. «Muarió el exarbitro y dt Ricardo Calabria» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ livefutbol. «Ricardo Calabria» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2021].
* ↑ Clarín. «Murió Ricardo Calabria exarbitro entrenador» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2021].
# Rhinobatos nudidorsalis

Rhinobatos nudidorsalis és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 50 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Maurici i de les Illes Seychelles.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Last, P.R., Compagno, L.J.V. i Nakaya, K.: "Rhinobatos nudidorsalis, a new species of shovelnose ray (Batoidea: Rhinobatidae) from the Mascarene Ridge, central Indian Ocean." Ichthyological Research 51:153–158. Any 2004.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Resolució 2045 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2045 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 d'abril de 2012. Reafirmant les resolucions 1643 (2005) i 1572 sobre les sancions internacionals imposades a Costa d'Ivori, el Consell va ampliar l'embargament d'armes, restriccions de viatge i congelament d'actius financers contra tots aquells que obstaculitzin el procés de pau a Costa d'Ivori durant un any fins al 30 d'abril de 2013.
El Consell va assenyalar que un informe del grup d'experts que investiga el compliment de l'embargament d'armes contra Costa d'Ivori va declarar que circulaven pel país grans quantitats d'armes il·legals. Costa d'Ivori també treballava en la introducció del Procés de Kimberley, que, mitjançant l'ús de certificats, tenia com a finalitat evitar que els ingressos del comerç il·legal de diamants financessin el conflicte.

## Referències

* ↑ «Security Council Extends Modified Arms Embargo, Full Diamond Trade Ban for One Year in Côte d'Ivoire, Unanimously Adopting Resolution 2045 (2012)». United Nations, 26-04-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 2047 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2047 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 17 de maig de 2012. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre el Sudan, i en especial les resolucions 1990 (2011) i 2024 (2011) el Consell va decidir ampliar el mandat de la Força Provisional de Seguretat de les Nacions Unides per a Abyei (UNISFA) durant sis mesos.
D'acord amb la Resolució, Sudan del Sud havia retirat les seves tropes d'Abyei, i ara es demanava el mateix al Sudan. La regió havia de ser desmilitaritzada amb l'excepció de la UNISFA i la policia abyiesa. Sobre la base d'aquest compliment, el mandat de la UNISFA es revisarà en un termini de quatre mesos.
A més, Sudan i Sudan del Sud havien de signar immediatament un Status of Forces Agreement amb el Secretari General de les Nacions Unides. També s'ha hagut de treballar en el desminatge de la regió d'Abyei i el lliurament sense restriccions de l'ajuda humanitària.

## Referències

* ↑ «Security Council Extends for Six Months Interim Security Force for Abyei, Unanimously Adopting Resolution 2047 (2012)». United Nations, 17-05-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org