OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# I vecchi e i giovani

I vecchi e i giovani és una minisèrie de televisió dirigida per Marco Leto i emesa per la RAI per la primavera del 1979 pel segon canal (TV2, després Rai 2). Va ser emès en cinc capítols en horari de màxima audiència el divendres al vespre del 6 d'abril al 4 de maig de 1979 i va ser reproduïda pel canal per satèl·lit Rai Storia el juny de 2011.

## Realització

Rodada amb una tècnica cinematogràfica de 35 mm, amb l'ús de material exterior (per tant, un guió televisiu en el sentit més ampli), la ficció va ser coproduïda per Itàlia i França per Filmalpha i es basava en la novel·la homònima de Luigi Pirandello de 1913, titulada precisament I vecchi e i giovani.
El guió de la reducció televisiva en la versió italiana va ser editat pel mateix Leto i per l'escriptor i dramaturg Renzo Rosso. L'adaptació per a la versió francesa és de Pierre Cholodenko

## Repartiment

Després d'haver arribat a un punt d'inflexió en les produccions de ficció televisiva de la RAI –que començava a consolidar l'ús del color i el rodatge a l'aire lliure–, la minisèrie treballa un gran elenc d'actors de renom internacional, inclòs Gabriele Ferzetti, que va interpretar el paper de Flaminio Salvo, Alain Cuny, en el paper del príncep Ippolito Laurentano, Stephanie Beacham com Nicolette, Bekim Fehmiu, àlies Aurelio Costa i Stefano Satta Flores, en el paper d'Ignazio Capolino.

## Recepció

Fou exhibida a la Quinzena dels Directors del 31è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Referències

* ↑ I vecchi e i giovani, mymovies.it
* ↑ I VECCHI E GIOVANI di Marco Leto (Italia 1979 colore durata 160 minuti) Arxivat 2016-05-11 a Wayback Machine., casadelcinema.it
* ↑ «Quinzaine 1978». quinzaine-realisateurs.com. Arxivat de l'original el 9 de juny 2017. [Consulta: 15 juny 2017].

## Enllaços externs

* I vecchi e i giovani a raiplay.it
# TVLine

Tvline és un lloc web dedicat a la informació, notícies i spoilers de programes de televisió. Des del seu llançament el gener de 2011, Tvline ha tingut un enfocament singular i indestructible: oferir un corrent concentrat de notícies d'última hora de televisió, previsualitzacions originals i resums/ressenyes perspicaços. Tvline ha demostrat ser una font de notícies per dotzenes de mitjans de comunicació, incloent-hi Yahoo News, el New York Times, CNN i més.
Segons la mateixa pàgina "Després de tot, hi ha un munt de llocs de notícies d'entreteniment per aquí, però cap d'ells compta amb un personal que es dedica a totes les coses de la televisió, sense les distraccions de xafarderies de celebritats, informes de taquilla o similars. Va ser fundada per ajudar els entusiastes de la televisió a tallar a través del desordre i aportar uns continguts de confiança, perquè es pugui trobar fàcil i eficientment les notícies i actualitzacions que vostè anhela; de trencar les primícies de càsting a spoilers exclusius i immersions profundes en els seus programes favorits. Al seu torn, prometem oferir notícies exclusives, entrevistes fresques, punts de vista provocadors, First Looks emocionants i molt més. I tot serà sobre la televisió."

## Història

A finals de 2010, Michael Ausiello d'Entertainment Weekly va anunciar que deixaria EW després de gairebé dos anys en la seva ocupació per establir un lloc web centrat en la televisió amb PMC, l'empresa de mitjans de comunicació fundada per Jay Penske. Més tard va anunciar que l'escriptor d'EW, Michael Slezak, E! Online Megan Masters i Matt Mitovich de TV Guide s'unirien a ell a l'empresa.
El lloc va debutar el 5 de gener de 2011 i va triplicar les expectatives inicials per al tràfic d'Internet en els seus primers sis dies.
A principis de 2011, un informe de TV by the Numbers va analitzar les puntuacions de les pàgines de quatre llocs web de televisió: Tvline, el seu lloc germà Deadline, Thewrap, i TV by the Numbers. Amb un màxim de poc més d'1 milió de pàgines vistes al dia, Tvline va vèncer als tres competidors. Un informe semblant de l'estiu de 2012 va tornar a comparar Tvline amb altres tres llocs web: Deadline, The Hollywood Reporter i Hitfix. Tvline va assolir un màxim d'aproximadament 23 milions de visites mensuals, només superat per The Hollywood Reporter.

## Referències

* 1 2 «About Us» (en anglès), 02-12-2010. [Consulta: 12 desembre 2019].
* ↑ «News - PMC», 15-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-15. [Consulta: 12 desembre 2019].
* ↑ «tvline.com Competitive Analysis, Marketing Mix and Traffic - Alexa». Arxivat de l'original el 2019-07-31. [Consulta: 12 desembre 2019].
* ↑ «Michael Ausiello’s TVLine Already Bigger Than Nikki Finke’s Deadline» (en anglès), 20-05-2011. Arxivat de l'original el 2019-12-12. [Consulta: 12 desembre 2019].
* ↑ «Lost in the PMC/Finke/Deadline/Variety News: Michael Ausiello’s TVLine is a Traffic Powerhouse - Ratings | TVbytheNumbers», 26-03-2013. Arxivat de l'original el 2013-03-26. [Consulta: 12 desembre 2019].
# Can Viladevall del carrer Sant Agustí

Can Viladevall del carrer Sant Agustí és una obra noucentista de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici en cantonada i pati posterior de planta baixa i dues plantes pis. La façana del carrer Sant Agustí presenta una simetria central marcada per les tres obertures de la planta baixa i els dos balcons del primer pis. La façana del carrer d'Ibran presenta també una simetria central accentuada pel cos sobresortint del segon pis. Totes les obertures són amb arcs escarsers incloent les petites finestres en la coronació de l'edifici. S'observa un estucat encoixinat a la cantonada i sòcol de l'edifici i garlandes esgrafiades sobre les obertures.

## Referències

* ↑ «Can Viladevall del carrer Sant Agustí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# George Houstoun Reid

George Houstoun Reid (25 de febrer de 1845 - 12 de setembre de 1918) va ser un polític australià, premier de Nova Gal·les del Sud i 4è Primer ministre d'Austràlia.
Reid va ser líder de la tendència liberal en Nova Gal·les del Sud, comandada per Charles Cowper i Henry Parkes, i que va ser organitzada per Reid com el Partit del Lliure Comerç, en 1889.

## Referències

* ↑ «Prime Facts 19» (PDF). Old Parliament House. The Australian Prime Ministers Centre. Arxivat de l'original el 2013-07-08. [Consulta: 8 gener 2008].
* ↑ «George Reid» (en anglès). Prime Ministers. National Archives of Australia. Arxivat de l'original el 2015-02-27. [Consulta: 4 maig 2007].
# Pausari

Pausari (plural llatí pausarii) era el nom que tenien uns sacerdots d'Isis a Roma, que marcaven les pauses en les processons en honor de la deessa. Aquestes pauses es feien en algunes capelles de divinitats egípcies i en algunes mansions, on es cantaven himnes i es realitzaven sacrificis i altres ritus, i permetien als participants i portadors de la imatge un descans.
També s'anomenava pausari a la persona, el capatàs, que en una nau portava una maça o porra (portisculus) amb la que marcava el ritme als remers i els feia avançar, retrocedir o aturar-se. Se situava a la popa de la nau.

## Referències

* ↑ Turcan, Robert. Les cultes orientaux dans le monde romain. París: Les Belles lettres, 2004, p. 101. ISBN 9782251380018.
* ↑ Smith, William (ed.). «Portisculus». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 31 març 2022].
# Teixidor olivaci

El teixidor olivaci (Ploceus olivaceiceps) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc miombo a les muntanyes de extreme sud de Tanzània, Zàmbia, Malawi i nord i sud de Moçambic.

## Referències

* ↑ «Teixidor olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Carlos José Castilho

Carlos José Castilho (Rio de Janeiro, 27 de novembre de 1927 - Rio de Janeiro, 2 de febrer de 1987) fou un futbolista brasiler de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, destacà al Fluminense on jugà entre 1947 i 1964. Amb la selecció del Brasil jugà a quatre Mundials: 1950, 1954, 1958 i 1962, però només disputà tres partits, el 1954. També fou un destacat entrenador de futbol.

## Referències

* ↑ Castilho Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1950» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1954» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
Castilho amb el Brasil - Caixes de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1950
1 Barbosa •
2 Castilho •
3 Augusto •
4 Ely •
5 Juvenal •
6 Nena •
7 Nílton Santos •
8 Bauer •
9 Bigode •
10 Danilo •
11 Noronha •
12 Rui •
13 Adãozinho •
14 Ademir •
15 Alfredo •
16 Baltazar •
17 Chico •
18 Friaça •
19 Jair •
20 Maneca •
21 Rodrigues •
22 Zizinho •
Seleccionador: Costa
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1954
1 Castilho •
2 Djalma Santos •
3 Nílton Santos •
4 Brandãozinho •
5 Pinheiro •
6 Bauer •
7 Julinho •
8 Didi •
9 Baltazar •
10 Pinga •
11 Rodrigues •
12 Paulinho •
13 Alfredo •
14 Ely •
15 Mauro •
16 Dequinha •
17 Maurinho •
18 Humberto •
19 Índio •
20 Rubens •
21 Veludo •
22 Cabeção •
Seleccionador: Moreira
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1958
1 Castilho •
2 Bellini •
3 Nílton Santos •
4 Djalma Santos •
5 Dino Sani •
6 Didi •
7 Zagallo •
8 Oreco •
9 Zózimo •
10 Pelé •
11 Garrincha •
12 Gilmar •
13 Moacir •
14 De Sordi •
15 Orlando •
16 Mauro •
17 Joel •
18 Mazola •
19 Zito •
20 Vavá •
21 Dida •
22 Pepe •
Seleccionador: Feola
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1962
1 Gilmar •
2 Djalma Santos •
3 Mauro •
4 Zito •
5 Zózimo •
6 Nílton Santos •
7 Garrincha •
8 Didi •
9 Coutinho •
10 Pelé •
11 Pepe •
12 Jair Marinho •
13 Bellini •
14 Jurandir •
15 Altair •
16 Zequinha •
17 Mengálvio •
18 Jair •
19 Vavá •
20 Amarildo •
21 Zagallo •
22 Castilho •
Seleccionador: Moreira :
# Pasteur Musabe

Pasteur Musabe (1949 -14 febrer 1999) és un director general del Banc Continental Africà de Rwanda (BACAR) a Kigali.
Va néixer el 1949 a Rubari, al municipi de Giciye, a la prefectura de GISENYI, al nord-oest de Rwanda.
La nit del 14 al 15 de febrer de 1999, mentre es preparava per unir-se a la seva dona i els seus dos fills que havien buscat asil a Europa, Pasteur Musabe va ser assassinat el 14 de febrer de 1999 a Yaoundé, per tres homes que el van emmordassar, li van torçar el coll i el van apunyalar.

## Referències

* ↑ «CLIIR.org - Rwanda : : Com048/1999 : MUSABE P. assassiné par un commando à YAOUNDE, Cameroun». Arxivat de l'original el 2020-01-23. [Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ Uwera, Ange. «Musabe Pasteur a été assassiné par un certain Samuel Nsengiyumva alias Kibanda agissant sous les ordres de Paul Kagame.» (en anglès), 21-09-2019. [Consulta: 14 gener 2020].
# Trenčianske Bohuslavice

Trenčianske Bohuslavice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1208.
# Hima Douglas

Hima Ikimotu Douglas (també conegut com Himalea I Takelesi) (nascut el 1946 o el 1947) és un locutor, polític i diplomàtic de Niue. És actualment president de l'Assemblea de Niue .
Douglas es va formar a Nova Zelanda i té un grau en comptabilitat. Va treballar com a locutor, consultor de radiodifusió i servidor públic per a la Comissió del Pacífic Sud i pel govern de Niue, i durant molts anys va ser gerent de la Corporació de Radiodifusió de Niue. Va ser elegit membre de l'Assemblea de Niue a les eleccions generals de Niue de 1999, però va dimitir a mig termini per convertir-se en el primer Alt Comissionat de Niue a Nova Zelanda. Després del seu retorn a Niue va ser reelegit en les eleccions de 2005, però no va ser reelegit a les eleccions generals de Niue de juny de 2008.
El juny de 2020, va ser elegit president de l'Assemblea de Niue, en substitució de Togiavalu Pihigia.

## Referències

* 1 2 «About us». Talaniue. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «NIUE PREMIER FRANK LUI LOSES ASSEMBLY SEAT». Pacific Islands Report, 22-03-1999. Arxivat de l'original el 28 June 2020. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ «HIGH COMMISSIONER HIMA DOUGLAS TAKELESI LEAVES FOR NEW ZEALAND». Pacific Islands Report, 14-02-2001. Arxivat de l'original el 11 de juny 2020. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Surprise changes in Niue's elections». RNZ, 09-06-2008. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Dalton Tagelagi voted in as new Premier of Niue». RNZ, 11-06-2020. [Consulta: 11 juny 2020].
* ↑ «Selection of Speaker, Most Controversial Ever». Talaniue, 12-06-2020. [Consulta: 25 juny 2020].
# Carlos José Tissera

Carlos José Tissera (10 de setembre de 1951, Río Cuarto, Argentina) és un bisbe catòlic, filòsof i teòleg argentí. Ordenat sacerdot el 1978, ha exercit el seu ministeri pastoral a la diòcesi de Villa de la Concepción del Río Cuarto per diferents viles de la província de Córdoba. El 16 de novembre del 2004 fou nomenat per Joan Pau II com a bisbe de San Francisco.
Des del 17 de setembre del 2011 és el nou bisbe de Quilmes. És el substitut de Luis Teodorico Stöckler, que hi renuncià en arribar a l'edat de jubilació canònica.

## Sacerdoci

El 7 d'abril del 1978 fou ordenat sacerdot a la diòcesi de Villa de la Concepción del Río Cuarto, per l'aleshores bisbe Mn. Moisés Julio Blanchoud.
Després de la seva ordenació inicià el seu ministeri pastoral com a vicerector del santuari del Senyor de la Bona Mort a Villa Reducción. Després, el 1981, fou rector de Nostra Senyora de la Mercè a Adelia María i el 1983 fou escollit durant nou anys com a superior i director espiritual del seminari major "Jesús Buen Pastor", on ell mateix estudià.
A partir del 1992 passà a ser rector de la Catedral Immaculada Concepció de Río Cuarto i alhora exercí de membre del consell presbiterial, del col·legi de consultors diocesans, de l'equip d'acompanyament sacerdotal i fou coordinador de l'equip de formació permanent dels preveres.

## Carrera episcopal
### Bisbe de San Francisco

El 16 de novembre del 2004 ascendí a l'episcopat, quan Sa Santedat el Papa Joan Pau II el nomenà bisbe de la diòcesi de San Francisco, situada a la província de Córdoba.
Rebé la consagració episcopal a l'església de San Francisco de Río Cuarto el 6 de febrer del 2005 a mans de l'aleshores bisbe de Río Cuarto Ramón Artemio Staffolani, i com a co-consagrants l'arquebisbe de Salta Moisés Julio Blanchoud i el bisbe auxiliar de Buenos Aires Mario Aurelio Poli. Prengué possessió oficial del càrrec el 27 de febrer.).

### Bisbe de Quilmes

Actualment, des del 12 d'octubre del 2011, després d'haver estat nomenat pel Papa Benet XVI, és el nou bisbe de la diòcesi de Quilmes. Substitueix Luis Teodorico Stöckler, que en haver arribat als 75 anys es jubilà tal com estableix el codi de dret canònic.

## Referències

* ↑ «Bienvenido Mons. CARLOS JOSÉ TISSERA Nuevo Obispo de Quilmes». Junta Diocesana de Catequesis, 12-10-2011 [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «Poli, el sucesor de Bergoglio como arzobispo porteño». La Nación (Argentina), 28-03-2013 [Consulta: 27 octubre 2016]. Arxivat 2016-10-28 a Wayback Machine.
# Peace

«Peace» té aquests significats:
* Peace o Madame Antoine Meilland, varietat de roser híbrid.
* Peace Cup, competició amistosa de futbol fundada el 2003 i organitzada cada dos anys.
* Albert Lister Peace (Huddersfield, West Yorkshire, 1844 - Liverpool, 1912) fou un compositor i organista del Regne Unit.
* Peace on Earth, curtmetratge d'animació de la Metro-Goldwyn-Mayer, dirigit per Hugh Harman en 1939.
* Riu Peace, riu del Canadà.
* Peace (cançó), cançó de la banda britànica Depeche Mode.
Viccionari
# Dhu l-Fakariyya

Els Dhu-l-Faqariyya foren una nissaga d'època mameluca i una facció política egípcia als segles xvii i xviii.
El seu origen fou el mameluc Dhu-l-Faqar Bey que va viure al primer terç del segle xvii, tot i que no apareix a les cròniques del seu temps. El Dhu-l-Faqariyya van començar a tenir paper a la política amb Ridwan Bey, que va exercir d'amir al-Hajj (encarregat de la peregrinació) des de 1635 fins a la seva mort en 1656. Diversos membres de la seva família van dominar la política egípcia fins a l'octubre de 1660 quan la facció rival dels qassimiyya, aliada al virrei otomà, els en va expulsar; els seus caps van haver de fugir i les seves tropes foren dispersades; els beis faqariyya capturats foren executats a al-Tarrana pel cap qassimiyya Ahmad Bey el Bosnià.
Durant més de quaranta anys van estar apartats del poder i amb poca influència. Després es van començar a recuperar. El 1711/1712 els faqariyya i els kasimiyya es van aliar respectivament a les faccions antigues dels Sad i els Haram (que reagrupaven als artesans i nòmades egipcis); en el curs d'un conflicte que va dividir els geníssers i als azab aquell mateix anys, els faqariyya van donar suport als primers i els kasimiyya als segons. Els kasimiyya i azab van sortir triomfants, però el seu principal cap, Iwaz Bey (o Iwad Bey) va morir a la lluita, el que va iniciar una sèrie de venjances entre les dues faccions que va durar vint anys fins que finalment els fakariyya van aconseguir expulsar al poder dels seus rivals (1729/1730). A la vespra de la victòria el cap dels fakariyya, Dhu-l-Faqar Bey, va morir assassinat. No pertanyia pas a la casa mameluca de Ridwan Bey sinó a la que havia fundat un oficial d'Anatòlia de nom Hasan Balfiyya, agha dels Gonüllü; una altra branca d'aquesta casa descendia de Mustafà al-Kazdughli, també d'Anatòlia, que estava al servei de Hasan Balfiyya Agha.
El predomini dels faqariyya fou de fet el dels kazdughliyya. El faqariyya Uthman Bey fou deposat el 1743/1744 per Ibrahim Kayha dels kazdughliyya, aliat a Ridwan Khaya al-Djulfi. Ibrahim va nomenar diversos membres dels kazdughliyya com a beis tant abans com després de la mort del mateix Ibrahim el novembre o desembre del 1754; entre aquestos hi va haver Bulut Kapan, conegut generalment com a Ali Bey el Gran. Els kazdughiyya van mantenir la supremacia fins a l'expedició francesa el 1798.

## Bibliografia

* P. M. Holt, The exalted lineage of Ridwan Bey; some observations on a seventeenth century Mamluk genealogy, 1959
* «D̲h̲u ’l-Faḳāriyya». Encyclopaedia of Islam, segona edició., 2012. 30 de març del 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/dhu-l-fakariyya-COM_0163>
# Tim Minchin

Timothy David «Tim» Minchin (Northampton, Anglaterra, 7 d'octubre de 1975) és un actor i músic australià d'origen anglès.
Tim Minchin és principalment conegut per la seva música còmica, que es troba en 6 CD, tres DVD i un cert nombre de shows en viu realitzats en diversos països. També ha aparegut en les televisions d'Austràlia, Anglaterra i els Estats Units. Després de créxier a Perth, Austràlia, assistí a la Universitat of Western Australia i ala Wester Australian Academy of Performing Arts abans de mudar-se a Melbourne el 2002. El seu show Dark Side va obtenir molt bones crítiques al Melbourne International Comedy Festival el 2005 i al Edinburgh Festival Fringe del mateix any.
Minchin té preparació teatral i ha aparegut en diverses produccions escèniques, a més de petits papers per a la TV australiana. Un documental sobre Minchin, Rock N Roll Nerd (dirigit per Rhian Skirving), fou llançat teatralment el 2008 i emès per ABC1 el 2009. Fou co-escriptor del musical guanyador dels Oliver Awards, Matilda the Musical, basat en el llibre Matilda, de Roald Dahl.

## Referències

* ↑ «Middle Name». Angry (Feet) Forum, 19-09-2008. Arxivat de l'original el 5 d'octubre 2011. [Consulta: 13 desembre 2009].
* ↑ «Dr Tim Minchin». TimMinchin.com, 18-09-2013. [Consulta: 18 setembre 2013].
* ↑ «Tim Minchin Online Shop: DARK SIDE AUDIO CD». TimMinchin.com. Arxivat de l'original el 2010-05-05. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ Rock + Roll Nerd: The Tim Minchin Story, ABC1, 30 abril 2009.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Tim Minchin
* Lloc web oficial (anglès)
# Sébastien Turgot

Sébastien Turgot (Llemotges, Alta Viena, 11 d'abril de 1984) és un ciclista francès, professional des del 2008.
Combina el ciclisme en carretera amb la pista, modalitat en la qual ha guanyat dos campionats nacionals. En ruta destaca la victòria als Tres dies de Vaucluse de 2007 i una etapa als Tres dies de La Panne de 2010.

## Palmarès

* 2007
** 1r als Tres dies de Vaucluse
** Vencedor d'una etapa del Tour de Bretanya
* 2008
** Campió de França de persecució per equips, amb Damien Gaudin, Jérôme Cousin i Fabrice Jeandesboz
** Campió de França de madison, amb Damien Gaudin
** Vencedor d'una etapa del Tour ivorià de la pau
* 2010
** Vencedor d'una etapa dels Tres dies de La Panne
* 2011
** Vencedor d'una etapa dels Boucles de la Mayenne

### Resultats al Tour de França

* 2010. 113è de la classificació general
* 2011. 120è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. 154è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Sébastien Turgot a sitiodeciclismo.net
# Carmen Díaz Guisasola

Carmen Díaz Guisasola (Castro Urdiales, 1905 - Madrid, 30 de setembre de 1992) fou una dona basca, primera esposa de Ramón Franco Bahamonde. La narració dels anys viscuts amb el seu primer marit li van valer el 1981 el Premi Espejo de España.
Nascuda a Castro Urdiales en 1905, era filla de Pedro Díaz Larrauri, nascut a Portugalete i enginyer de Renault, i de Felisa Guisasola Gil de Sestao. Estudià al Col·legi del Sagrat Cor del carrer Saint Dominique de París, on aleshores era destinat el seu pare. Conegué Ramón Franco Bahamonde, amb qui es va casar a Hendaia el 22 de juliol de 1924. Després es traslladà amb el seu marit a Barakaldo, on es van distanciar degut a les idees polítiques del seu marit i les contínues infidelitats. Després de la proclamació de la Segona República Espanyola i la llei del divorci es va divorciar del seu marit. Es casà novament amb l'inspector de duanes Luis Méndez de Parada. No va tenir fills amb cap dels dos matrimonis. Durant la guerra civil espanyola va viure a Cadis i després a Sevilla.
En 1980 va prestar el seu testimoni a José Antonio Silva do Porto per escriure Mi vida con Ramón Franco, amb la que va guanyar el Premi Espejo de España de 1981.

## Referències

* ↑ Esquela mortuòria
* ↑ En el 75 aniversario de la guerra civil dedicada a la família Díaz Guisasola
* ↑ En su sitio per Fernando Orgambides
* ↑ "Mi vida con Ramón Franco", escrita por su primera mujer, Carmen Díaz, ganadora del Premio Espejo de España
# Georgetown (Califòrnia)

Georgetown és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 962 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Georgetown tenia 962 habitants, 389 habitatges, i 266 famílies. La densitat de població era de 90,2 habitants/km².
Dels 389 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 25,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,3 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 41.111 $ i la renda mitjana per família de 42.609 $. Els homes tenien una renda mitjana de 39.934 $ mentre que les dones 40.208 $. La renda per capita de la població era de 17.582 $. Entorn del 13,4% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].