OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Informació falsa

La informació falsa o informació incorrecta és aquella informació a la qual se li dona una difusió de manera intencionada o involuntària sense adonar-se que no és vertadera. La informació falsa digital és penetrant als mitjans socials en línia. Açò causa que fou considerada pel World Economic Forum com una amenaça.
Una investigació descobrí que els usuaris dels mitjans socials en línia tenen la tendència a difondre els continguts que s'adhereixen al seu discurs mentre que ignoren als que no alhora que majoritàriament els continguts que es seleccionen per a la difusió provenen d'un amic amb el mateix perfil, suposant pertànyer a la mateixa cambra d'eco. En quant al comportament de la informació: "els rumors de conspiració són assimilats lentament i mostren una correlació positiva entre temps de duració i grandària". La causa de tot açò és que els usuaris formen comunitats formades segons uns interessos que "causen biaixos [cognitius] de confirmació, segregació i polarització".
Com a reacció a la informació falsa els bibliotecaris Brian Coutts i Cynthia Etkin proposen la selecció crítica i difusió de fonts d'informació perquè s'utilitzen per a comprovar les afirmacions dubtoses presents als continguts dels mitjans socials.

## Notes

* ↑ Antoniadis, Sotirios; Litou, Iouliana; Kalogeraki, Vana. A Model for Identifying Misinformation in Online Social Networks (en anglès). Springer International Publishing, 2015-10-26, p. 473–482 (Lecture Notes in Computer Science). DOI 10.1007/978-3-319-26148-5_32. ISBN 978-3-319-26147-8.
* ↑ Howell, L. «Digital wildfires in a hyperconnected world». WEF Report 2013, 2013. [Consulta: 29 octubre 2016].
* ↑ Del Vicario, Michela; Bessi, Alessandro; Zollo, Fabiana; Petroni, Fabio; Scala, Antonio; Caldarelli, Guido; Stanley, H. Eugene; i Quattrociocchi, Walter «The spreading of misinformation online». PNAS, 113, 3, 2016, pàg. 554-559. DOI: 10.1073/pnas.1517441113.
* ↑ Coutts, Brian; Etkin, Cynthia. «Best Free Reference - Best Reference 2015». Library Journal, 26-02-2016. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2016. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Jean-François Marmontel

Jean-François Marmontel (Bòrt (Corresa), 11 de juliol del 1723 – Habloville, Saint-Aubin-sur-Gaillon, 31 de desembre del 1799) va ser un historiador francès i escriptor, era un membre del moviment de l'Enciclopèdia francesa.

## Biografia

Estudià als jesuïtes a Mauriac. El 1745, seguint Voltaire, marxà a París cercant èxit en la literatura, i des de 1748 fins a 1753 va escriure diverses tragèdies (Denys le Tyran (1748); Aristomene (1749); Cleopâtre (1750); Heraclides (1752); Egyptus (1753)), d'èxit relatiu.
Fou autor de diversos dels articles de l'Encyclopédie. També va escriure òperes còmiques com Sylvain (1770) i Zémire et Azore (1771). Va ser partidari de Piccinni en l'enfrontament que aquest tingué amb Gluck. El 1758 obtingué el patrocini de Madame de Pompadour i gràcies a ella va publicar a Le Mercure, els seus famosos Contes moraux. Va ser elegit membre de l'Académie française el 1763. El 1767 publicà Bélisaire i Les Incas (1777) sobre les crueltats fetes pels espanyols a Amèrica.
Va ser nomenat historiògraf de França (1771). Marmontel es va retirar durant el Regnat del Terror de la revolució francesa a Évreux i després a Habloville (prop de Saint-Aubin-sur-Gaillon). Encara va escriure Mémoires d'un père pour servir à l'instruction de ses enfants (4 volums, 1800-1804) amb les biografies de Jean-Baptiste Massillon i de Mirabeau. Mentre fou professor en el Conservatori de París tingué molts alumnes entre ells a Alfred Bachelet.
Era maçó i membre de la lògia Les Neuf Sœurs.

## Referències

* Mallet du Pan, Jacques. «Character of Marmontel». The European Magazine, and London Review, 37, 1800, pàg. 103–104.

## Enllaços externs

* Obres de Jean-François Marmontel al Projecte Gutenberg.
# Jakub Arbes

Jakub Arbes (Praga, 1840 — 1914) va ser un novel·lista, crític i periodista txec. La seva narrativa formada per novel·les breus i de temàtica fantàstica es caracteritza pel realisme psicològic. Arbes és autor de Newtonuv mozek (‘El cervell de Newton', 1877)

## Notes

* ↑ «Jakub Arbes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jakub Słowik

Jakub Słowik (31 d'agost de 1991) és un futbolista polonès.

## Selecció del Polònia

Va debutar amb la selecció de Polònia el 2013. Va disputar 1 partit amb la selecció del Polònia.

## Estadístiques

Selecció de Polònia :
| Anys | Partits | Gols |
| 2013 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ Jakub Słowik a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sant Martí de Vilapedrers

Sant Martí de Vilapedrers és una església que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Navès (Solsonès).

## Descripció

Sant Martí de Vilapedrers és una església romànica molt reformada. De la nau primitiva no es conserva res. Absis romànic rodó, sobrealçat, amb el con desaparegut i substituït per una coberta a un vessant. De la nau desapareguda, tan sols resta, tocant a l'actual mur sud, un mur d'un metre d'alçada, el qual indica que l'antiga nau s'unia amb un encaix a l'exterior. Està orientada a l'est. La porta romànica ha desaparegut.
A la llinda de l'actual porta apareix la data de 1771. Finestres romàniques a l'absis, una al centre i l'altra més cap al sud, de dues esqueixades i adovellades, amb arc de mig punt. El parament és de carreus en fileres, treballats a punta. Podi de 90 centímetres d'alçada màxima, envoltant tot l'absis i sense treball a punta.

### Notícies històriques

L'església de Vilapedrers és d'estil romànic, actualment sense culte. Es troba al costat de la casa Cal Rosas de Linya i està dedicada a Sant Martí. Té adjunt el cementiri i molt propera, una antiga torre que formava part de l'anterior mansió senyorial. Antigament, era sufragània de Navès i comprenia totes les cases de la serra en avall, entre les quals la de Duocastella i Can Angrill de Sant Grau.

## Referències

* 1 2 «Sant Martí de Vilapedrers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Navès
# Magdalena Casamitjana i Aguilà

Magda Casamitjana i Aguilà (Barcelona, 27 de gener de 1963) és una política catalana, de professió filòloga. Ha estat regidora i alcaldessa de Roses, també diputada a la Diputació de Girona i diputada al Parlament de Catalunya.
Llicenciada en Filologia Catalana per la Universitat Autònoma de Barcelona (1988), havia fet els estudis primaris i secundaris al Liceu Francès de Barcelona, on treballà després com a professora de llengua catalana (1987-1988). Ha treballat també com a auxiliar de conversa als col·legis d'educació infantil i primària (CEIP) i a l'institut d'educació secundària (IES) de Roses (1994-2000).
Ha estat regidora de l'Ajuntament de Roses pel grup municipal del PSC Roses (1999-2007); alcaldessa de Roses entre els anys 2007 i 2011, sota les sigles del Partit dels Socialistes de Catalunya, i després regidora del mateix ajuntament, entre els anys 2011 i 2013. Va ser diputada a la Diputació de Girona entre 2003 i 2011 i Presidenta del Consorci de la Costa Brava (2007-2011).
L'any 2012 va abandonar el PSC per discrepàncies ideològiques sobre el dret a decidir per fundar Nova Esquerra Catalana (NeCat), juntament amb Ernest Maragall, partit que es va fusionar amb Moviment Catalunya, format per altres crítics del PSC, i van donar lloc a Moviment d'Esquerres (MES). Va ser presidenta de MES durant un any, fins al juny de 2016, en què deixà pas a Alfons Palacios. En les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 fou elegida diputada per Girona representant la llista de Junts pel Sí –XI$^a$ legislatura (2015-2017). En la següent legislatura –XII$^a$ legislatura (2018-2020)– fou elegida diputada per Girona representant la llista d'Esquerra Republicana de Catalunya. A finals d'any 2018 renuncià al seu escó, per passar a dirigir un projecte de salut mental.
Actualment és la Directora del Pacte Nacional de Salut Mental de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «I. Sra. Magda Casamitjana i Aguilà». Parlament de Catalunya. Legislatura XI (2015-2017). [Consulta: gener 2021].
* ↑ «Magda Casamitjana». Esquerra Republicana de Catalunya. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «Magda Casamitjana, escollida nova presidenta de MES». ACN, 27-07-2015.
* ↑ Salles, Quico «Magda Casamitjana de MES, a la llista Junts pel Sí». El Singular Digital27 juliol 2015 [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ «I. Sra. Magda Casamitjana i Aguilà». Parlament de Catalunya. Legislatura XII (2018-2020). [Consulta: gener 2021].
* ↑ «Magda Casamitjana deixa el Parlament per dirigir un programa de Salut». Diari de Girona, 08-12-2018. [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ «Pacte Nacional de Salut Mental». [Consulta: 5 maig 2023].
# Refik Koraltan

Bekir Refik Koraltan (1889, Divriği, província de Sivas – 17 de juny del 1974, Istanbul) fou un polític turc que ocupa el càrrec de president de la Gran Assemblea Nacional de Turquia (TBMM) del 22 de maig del 1950 al 27 de maig del 1960.

## Biografia

Koraltan va néixer a Divriği, província de Sivas el 1889, i era fill d'Ali Bey, un prominent ciutadà local. Després de completar la seva educació primària i secundària a Divriği, Koraltan estudià al Liceu Mercan d'Istanbul. Es va graduar a la facultat de Dret de la Universitat d'Istanbul.

## Carrera política

Koraltan va entrar a la funció pública com a fiscal auxiliar i va esdevenir fiscal general de Karaman el 1915. Va ser assignat com a inspector de la policia el 2 de març 1918 i oficial en cap de la policia de Trebisonda el 29 maig de 1918. Mentre exercia aquest càrrec, va facilitar l'establiment de la "Societat de Defensa dels Drets nacionals per contrarestar les Organitzacions Pontus Rum" que van començar a aparèixer després del final de la Primera Guerra Mundial.
Fou elegit diputat a la TBMM per Konya el 1920 i reelegit per la mateixa circumscripció durant tres mandats més.
Va exercir com a governador de la província de Bursa 1939-1942.
Ocupà breument el càrrec de governador de la província de Konya, abans de tornar al parlament durant sis legislatures més. En 1946, va abandonar el Partit Republicà del Poble i va formar el Demokrat Parti juntament amb Celal Bayar, Adnan Menderes i Mehmet Fuat Köprülü. Finalment, va ocupar el càrrec de president de la TBMM des del 22 de maig del 1950 fins al 27 de maig del 1960, quan es va produir el cop militar.
Koraltan va morir el 17 de juny del 1974, a Istanbul, i fou enterrat a Ankara.

## Notes

* ↑ Bursa Gazeteciler Cemiyeti, VALİ (Bursa valileri) Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine.

## Fonts

* Ministeri de Cultura i Turisme de Turquia, Direcció General de Patrimoni Cultural i Museus
# Bregana Pisarovinska

Bregana Pisarovinska és una localitat de Croàcia al municipi de Pisarovina, comtat de Zagreb. Es troba a una altitud de 172 msnm a 26 km de la capital nacional, Zagreb. Al cens 2011, el total de població de la localitat va ser de 251 habitants.

## Referències

* ↑ «Croatian Census 2011 First Results». Arxivat de l'original el 2012-11-17. [Consulta: 2 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth.
# Jakub Mareczko

Jakub Mareczko (Jarosław, 30 d'abril de 1994) és un ciclista polonès de naixement, però amb nacionalitat italiana. Bon esprintador, corre amb l'equip Team Corratec - Vini Fantini. En el seu palmarès destaquen la general de la Volta al llac Taihu de 2015 i 2017 i algunes etapes en curses d'una setmana. També el bronze en la cursa en ruta sub-23 als Campionats del món de 2016.

## Palmarès

* 2014
** 1r a la Vicenza-Bionde
** 1r al Circuit del Porto-Trofeo Arvedi
** 1r al Trofeu Ciutat de Castelfidardo
** 1r a la Copa Ciutat de Melzo
** 1r al Trofeu Antonietto Rancilio
* 2015
** 1r a la Volta al llac Taihu i vencedor de 7 etapes
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Táchira
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Veneçuela
** Vencedor d'una etapa al Tour de Hainan
* 2016
** 1r al Tour dels Aiguamolls costaners de Yancheng
** Vencedor d'una etapa al Tour de San Luis
** Vencedor d'una etapa al Tour de Langkawi
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Turquia
** Vencedor de 3 etapes a la Volta al llac Qinghai
** Vencedor de 3 etapes a la Volta al llac Taihu
* 2017
** 1r a la Volta al llac Taihu i vencedor de 5 etapes
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Langkawi
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bretanya
** Vencedor de 5 etapes al Tour de Hainan
* 2018
** Vencedor de 2 etapes al Sharjah International Cycling Tour
** Vencedor de 4 etapes a la Volta al Marroc
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina II
** Vencedor de 3 etapes a la Volta al llac Taihu
* 2020
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Hongria
* 2021
** 1r a l'Umag Trophy
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
* 2022
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Antalya
** Vencedor d'una etapa al ZLM Tour
** Vencedor d'una etapa al Tour de Langkawi
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Tour de Bretanya
** Vencedor d'una etapa al ZLM Tour
* 2024
** 1r al Circuit del Porto-Trofeu Arvedi
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Grècia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. Abandona (5a etapa)
* 2017. No surt (14a etapa)
* 2018. Abandona (9a etapa)
* 2019. Fora de control (12a etapa)
* 2022. Abandona (4a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. Abandona (11a etapa)

## Referències

* ↑ «Vuelta al Tachira, bis di Mareczko» (en italià), 12-01-2015. [Consulta: 10 març 2015].
* ↑ «Team Corratec». UCI.org. Union Cycliste Internationale. [Consulta: 20 gener 2024].
* ↑ «Marco Mathis lidera un doblete alemán en la contrarreloj sub-23 del Mundial». mundodeportivo.com, 10-10-2016 [Consulta: 11 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# 1633
## Esdeveniments

* 22 de juny: Galileu és obligat a retractar-se de l'heliocentrisme. Els càrrecs que se li imputaven eren: sostenir decididament que la Terra es mou i el Sol roman estàtic; atribuir erròniament els fenòmens de les marees a l'estaticitat del Sol i al moviment de la Terra; mantenir un mutisme dolós sobre allò que se li va ordenar el 1616: que des d'aquell moment s'abstingués de mantenir, ensenyar o defensar aital opinió, ja fos verbalment o per escrit.
* Expulsió dels missioners d'Etiòpia

## Naixements

Països Catalans
Resta de món
* 26 de març - Barrow, Anglaterraː Mary Beale, pintora anglesa, retratista, considerada la primera dona pintora professional (m. 1699).
* 15 de novembre - Deventer: Gesina ter Borch, escriptora i pintora del Segle d'or neerlandès (m. 1690).

## Necrològiques

Països Catalans
Resta de món
* 11 de febrer, Badr: Safi al-Din Muhammad ibn Fahd al-Makrami, daï ismaïlita al Iemen.
* 1 de març, Bemerton, Wiltshire (Anglaterra): George Herbert, prevere anglicà gal·lès, poeta en anglès (n. 1593)
* 4 de setembre, Hackness, Scarborough: Margaret Hoby, primera dietarista anglesa (n.1571).

## Referències

* ↑ Soler, Jordi «Efemèrides». El Punt Avui, 22-06-2009 [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ «Beale, Mary, 1633–1699» (en anglès). Art UK. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Universalis, Encyclopaedia.. Dictionnaire des litteratures de langue anglaise : (les dictionnaires d'universalis).. [Place of publication not identified]: Primento Digital Publishi, 2015. ISBN 2-85229-136-3.
* ↑ «Margaret Dakins Hoby (1571-1633)» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 6 agost 2023].
# Diodor d'Aspendos

Diodor d'Aspendos (en llatí Diodorus, en grec antic Διόδωρος) fou un filòsof pitagòric grec que probablement va viure després de Plató i encara era viu vers la 104 Olimpíada, ja que estava en contacte amb Estratònic el músic que vivia a la cort de Ptolemeu I Sòter. Es diu que va adoptar la manera de viure dels cínics, segons Iàmblic i Ateneu de Naucratis.

## Referències

* ↑ 5.Diodorus of Aspendus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1015
# Dospat

El Dospat o Despatis - búlgar Доспатска, grec Δεσπάτης - és un riu que neix a l'oest de les muntanyes Ròdope i passa per Bulgària i per Grècia. És el principal afluent del Nestos.
# The Next Corner

The Next Corner és una pel·lícula muda dirigida per Sam Wood per a la Paramount i protagonitzada per Conway Tearle, Dorothy Mackaill i Lon Chaney. Basada en la novel·la homònima de Kate Jordan, la pel·lícula es va estrenar el 18 de febrer de 1924. Es tracta d’una pel·lícula perduda.

## Argument

Descuidada per un marit sempre ocupat, Elsie Maury s'enamora de Don Arturo, un noble espanyol. Donat que el marit és fora, es deixa portar a casa seva, fora de París. Sentint remordiments de consciència escriu una carta al seu marit però l'Arturo la llegeix i intenta evitar que l’acabi enviant. Elsie està a punt de cedir quan Don Arturo es assassinat per un camperol, a la filla del qual ha traït. Elsie fuig, torna amb el seu marit i espera l'arribada de la carta. La carta ha quedat en mans de Serafin, el germanastre d’Arturo i aquest intenta seduir Elsie. En no aconseguir-ho se suïcida. Elsie dona la carta al seu marit, el sobre conté només paper en blanc ja que Arturo havia substituït la carta. Elsie ho confessa tot al seu marit i és perdonada.

## Repartiment

* Conway Tearle (Robert Maury)
* Lon Chaney (Juan Serafin)
* Dorothy Mackaill (Elsie Maury)
* Ricardo Cortez (Don Arturo)
* Louise Dresser (Nina Race)
* Dorothy Cumming (Paula Vrain)
* Remea Radzina (comtessa Longueval)
* Bertha Feducha (Julie, criada d’Elsie)
* Bernard Siegel (l'estrany)

## Referències

* ↑ «Film Edition of books increase sales». Exhibitors Trade Review, 08-12-1923, pàg. 32.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08, p. 248. ISBN 978-3-11-095194-3.
* ↑ «The Next Corner» (en anglès). AFI|Catalog. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «The Next Corner» (en anglès). American Silent Feature Film Survival Database, 1924. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Stagey and unconvincing. “The Next Corner” offers poor entertainmnent for intelligent audiences». Exhibitor’s Trade Review, 23-02-1924, pàg. 49.

## Enllaços externs

* The Next Corner al catàleg de l'American Film Institute
# Disseny centrat en l'ús

El disseny centrat en l'ús (usage-centered design en anglès) és un mètode de disseny d'interfícies que es basa a enfocar-se en les intencions de l'usuari i els patrons d'ús. Analitza usuaris en termes de les funcions juguen en relació a sistemes existents i empra casos d'ús abstractes (essencials) per l'anàlisi de tasques. Deriva dissenys visuals i d'interacció a partir de prototipus abstractes basats a entendre el rol dels usuari i els casos de tasques.
El disseny centrat en l'ús va ser introduït per Larry Constantine i Lucy Lockwood. La font primària de referència és el seu llibre.

## Mètodes de disseny centrat en l'ús

El disseny centrat en l'ús és basat en gran part en models formals i abstractes com a models d'interacció entre rols d'usuari, models UML i perfils de casos de tasques i rols. Els proponents del disseny centrat en l'ús argumenten a favor del modelat abstracte mentre que molts dissenyadors utilitzen persones realistes, escenaris i prototipus d'alta fidelitat. Les tècniques han estat aplicades amb considerable èxit en projectes complexes de programari, alguns dels quals han sigut analitzats en estudis de cas.

## El disseny centrat en l'ús i el disseny centrat en l'activitat

El disseny centrat en l'ús té algunes idees comunes amb el disseny centrat en l'activitat. S'enfoca més en les activitats dels usuaris però no els usuaris per se. A [Constantine, 2006] es descriu un entorn de treball integrat on els models de disseny centrat en l'ús són enriquits amb conceptes de la teoria d'Activitat.

## Referències

* ↑ Constantine, L. "Essential Modeling: Use Cases for User Interfaces.” ACM Interactions, 2 (2): 34-46, Abril 1995.
* ↑ Constantine L., and Lockwood, L. "Structure and Style in Use Cases for User Interfaces." In M. van Harmelan, Ed., Object Modeling and User Interface Design. Boston: Addison-Wesley, 2001.
* ↑ Constantine L., and Lockwood, L. Software for Use: A Practical Guide to the Essential Models and Methods of Usage-Centered Design. Reading, MA: Addison-Wesley, 1999.
* ↑ Constantine, L. “Usage-Centered Software Engineering: New Models, Methods, and Metrics.” A Purvis, M. (ed.) Software Engineering: Education & Practice. Los Alamitos, CA: IEEE Computer Society Press, 1996.
* ↑ Windl, H. (2002) “Designing a Winner: Creating STEP 7 lite with Usage-Centered Design.” A L. Constantine, ed., forUSE 2002: Proceedings of the First International Conference on Usage-Centered Design. Rowley, MA: Ampersand Press.
* ↑ Strope, J. (2003) “Designing for Breakthroughs in User Performance.” A L. Constantine, ed., Performance by Design: Proceedings of forUSE 2003, the Second International Conference on Usage-Centered Design. Rowley, MA: Ampersand Press.
# Terevaka

Ma′unga Terevaka és el volcà més gran i la muntanya més alta de Rapa Nui. Dels tres principals volcans extints que conformen l'illa, el Terevaka és el central i més jove. A la seva falda s'hi troben diversos cons volcànics i cràters petits, i entre ells un cràter que té un dels tres llacs de l'illa, el Rano Aroi.
El Terevaka conforma la part central de Rapa Nui i els altres dos cims volcànics són més vells: El Poike forma el costat oriental i el Rano Kau el del sud. L'última erupció del Terevaka va tenir lloc fa menys de 400.000 anys durant el període Plistocè. El seu camp de lava a Roiho data de fa entre 110.000 i 150.000 anys. Es pot ascendir el Terevaka per un camí que comença al moai d'Ahu Akivi.
Terevaka és el 12è cim amb més isolament topogràfic del planeta Terra.

## Referències

* ↑ «World Peaks with 300 km of Isolation».

## Bibliografia

* Haase, Karsten M.; Stoffers, Peter; Garbe-Schönberg, C. Dieter «The Petrogenetic Evolution of Lavas from Easter Island and Neighbouring Seamounts, Near-ridge Hotspot Volcanoes in the SE Pacific» (en anglès). Journal of Petrology, 38, 6, 01-06-1997, pàg. 785-813. DOI: 10.1093/petrology/38.6.785 [Consulta: 4 desembre 2021].
* Kaneoka, I.; Katsui, Y. «K-Ar ages of volcanic rocks from Easter Island» (en anglès). Bull. Volc. Soc. Japan, 30, 1985, pàg. 33-36.
* Vezzoli, L.; Acocella, V. «Easter Island, SE Pacific: an end-member type of hotspot volcanism» (en anglès). Geol. Soc. Amer. Bull., 121, 2009, pàg. 869-886.
# Districte de Lalaua

El districte de Lalaua és un districte de Moçambic, situat a la província de Nampula. Té una superfície de 4.378 quilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 73.536 habitants. Limita al nord amb els districtes de Namuno i Balama ambdós de la província de Cabo Delgado, a l'oest amb el districte de Malema, al sud amb el districte de Ribáuè, i a l'est amb el districte de Mecubúri.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en dos postos administrativos (Lalaua i Meti), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Lalaua:
** Lalaua
** Lúrio
* Posto Administrativo de Meti:
** Meti
** Naquessa 2

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].