OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de la Casota (la Vall de Laguar)

La torre de la Casota situada en el terme municipal de la Vall de Laguar, propera a la localitat de Campell, és una torre defensiva del segle xii. Fou enderrocada parcialment i integrada en edificacions posteriors d'ús agrícola.
Es tracta d'un edifici de planta rectangular, d'uns 10 x 7 metres, i de més de 3,5 metres d'altura conservada. Per la tipologia de les tàpies que ho conformen, d'1,19 m. d'ample, es correspon amb una construcció de tipus militar, una torre que combinaria les funcions de guàrdia i defensa des d'un punt estratègic.
Els vestigis de cultura material documentats se situen entre finals del segle xi i mitjans del segle xiii, en l'època almohade, coincidint amb un moment de fortificació del territori andalús davant l'avanç dels regnes cristians.
Es tractava d'una edifici aïllat, construït en un extrem d'un pujol que domina una bona vista del paisatge fins al litoral.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 «Fitxa BIC: Torre de la Casota». Cult.gva.es. [Consulta: setembre 2015].
* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Riera de la Castanya

La riera de la Catsanya és un curs d'aigua afluent per la dreta de la Tordera, de les comarques d'Osona i del Vallès Oriental originat per la unió de diversos torrents provinents del Pla de la Calma dins del terme del Brull. Desemboca a la Tordera després de rebre les aigües de la riera del Molí per l'esquerra, al terme del Montseny. Altres afluents de la riera de Castanya són el torrent de la Mina i el torrent del sot de la Creu.
# Quint Cecili Metel Crètic

«Quint Cecili Metel Crètic» té aquests significats:
Onomàstica:
# Don Pío

* Per a altres significats, vegeu «Don Pío (personatge de còmic)».
Manuel Melià Fuster, conegut artísticament com a Don Pío (n. València, 1951 - † ibídem, 25 de juny del 1994), va ser un humorista valencià.
Es va fer popular al començament dels anys huitanta amb les seues actuacions en diverses sales de festes del País Valencià. Posteriorment va enregistrar nombrosos cassets amb els seus acudits. Va crear diferents personatges per a les seues actuacions, com el Ramonet i el Motoret, i va popularitzar frases com "ie, el de l'oli ja està ací!".
Amb l'inici de les emissions de Televisió Valenciana, vestit sempre amb brusa negra, faixa i ulleres grosses, Don Pío va participar en nombrosos programes de Canal Nou, entre els quals destaca Rialto Bar, on va arribar a tindre un espai fix setmanal. En la dècada dels noranta va formar part del grup d'humoristes del programa de TVE1 No te rías, que es peor. També va col·laborar durant algunes temporades amb l'emissió local de Radio Color, hui Onda Cero, on va fer de comentarista per a les retransmissions de partits en els quals jugava el València CF. La seua afició per este equip era notòria i entre els seus amics hi havia jugadors com Mario Alberto Kempes i d'altres.
Va morir el 1994 per una afecció cardíaca quan era en un bar de València. Era casat i tenia dos fills.

## Referències

* ↑ Pons, Marc «Mor Manuel Melià. "Don Pio": "Ie, el de l'oli ja està ací"». nacional.cat, 25-06-1994 [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ EFE «Manuel Meliá, 'Don Pío', un humorista valenciano» (en castellà). El País, 27-06-1994 [Consulta: 23 setembre 2024]. De subscripció o mur de pagament

## Enllaços externs

* Don Pío. L'humor valencià (Vol. I). Vídeo allotjat a YouTube (català)
* Actuació a Rialto Bar (Canal 9). Vídeo allotjat a YouTube (castellà)
# Marmosa rapposa

Marmosa rapposa és una espècie d'opòssum de la família dels didèlfids. Viu a altituds inferiors a 2.500 msnm al nord-oest de l'Argentina, l'est de Bolívia, el Brasil, el Paraguai i el sud-est del Perú. El seu hàbitat natural són els boscos de diferents tipus. Té una llargada de cap a gropa de 118–186 mm, la cua de 162–239 mm i un pes de 37–132 g. Durant un quart de segle fou considerada un sinònim o una subespècie de M. regina (actualment inclosa en M. isthmica).

## Referències

* ↑ Voss et al., 2020, p. 29.
* 1 2 Voss et al., 2020, p. 36.
* ↑ Voss et al., 2020, p. 33.
* ↑ Giarla i Voss, 2020, p. 1.

## Bibliografia

* Giarla, T. C.; Voss, R. S. «On the Identity of Victoria's Mouse Opossum, Marmosa regina Thomas, 1898» (en anglès). American Museum Novitates, 3.960, 2020, pàg. 1–13. DOI: 10.1206/3960.1.
* Voss, R. S.; Giarla, T. C.; Díaz-Nieto, J. F.; Jansa, S. A. «A Revision of the Didelphid Marsupial Genus Marmosa Part 2. Species of the Rapposa Group (Subgenus Micoureus)» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 439, 1, 2020, pàg. 1-62. DOI: 10.1206/0003-0090.439.1.1.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Pitagorèon

El Pitagorèon (en grec Πυθαγόρειον) és el port antic de l'illa de Samos. Té monuments grecs i romans i un espectacular túnel, el Túnel de Eupalinos o aqüeducte eupalinià que, juntament amb el Herèon de Samos, foren registrats com un lloc Patrimoni de la Humanitat de la Unesco l'any 1992.

## Referències

* ↑ «Pitagoreión en la página web oficial de la Unesco».

## Enllaços externs

* Pàgina del Ministeri de Cultura de Grècia (en grec) Arxivat 2017-10-10 a Wayback Machine.
# Cal Metge (Golmés)

Cal Metge és un monument del municipi de Golmés (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa pairal coneguda com a Cal Metge, datada el 1750, presenta una estructura particular, tant per la seva planta com pel seu frontis que, jugant amb els espais oberts i els tancats, segueix un esquema esglaonat. La planta està condicionada per la corba que fa al carrer, formant un angle arrodonit. El frontis presenta tres nivells en els quals hi ha la presència abundosa de fusta (baranes, pèrgola, part alta de la façana).
El primer nivell o planta baixa està compost per una porta reixada i per tres finestres. El segon, marcat per cinc obertures amb arc de mig punt que separen l'espai d'habitació de l'exterior, és el pis noble. La part superior o tercer nivell parteix l'espai en dos: una part per les golfes i l'altra per la terrassa. L'edifici presenta una coberta a doble vessant; en ell es conjuga la fusta i la pedra donant com a resultat una casa que sembla més típica de les terres altres que de la plana.

## Història

La casa, datada el 1750, fou reformada als volts dels anys 70, encara que no es va alterar l'estructura original.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Metge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Turandoti

Тurandoti (en georgià ტურანდოტი) és un llargmetratge soviètic georgià del 1989 dirigit per Otar Xamatava i basat en l'òpera Turandot. Fou exhibida a la secció oficial de la XI edició de la Mostra de València

## Trama

La companyia de teatre d'òpera treballa en la producció de l'òpera Turandot de Puccini. La pel·lícula tracta sobre les dificultats de dur a terme el muntatge.

## Repartiment

* Tsotne Nakashidze — Lado, director
* Barbara Dvalishvili — ajudant de direcció
* Nino Kruashvili
* Marika Giorgobiani
* Manana Davitashvili
* Naira Didia
* Maka Koridze
* Maya Gelashvili
* Otar Meґvіnetukhutsі — actor paralitzador
* Amiran Amiranashvili — director
* Givi Sikharulidze
* Vaso Rtskhiladze
* Lado Makvabishvili — assistent del director
* Georgy Tolorava

## Referències

* ↑ La Mostra de Cinema del Mediterrani se abre a nuevos ámbitos geográficos, La Vanguardia, 10 d'octubre de 1990
* ↑ Turandot al web de Mubi
# Riera de l'Hospital

La Riera de l'Hospital és un afluent per la dreta de la Riera de Navel que neix a l'enclavament de Comesposades (Montmajor) i desguassa a la Riera de Navel a llevant del nucli de Navel.
El topònim és degut al fet que a poc més de quilòmetre i mig al sud-oest del nucli de Montmajor, la riera passa per una antiga quadra anomenada l'Hospital o les Cases d'Hospital centrada per l'Hostal del Bisbe, antic hospital l'església del qual, avui enrunada, és coneguda amb el nom de Sant Salvador de Montmajor.

## Termes municipals que travessa

Des del seu naixement, la Riera de Navel passa successivament pels següents termes municipals.
Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Montmajor (enclavament de Comesposades) | 489 | 2,55% |
| Per l'interior del municipi de l'Espunyola | 781 | 4,08% |
| Fent de frontera entre els municipis de l'Espunyola (al nord) i Montmajor (al sud) | 798 | 4,16% |
| Per l'interior del municipi de l'Espunyola | 4.315 | 22,52% |
| Per l'interior del municipi de Montmajor | 2.477 | 12,93% |
| Fent de frontera entre els municipis de Navès (a ponent) i Montmajor (a llevant) | 3.754 | 19,59% |
| Un altre cop per l'interior del municipi de Montmajor | 6.232 | 32,53% |
| Fent de frontera entre els municipis de Montmajor (al nord-est) i Viver i Serrateix (al sud-oest) | 314 | 1,64% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Riera de l'Hospital està constituïda per 130 cursos fluvials que sumen una longitud total de 112,12 km.

### Distribució municipal

El conjunt de la xarxa hidrogràfica de la Riera de l'Hospital transcorre pels següents termes municipals:

### Afluents principals
## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ GRAN ENCICLOPÈDIA CATALANA Volum 8 - pàg. 501 ISBN 84-85194-00-4
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals algun curs fluvial fa de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en els dos municipis fronterers.
# Quint Terenci Cul·leó (tribú de la plebs)

Quint Terenci Cul·leó (en llatí Quintus Terentius Culleo) va ser un militar i polític romà. Formava part de la gens Terència, i era de la família patrícia dels Cul·leó.
Va ser tribú de la plebs l'any 58 aC. Era amic de Ciceró que aquell mateix any va ser desterrat, mesura a la que es va oposar fermament, i després va procurar que fos cridat novament a Roma. Ciceró, dos anys més tard, el menciona com un dels pontífex.
En la guerra que va seguir a la mort de Juli Cèsar, la Tercera guerra civil, el trobem l'any 43 aC passant de l'exèrcit de Marc Antoni al de Publi Corneli Lèntul. Lèpid li va encarregar la vigilància dels passos dels Alps, però va permetre el pas de Marc Antoni sense oposar resistència.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 900.
# Directori de Comunicacions i Tecnologies de la Informació

El Directori de Comunicacions i Tecnologies de la Informació (en hebreu: אגף התקשוב) (transliterat: Agaf HaTikshuv) (també anomenat: Atak ) es un directori que pertany a la Caserna General de les FDI, és el cos de les Forces de Defensa d'Israel que s'encarrega de la comunicació, la transmissió sense cables, la computerització, el comandament i el control sobre la defensa i la informació de les FDI. El directori va ser creat en el mes de març de l'any 2003. El directori es dirigit pel General Nadav Padan.

## Unitats

El directori està format per tres unitats: el cos C4I, la brigada operativa (en hebreu: חטיבת ההפעלה) (transliterat:Hativat HaHafala) que s'encarrega de les comunicacions operacionals i la guerra electrònica, i el Lotem (en hebreu: לוט"ם), la unitat de telecomunicacions i de les tecnologies de la informació.
El Lotem està format per les següents unitats:
* Mamram (ממר"ם) - Centre de Computadores i Sistemes d'Informació - responsable del programari militar i l'estructura de les computadores.
* Hoshen (חושן) - responsable d'operar els sistemes de comunicació de l'Exèrcit.
* Matzov (מצו"ב) - Centre d'Encriptació, d'Informació i Seguretat - responsable de la protecció de les dades digitals militars.
* Maof (מעו"ף) - Sistemes i Projectes - responsable de la planificació i l'enginyeria dels sistemes de telecomunicacions.
* Matzpen (מצפ"ן) - Sistemes Militars de Comandament, Control i Gestió de la Logística i els Recursos Humans.

## Comandants

* General Yitzhak Harel (30 de març de 2003 – 20 de desembre de 2003)
* General Udi Shani (21 de desembre de 2003 – 12 de novembre de 2006)
* General Ami Shafran (13 de novembre de 2006 – 24 d'octubre de 2011)
* General Uzi Moscovitch (24 d'octubre de 2011 – 28 de març de 2016)
* General Nadav Padan (13 de juny de 2016 –)

## Referències

* ↑ «Agaf HaTikshuv» (en hebreu). Forces de Defensa d'Israel.
# Martintsi

Martintsi - Мартынцы (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 211 habitants. Pertany al districte (raion) de Rovenkí.

## Referències

* ↑ Ломакин А. В. Село Ладомировка Белгородской области Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Проект «От чистоты речушек малых до чистоты души большой»». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 25 gener 2014].
# Pitaia

La pitaia, pitahaia o fruita del drac és el fruit tropical de la planta Hylocereus undatus, una espècie de cactus. Es fa servir com a planta enfiladissa ornamental i pel seu fruit comestible. És originària del continent Americà.

## Descripció

Les tiges són ascendents o s'estenen per terra, fan moltes branques, amb espines. Les flors fan de 25 a 30 cm de llargada i són oloroses, de color verdós, grogues o blanquinoses. Els fruits són oblongs a ovoides de 6–12 cm de llarg i 4–9 cm de gruix, vermells i de polpa blanca. Les llavors són molt petites i negres.
És un xeròfit de creixement ràpid epífit de conreu fàcil. El conreu necessita molt d'humus i prou humitat a l'estiu. A l'hivern les temperatures no han de baixar dels 10 °C. Pot créixer a mitja ombra o a ple sol. Floreix a l'estiu o la tardor.

## Referències

* ↑ «pitaia». TERMCAT, n.d. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Anderson, E. F. 2001. The cactus family. Timber Press, Portland, Oregon, USA.
* ↑ ARRIAGA-RUIZ, Ma. Cruz; NERI-LUNA, Cecilia; PIMIENTA-BARRIOS, Enrique; SÁNCHEZMARTÍNEZ, José «[https://www.ecorfan.org/bolivia/researchjournals/Ciencias_Naturales_y_Agropecuarias/vol2num3/Ciencias%20Naturales%20y%20Agropecuarias%20Vol%202%20Num%203%20Final_2.pdf El fruto del pitayo silvestre (Stenocereus queretaroensis (Weber) Buxbaum), una alternativa alimenticia, nutricional, y socioeconómica en época de estiaje]». Revista de Ciencias Naturales y Agropecuarias, 01-06-2015, pàg. 6.
* ↑ «Dragon Fruit, Pitaya, Pitahaya, Thanh Long, orchid cactus, grow, market, tips». [Consulta: 15 maig 2024].
* ↑ «La fruita del drac o pitaya, una alternativa sorprenent», 27-01-2022. [Consulta: 15 maig 2024].
* ↑ Cardoso, Patricia. «Pitaya, la fruta del dragón que vuelve locos a los foodies más exigentes» (en castellà). La Vanguardia, 25-11-2023. [Consulta: 15 maig 2024].
# Brazen Abbot

Brazen Abbot és una banda finesa de música rock. Originalment un projecte d'estudi d'un guitarrista búlgar, el productor o lletrista Nikolo Kotzev, qui és resident finès, la banda que des de llavors ha fet diverses actuacions en directe.
Un dels aspectes de la definició de Brazen Abbot és la contractació de diversos cantants, cada àlbum compta amb tres o quatre cantants, amb Göran Edman i Joe Lynn Turner havent aparegut en la majoria dels àlbums de Brazen Abbot albums. Nikolo Kotzev originalment va intentar utilitzar un sol cantant; el cantant original Göran Edman només podia comprometre's a gravar dues cançons per al primer àlbum a causa de les obligacions contractuals. A Glenn Hughes se li suposava de gravar la resta de les cançons, no obstant això les obligacions contractuals li van obstaculitzar el registre de més de tres cançons, moment en el qual Kotzev va portar a Thomas Vikström per a registrar la resta de cançons. Kotzev estava tan complagut amb el resultat final que així que va decidir seguir utilitzant diversos cantants per a futurs àlbums. Quan es toca en directe, no obstant això, Joe Lynn Turner sol ser l'únic cantant.
Molts dels membres del grup han aparegut també a l'ambiciosa opera rock de Nikolo Kotzev Nostradamus (2001); Brazen Abbot va estar aturat durant el temps que Kotzev treballà en l'opera rock (1998 - 2001).
Els membres del grup Mic Michaeli, John Levén i Ian Haugland; els tres hi han tocat prèviament amb el grup de rock Europe.

## Discografia

* Live and Learn (1995)
* Eye of the Storm (1996)
* Bad Religion (1997)
* Guilty as Sin (2003)
* A Decade of Brazen Abbot (live) (2004)
* My Resurrection (2005)
# Faisà mostatxut gris

El faisà mostatxut gris (Crossoptilon harmani) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita zones arbustives de muntanya, al sud del Tibet i la zona adjacent de l'Índia. Se l'ha considerat una subespècie de Crossoptilon crossoptilon.
# UB40

UB40 és un grup anglès de música reggae pop inspirat alhora de tradicions diverses (celtes, africanes o jamaicanes per exemple). La formació es va crear a Birmingham el 1978, i prengueren el seu nom d'un formulari (Unemployment Benefits 40) amb el qual els aturats poden demanar un ajut. Tot i gaudir de certa notorietat al Regne Unit no va ser fins al 1984 amb la seva versió de Red Red Wine, una cançó de Neil Diamond que tingueren èxit mundialment.
UB40 és un dels grups que més venda de discos ha aconseguit mundialment, amb més de 70 milions d'àlbums venuts.

## Discografia

* Signing Off (1980)
* Present Arms (1981)
* Present Arms in Dub (1981)
* UB44 (1982)
* UB40 Live (1983)
* Labour of Love (1983)
* Geffery Morgan (1984)
* Baggariddim (1985)
* Rat in the Kitchen (1986)
* UB40 CCCP: Live in Moscow (1987)
* The Best of UB40 - Volume One (1987)
* UB40 (album)|UB40 (1988)
* Labour of Love II (1989)
* Promises and Lies (1993)
* The Best of UB40 - Volume Two (1995)
* Guns in the Ghetto (1997)
* UB40 Present the Dancehall Album (1998)
* Labour of Love III (1998)
* The Very Best of UB40 (2000)
* Cover Up (2001)
* Homegrown (2003)
* Who You Fighting For ? (2005)
* Live At Montreux 2002 (2007)
* TwentyFourSeven (2008)
* The Lost Tapes : Live At The Venue 1980 (2008)
* Best of Labour of Love (2009)
* Labour of Love IV (2010)
# Quint Sulpici Camerí Cornut

Quint Sulpici Camerí Cornut és el nom dels següents personatges:
* Quint Sulpici Camerí Cornut I, cònsol de Roma el 490 aC
* Quint Sulpici Camerí Cornut II, tribú amb poder consolar el 402 aC i el 398 aC.
# Dishman

Dishman és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 10.031 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dishman tenia 10.031 habitants, 4.151 habitatges, i 2.565 famílies. La densitat de població era de 1.145,9 habitants per km².
Dels 4.151 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.512 $ i la renda mediana per família de 40.085 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.929 $ mentre que les dones 23.388 $. La renda per capita de la població era de 16.721 $. Aproximadament el 10,4% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dishman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dishman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Martinus Beijerinck

Martinus Willem Beijerinck (16 de març de 1851 – 1 de gener de 1931) va ser un microbiòleg i botànic neerlandès.
Va néixer a Amsterdam, estudià a l'escola tècnica de Delft on obtingué el grau d'enginyer químic el 1872 i él 1877 el doctorat en ciència de la Universitat de Leyden. Va ser professor de microbiologia a l'escola d'agricultura de Wageningen (actualment Universitat de Wageningen) i després a la Polytechnische Hogeschool Delft. Els seus estudis de microbiologia agrícola i industrial van ser fonamentals. Potser per no haver estudiat les malalties humanes és menys conegut que els seus contemporanis Robert Koch i Louis Pasteur.
Es considera el fundador de la virologia. El 1898, va descobrir que la malaltia del mosaic del tabac era produïda per un agent més petit que un bacteri. Va donar al nou patogen el nom de virus (verí). (Dimitri Ivanovski va descobrir els virus el 1892, però no va informar d'això.) Beijerinck pensava que la naturalesa dels virus era líquida, teoria desacreditada per Wendell Stanley, que provà que eren partícules.
Beijerinck, junt amb les investigacions de Hermann Hellriegel, també descobrí la fixació del nitrogen, procés que fa disponible el nitrogen per les plantes.
Beijerinck descobrí la reducció bacteriana del sulfat. Va descriure el primer bacteri de reducció del sulfat:Spirillum desulfuricans.

## Notes

* ↑ «Apsnet org online publication». Arxivat de l'original el 2010-06-20. [Consulta: 9 setembre 2010].
* ↑ Lerner, K.L.; B.M. Lerner. Martinus Willem Beijerinck from World of Microbiology and Immunology. Florence, KY: Thomas Gage Publishing, 2002. ISBN 0787665401. «Beijerinck asserted that the virus was liquid, but this theory was later disproved by Wendell Stanley, who demonstrated the particulate nature of viruses. Beijerinck, nevertheless, set the stage for twentieth-century virologists to uncover the secrets of viral pathogens now known to cause a wide range of plant and animal (including human) diseases»

## Referències

* Chung, King-Thom and Ferris, Deam Hunter (1996). Martinus Willem Beijerinck (1851-1931): pioneer of general microbiology. AMS News 62, 539-543. PDF Arxivat 2008-04-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Beijerinck and the Delft School of Microbiology Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Viruses and the Prokaryotic World
# Plaça Nova (Alacant)

La plaça Nova, coneguda popularment com a plaça de l'Aquari, és una característica plaça de la ciutat d'Alacant (País Valencià). Està situada al centre de la ciutat, i es distingeix per un gran aquari marí de tipus urbà que se situa en un dels seus laterals.
Es va configurar a principis del segle xix en traslladar-se a l'antic Hort dels Franciscans a tota la població del Raval de Sant Antoni, que va haver de ser derrocat amb l'inici de la Guerra de la Independència. A mitjan segle xix, en reconstruir-se el Raval de Sant Antoni, la plaça va ser rebatejada amb el nom d'Hernán Cortés per evitar duplicitats, nom que encara conserva la foguera del districte.
A principis dels anys 80, la plaça va ser reurbanitzada, amb la instal·lació del polèmic porxe metàl·lic i l'eliminació de la doble filera de palmeres. Va ser rebatejada com a plaça Nova, en honor del nom del barri on està situada. El 1996 va sofrir una nova reforma que la va deixar amb el seu actual disseny.

## Referències

* 1 2 Manuel Martínez López: Barrios de Alicante, pp. 64-65.