OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trichoplax adhaerens

Trichoplax adhaerens és un animal simple amb forma de làmina amb una cavitat corporal plena de fluid pressuritzat. Se li concedí el seu propi embrancament, el dels placozous (Placozoa), que des del 2019 comparteix amb Hoilungia hongkongensis i Polyplacotoma mediterranea. El nom T. adhaerens li fou donat perquè tendeix a enganxar-se al seu substrat, incloent pipetes de vidre i portaobjectes per a microscopi.

## Descobriment

Trichoplax va ser descobert l'any 1883 pel zoòleg alemany Franz Eilhard Schulze, en un aquari d'aigua marina de l'Institut Zoològic a Graz, Àustria. El nom genèric deriva del grec θρίξ (thrix), 'pèl', i πλάξ (plax), 'placa'. L'epítet específic adhaerens prové del llatí, 'adherent', reflectint la tendència a enganxar-se a les làmines de vidre i pipetes utilitzades en el seu examen.
Tot i que des del començament la majoria d'investigadors que estudiaven Trichoplax s'adonaven en qualsevol detall que no tenia cap relació estreta amb cap altre embrancament d'animal, el zoòleg Thilo Krumbach va publicar una teoria que proposava que Trichoplax és una forma de la larva plànula de l'hidrozou similar a una anemona Eleutheria krohni (amb el nom acceptat actualment: Eleutheria dichotoma), l'any 1907. Encara que això va ser refutat per Schulze i d'altres, l'anàlisi de Krumbach va esdevenir l'explicació estàndard als llibres de text i res més va ser publicat en les revistes zoològiques sobre Trichoplax fins a la dècada de 1960. En la dècada de 1960 i 1970, un nou interès entre els investigadors va dur a l'acceptació dels placozous com un nou embrancament d'animals. Entre les noves descobertes, hi havia l'estudi de les fases primerenques del desenvolupament embrionari d'aquest animal i les proves que aquests animals que s'havien estat estudiant són adults, no larves. Aquest nou interès també incloïa l'estudi de l'organisme en la natura (en comptes dels aquaris).

## Característiques

Un Trichoplax té el cos tou, d'uns 0,5 mm, i pot semblar-se a una ameba. Està constituït per centenars de cèl·lules de quatre tipus diferents en tres capes: cèl·lules monociliades dorsals i epitelials ventrals, cèl·lules glandulars ventrals i fibroses sincitials.

## Relacions

S'ha seqüenciat el genoma mitocondrial complet de Trichoplax adhaerens i els placozous són l'embrancament més basal de tots els eumetazous vius.

## Referències

* ↑ Osigus et al., 2019, p. R148.
* ↑ Rüdiger Wehner & Walter Gehring. Zoologie (en alemany). 24a ed.. Stuttgart: Thieme, juny de 2007, p. 696.
* ↑ T. Syed and B. Schierwater «Trichoplax adhaerens: discovered as a missing link, forgotten as a hydrozoan, re-discovered as a key to metazoan evolution». Vie Milieu, 52, 4, 2002, p. 177–187.
* ↑ Dellaporta i altres «Mitochondrial genome of Trichoplax adhaerens supports Placozoa as the basal lower metazoan phylum». Proceedings of the National Academy of Sciences, 103, 23, 2006, pàg. 8751-6. PMID: 16731622. «no»

## Bibliografia

* Osigus, H. J.; Rolfes, S.; Herzog, R.; Kamm, K.; Schierwater, B. «Polyplacotoma mediterranea is a new ramified placozoan species» (en anglès). Current Biology, 29, 5, 2019, pàg. R148-R149. DOI: 10.1016/j.cub.2019.01.068.
# Turó del Terròs

El Turó del Terròs és una muntanya de 574 metres que es troba al municipi de Cervera, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó del Tepeyac

El Turó del Tepeyac, a Mèxic, està situat al nord del Districte Federal, i és una menuda part del Turó del Guerrer al sud d'aquest per on es connecten, en les faldes d'aquest turó es troben assentaments humans, i al sud es troba la Basílica de Guadalupe, També es troba una menuda església en el cim i en l'altre terreny lliure es troba un parc ecològic. Baix es troben les colònies Martín Carrera i Indis Verds, en aquest turó es donen molts casos de delinqüència i vandalisme.

## Colònies

Les colònies del turó pertanyen a la Delegació Gustavo A Madero aquestes són:
* Roses del Tepeyac
Es troba al nord-oest del turó
* Triomf de la república
A l'est i un poc al nord del turó
* Parc del Tepeyac
Al nord amb més part en el Turó del Guerrer.

## Colònies indirectes

Al sud del turó hi ha una altra menuda elevació on aquesta la basílica de Guadalupe, no se sap que colònia pertanga o si té assignada una, en aquest cas li anem a assignar dos que anem a utilitzar com referència, aquestes colònies "Indirectes" com les esmenta A. *Diaz en el seu treball "El creixement de la ciutat de Tenochtitlan" són les següents:
* Tepeyac Insurgents
Aquesta en la part oest del sud del turó
* Aragó
Es troba en la part aquest del sud del turó
Aquestes colònies són les més properes encara que estan un poc allunyades quant a distància es refereix, però són les úniques que es troben una miqueta prop per a poder prendre-les en compte.
# Eleccions municipals de Benidorm de 1979

Les eleccions municipals de Benidorm de 1979 van ser les primeres eleccions municipals democràtiques a l'Ajuntament de Benidorm sota l'ordenament jurídic de la Constitució Espanyola de 1978. Es van celebrar el 3 d'abril de 1979.
La candidatura més votada va ser la del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), només per un vot més que la de la Unió de Centre Democràtic (UCD), sent investit com a alcalde en José Such Ortega (UCD) amb el suport de l'Agrupació Independent de Benidorm (AIB), encapçalada pel futur alcalde Vicent Pérez Devesa. El fins aleshores alcalde, en Rafael Ferrer Melià, va concòrrer a les eleccions a les llistes del Partit Nacionalista del País Valencià (PNPV).

## Candidatures

Tot seguit, s'especifiquen les candidatures presentades a les eleccions amb els seus caps de llista corresponents. Es desconeixen els caps de llista d'algunes candidatures degut a la manca de dades sobre la publicació oficial d'aquestes al BOA.
* Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE)
** Cap de llista: Manuel Catalán Chana
* Unió de Centre Democràtic (UCD)
** Cap de llista: José Such Ortega
* Agrupació Independent de Benidorm (AIB)
** Cap de llista: Vicent Pérez Devesa
* Partit Comunista d'Espanya-Partit Comunista del País Valencià (PCE)
** Cap de llista:
* Partit Nacionalista del País Valencià (PNPV)
** Cap de llista: Rafael Ferrer Melià
* Coalició Democràtica (CD)
** Cap de llista:
* Acció Republicana Democràtica Espanyola (ARDE)
** Cap de llista:

## Resultats

| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| | Partit Socialista Obrer Espanyol | 2.838 | 31,37 | 7 | Nou |
| | Unió de Centre Democràtic | 2.837 | 31,36 | 7 | Nou |
| | Agrupació Independent de Benidorm | 1.111 | 12,28 | 3 | Nou |
| | Partit Comunista d'Espanya-Partit Comunista del País Valencià | 880 | 9,73 | 2 | Nou |
| | Partit Nacionalista del País Valencià | 622 | 6,88 | 1 | Nou |
| | Coalició Democràtica | 534 | 5,90 | 1 | Nou |
| | Acció Republicana Democràtica Espanyola | 225 | 2,49 | 0 | Nou |
| Total | Total | 9.047 | 99,7 | 21 | 0 |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 9.077 | 99,65 | | |
| Vots nuls | Vots nuls | n/a | n/a | | |
| Participació | Participació | 9.293 | 55,3 | | |
| Cens | Cens | 16.809 | | | |
| Font: ||||||

## Referències

* ↑ https://elpais.com/diario/2008/08/01/necrologicas/1217541602_850215.html
* ↑ Partits, sindicats i organitzacions ciutadanes en la província d'Alacant durant la Transició (1974-1982) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Francisco Moreno Sáez, Universitat d'Alacant (castellà)
* ↑ http://www.argos.gva.es/ahe/pls/argos_elec/DMEDB_Elecmunicipios.informeElecDetallado?aNMuniId=3031&aNNumElec=1&aVTipoElec=L&aVFechaElec=1979&aVLengua=v
* Arxiu Històric Electoral de la Generalitat Valenciana
# Azzi

Azzi era un país al nord de l'Eufrates de la regió de la moderna Tunceli (abans Dersim) i al sud del país d'Haiasa (Hayasa, al sud de la regió de Trebisonda)
Eren un país guerrer, i poc després de l'any 1400 aC el rei hitita Tudhalias III (1400-1380 aC), juntament amb el seu fill Subiluliuma (després Subiluliuma I), van fer una campanya per combatre les forces hostils que habitaven el nord d'Hattusa. Van fer matances importants, sobretot al país dels kashka, i Subiluliuma va marxar contra Azzi per posar-lo sota control hitita.
El rei Mursilis II (1347 aC-1320 aC) al desè any del seu regnat, va fer una expedició contra Azzi, i en un principi les tropes enemigues no li van presentar batalla i es van retirar a les seves fortaleses. Mursilis diu que només va lluitar contra les fortaleses d'Aripsa i Duskamma. Hi va tornar una segona vegada per la primavera. Azzi estava governat per un rei anomenat Anniya que segons se suposa, va crear una confederació política dels pobles (pre-armenis) de la frontera oriental dels hitites, formant un regne que anava del riu Iris (Ysehil Irmak) al llac Van i de la mar Negra a Ishuwa,que els historiadors anomenen Hayasa-Azzi. Alguns autors defensen que Azzi era una part del regne d'Hayasa ja des d'un principi.
Com que Mursilis ja havia derrotat el país d'Azzi una vegada, Anniya va decidir sorprendre l'exèrcit hitita de nit per agafar-lo desprevingut. Els espies van informar al rei hitita, que va posar en marxa l'exèrcit durant la nit envaint el territori, i de dia es desplaçaven més lentament. Quan la gent d'Azzi va veure això no va gosar atacar. Mentrestant Anniya havia entrat a la Terra Alta Hitita combatent sense descans, amb la intenció d'ampliar el territori del seu regne. Mursilis va atacar una a una les fortaleses del país, Aripsa un altre cop, que les seves tropes van saquejar, després Tukkama, que al veure al rei hitita es va rendir sense combatre, i quan Anniya va veure que les fortaleses anaven caient una a una es va espantar. Llavors el consell d'ancians del país es van presentar davant de Mursilis demanant que no destruís les seves terres, que els prengués com a esclaus i que regularment l'abastirien de tropes i de carros de combat. Mursilis va acceptar la seva submissió.
El país d'Azzi devia mantenir o recuperar la independència, perquè un rei d'Azzi encara es resistia als hitites durant el regnat de Tudhalias IV gairebé un segle després, entre els anys 1240/1230 aC. Després les notícies sobre Azzi desapareixen.

## Referències

* 1 2 Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 138-139. ISBN 8446022532.
* ↑ Bryce, Trevor. Hititas: historia de los guerreros de Anatolia. Córdoba: Almuzara, 2021, p. 149. ISBN 9788418578854.

## Bibliografia

* R. Grousset, Histoire d'Armenie
# Nabdalsa

Nabdalsa fou un cap númida, ric i noble, que tenia el màxim favor de Jugurta que el va utilitzar per diversos serveis.
Bomilcar el númida, el ministre del rei, va escollir Nabdalsa perquè era una persona propera al rei, en els seus designis contra Jugurta. Però alguna confidència de Nabdalsa va fer que la conspiració fos descoberta. Bomilcar va ser detingut i executat, segons diu Sal·lusti. La sort de Nabdalsa no és coneguda.

## Referències

* ↑ Nabdalsa a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1133
# Eleccions legislatives islandeses de 1967

Les eleccions legislatives islandeses de 1967 es van dur a terme l'11 de juny d'aquest any per a escollir als membres de l'Alþingi. El més votat fou el Partit de la Independència, i Bjarni Benediktsson fou primer ministre d'Islàndia d'un govern de coalició entre el Partit de la Independència i el Partit Progressista.

## Resultats electorals

Resultats de les eleccions legislatives d'Islàndia de l'11 de juny de 1967
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit de la Independència (Sjálfstæðisflokkurinn) | 36,036 | 37.5 | 23 | -1 |
| | Partit Progressista (Framsóknarflokkurinn) | 27,029 | 28.1 | 18 | -1 |
| | Aliança Popular (Alþýðubandalagið) | 16,923 | 17.6 | 10 | +1 |
| | Partit Socialdemòcrata (Alþýðuflokkurinn) | 15,059 | 15.7 | 9 | +1 |
| | Altres | 1,043 | 1.1 | 0 | 0 |
| Total (participació 91,4%) | Total (participació 91,4%) | 96.090 | 100 | 60 | |
| Font: Recursos electorals a Internet ||||||
# Trofeu FAE

El Trofeu FAE (de "Foment Automobilisme Esportiu") fou una fórmula promocional de competició de ral·li organitzada pel Reial Automòbil Club de Catalunya (RACC) entre el 1978 i el 2007. El Trofeu anava adreçat a pilots menors de 22 anys amb llicència federativa catalana que encara no l'haguessin estrenada en competició -és a dir, debutants-, els quals havien de competir-hi amb automòbilss de fabricació estatal (FN) completament de sèrie (Grup 1, més tard ampliat al Grup A) de fins a 1.150 cc. Tot i que es primava l'especialitat dels ral·lis, el Trofeu incloïa també pujades de muntanya, totes elles dins els Campionat de Catalunya de ral·lis i el de muntanya.
Un any després de la creació d'aquest Trofeu, el RACC llançà una fórmula promocional semblant, el Volant RACC, encara vigent actualment. D'ençà d'sleshores, els tres primers classificats del Trofeu FAE quedaven automàticament classificats per al Volant RACC de l'any següent.

## Palmarès

Font:
| Any | Pilot |
| 1978 | Genís Serrat |
| 1979 | Joan Ramon Rodríguez |
| 1980 | Juan José Lencina |
| 1981 | Francisco Javier Manjarin |
| 1982 | Dionisio Muñoz |
| 1983 | Sergi Beltran |
| 1984 | Enric Rosselló |
| 1985 | Josep Maria Junoy |
| 1986 | Dídac Lorente |
| 1987 | Xavier Gómez |
| 1988 | Joan Jordi Mallorca |
| 1989 | Ernest Arisa |
| 1990 | Jeroni Vives |
| 1991 | Pere Basora |
| 1992 | David Gilera |
| 1993 | Josep Maria Malagarriga |
| 1994 | Joan Franquet |
| 1995 | Roger Escribà |
| 1996 | Marc Blázquez |
| 1997 | Héctor Soler |
| 1998 | Sergi Rodríguez |
| 1999 | Jaume Darné |
| 2000 | Albert Peñalba |
| 2001 | Xevi Font |
| 2002 | Joan Sánchez |
| 2003 | Ricard Alcaraz |
| 2004 | ? |
| 2005 | ? |
| 2006 | ? |
| 2007 | José Antonio González |

## Vegeu també

* Volant RACC

## Referències

* 1 2 Del Arco 1990: «El RACC i els debutants. Volant RACC i Trofeu FAE» p. 244-245
* ↑ «Volant RACC - Trofeu Mòbil 1 - MAVISA». motorsport.racc.cat. RACC. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ «Palmarès - Guanyadors del Trofeu FAE». motorsport.racc.cat. RACC. [Consulta: 8 desembre 2016].
* ↑ Del Arco 1990: «Apèndix. El llibre d'or de l'automobilisme a Catalunya» p. 289-295

### Bibliografia

* Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990. ISBN 84-320-6249-9.
# Tour de Nova Caledònia

El Tour de Nova Caledònia (en francès Tour de Nouvelle-Calédonie) és una competició ciclista per etapes que es disputa anualment al territori de Nova Caledònia.
La cursa es creà el 1967 sent una prova reservada a ciclistes amateurs. Actualment també està oberta a professionals.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1967 | John Dean | Robert Thomson | L. Dubois |
| 1968 | Daniel Cornaille | | |
| 1969 | Dave Watson | | |
| 1970 | Marcel Gaffajoli | | |
| 1971 | Michel Roques | | |
| 1972 | Richard Thomson | | |
| 1973 | Joseph Kerner | | |
| 1974 | Gary Sutton | | |
| 1975 | Gilbert Duclos-Lassalle | | |
| 1976 | Jean-Louis Clemen | | |
| 1977 | Gary Stephen Fromhold | | |
| 1978 | Philippe Bodier | | |
| 1979 | Pascal Fortis | | |
| 1980 | Urban Fuchs | | |
| 1981 | Michael Marx | | |
| 1982 | Philippe Thépinier | | |
| 1983 | Régis Simon | | |
| 1984 | Jean-Claude Lecourieux | | |
| 1985-1989 | No disputat |
| 1989 | Denis Pelizzari | | |
| 1990 | Paul Leitch | | |
| 1991 | Sławomir Krawczyk | | |
| 1992 | Jean-Marc Riviere | | |
| 1993 | Christopher Barnsley | | |
| 1994 | Alexander Kastenhuber | | |
| 1995 | Eddy Mazzoleni | | |
| 1996 | Christian Pierron | | |
| 1997 | Jérôme Bonnace | | |
| 1998 | Sylvain Lavergne | | |
| 1999 | Christian Pierron | | |
| 2000 | Yaroslav Popovych | Frédéric Delalande | Jonathan Dayus |
| 2001 | Jérôme Chevallier | Guillaume Judas | Olivier Bonnace |
| 2002 | Frédéric Delalande | Olivier Maignan | Jérôme Bonnace |
| 2003 | Frédéric Delalande | Tony Mann | Christophe Thebault |
| 2004 | Jean-Christophe Currit | Frédéric Delalande | Mickaël Leveau |
| 2005 | Peter McDonald | Adrien Vuillier | Alexandr Pliuschin |
| 2006 | Tony Mann | Stéphane Reimherr | Olivier Grammaire |
| 2007 | Yin-Chih Wang | Karl Murray | Adrien Vuillier |
| 2008 | Olivier Grammaire | Eric Drower | Daniel Braunsteins |
| 2009 | Joseph Cooper | Daniel Braunsteins | Joseph Lewis |
| 2010 | Joseph Cooper | Lachlan Norris | Ronan Poulizac |
| 2011 | David Périllaud | Thierry Fondère | Adrien Chenaux |
| 2012 | Stéphane Reimherr | Jean Mespoulède | Julien Schick |
| 2013 | Théry Schir | Thomas Welter | Cyrille Thièry |
| 2014 | Thierry Fondère | Logan Griffin | Gaël Le Bellec |
| 2015 | Taruia Krainer | Dimitri Bussard | Alexis Romeder |
| 2016 | Thierry Fondère | Loic Le Bouvier | Ryan Christensen |
| 2017 | Léo Danès | Enric Lebars | Erwan Brenterch |
| 2018 | Geoffrey Bouchard | Alexander Konyshev | Mathieu Urbain |
| 2019 | Julian Lino | Jonathan Couanon | Ruben Eggenberg |
| 2020 | Suspesa pel COVID-19 | Suspesa pel COVID-19 | Suspesa pel COVID-19 |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2016-05-12 a Wayback Machine. (francès)
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Tour de Perth

El Tour de Perth és un cursa ciclista per etapes que es disputa anualment als voltants de Perth, a Austràlia.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2006 | David McKenzie | Cameron Meyer | Wesley Sulzberger |
| 2007 | Stuart Shaw | Jack Anderson | Benjamin King |
| 2008 | Richie Porte | Adam Semple | David Kemp |
| 2009 | Travis Meyer | Graeme Brown | Richard Lang |
| 2010 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2011 | Cameron Meyer | Anthony Giacoppo | Adam Semple |
| 2012 | No disputat | No disputat | No disputat |
| 2013 | Joseph Cooper | Neil Van der Ploeg | Jack Haig |
| 2014 | Joseph Cooper | Timothy Roe | Mitchell Lovelock-Fay |
| 2015 | Guy Kalma | Jack Bobridge | Sam Crome |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa Arxivat 2016-08-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Resultats a siteducyclisme.net
# Triple Aliança (1882)

La Triple Aliança fou una coalició inicialment integrada per l'imperi Alemany i l'imperi Austrohongarès per iniciativa d'Otto von Bismarck per evitar un conflicte entre l'imperi Rus i l'imperi Austrohongarès.
Quan Rússia es va unir amb Anglaterra i França per a formar la Triple Entesa, Alemanya i Àustria-Hongria buscaren Itàlia per unir-s'hi, raó per la qual els integrants d'aquesta coalició passaren a ser coneguts com «els imperis centrals», en al·lusió a la seua situació geopolítica en Europa. Després d'optar inicialment per Àustria-Hongria, i davant la impossibilitat de mantenir al mateix temps una aliança amb Viena i Sant Petersburg, enfrontades en els Balcans, Bismarck trobà en Itàlia l'aliat ideal contra França.

## Itàlia, el recanvi

D'una banda, Bismarck considerava el seu principal objectiu diplomàtic mantenir l'aïllament de França, d'altra banda, Itàlia pensava que la seua adhesió a l'aliança i la seua associació a Alemanya eren el millor camí per a accedir al rang de gran potència. Itàlia estava descontenta per l'actitud francesa davant les seues aspiracions colonials a Tunis.
Els tres països van acordar ajudar-se mútuament en cas de ser atacats per França o per Rússia. El tractat fou reafirmat en diverses ocasions fins a 1913, tot i que la posició d'Itàlia, com es va veure al començar la Primera Guerra Mundial, era cada vegada més incòmoda. Finalment Itàlia va decidir combatre de part dels aliats i declarà la guerra a les potències centrals l'any 1915, trencant així la Triple Aliança i passant a formar part de la Triple Entesa pel Tractat de Londres
A Itàlia se li varen prometre diversos territoris mitjançant el tractat de Londres, que no foren atorgats posteriorment en la conferència de París generant un descontent nacionalista, mentre que l'Imperi Otomà es va unir als imperis centrals el 1914.

## Fi de la triple Aliança

La Primera Guerra mundial va acabar amb la derrota de la Triple Aliança, que es va dissoldre per sempre i les potències centrals varen ser sotmeses a sancions demolidores, mentre que Itàlia no fou intervinguda malgrat haver tingut una antiga aliança amb les altres dues.

## Referències

* 1 2 Lee, Stephen J. Imperial Germany 1871-1918 (en anglès). Routledge, 2013, p. 38. ISBN 1134665679.
* ↑ Stillman, William James. The union of Italy, 1815-1895 (en anglès). Cambridge University Press, 1909, p. 372.
* ↑ Baker, Ray Stannard. Woodrow Wilson and World Settlement (en anglès). vol.1. Doubleday, Page, and Company, 1923, p. 52–55.
* ↑ Ágoston, Gábor; Masters, Bruce Alan. Encyclopedia of the Ottoman Empire (en anglès). Infobase Publishing, 2009, p. 231. ISBN 1438110251.
# Eleccions legislatives luxemburgueses de 2013

Les eleccions legislatives luxemburgueses de 2013 se celebraren el 20 d'octubre de 2013 a Luxemburg. Es convocaren eleccions després que el primer ministre, Jean-Claude Juncker (aleshores el cap de govern amb més temps al càrrec de tots els estats de la Unió Europea) dimitís com a conseqüència d'un escàndol d'espionatge que implicava el Servei de Seguretat de l'Estat (SREL). La investigació determinà que Juncker no havia controlat el servei com calia.

## Resultats

← Eleccions legislatives luxemburgueses, 2013 → :
| Partit | Partit | Vots | % | Diferència | Escons | Diferència |
| | Partit Popular Social Cristià (CSV) | 1.103.636 | 33,68 | -4,32 | 23 | -3 |
| | Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) | 664.586 | 20,28 | −1,32 | 13 | = |
| | Partit Democràtic (DP) | 597.879 | 18,25 | +3,25 | 13 | +4 |
| | Els Verds | 331.920 | 10,13 | -1,57 | 6 | -1 |
| | Partit Reformista d'Alternativa Democràtica (ADR) | 217.683 | 6.64 | −1.46 | 3 | −1 |
| | L'Esquerra | 161.759 | 4,94 | +1,64 | 2 | +1 |
| | Partit Pirata de Luxemburg (PPL) | 96.270 | 2,94 | nou | 0 | nou |
| | Partit Comunista de Luxemburg (KPL) | 53.669 | 1,64 | +0,54 | 0 | = |
| | Partit per la Democràcia Integral (PDI) | 49.290 | 1,50 | nou | 0 | nou |
| Total | Total | 3.276.692 | 100 | — | 60 | — |
| Font: Centre Informatique de l'État |||||||
Finalment, una coalició del Partit Democràtic, Partit Socialista dels Treballadors i Els Verds desbancà a Jean-Claude Juncker del poder després de 18 anys de mandat.

## Referències

* ↑ Luxembourg calls early elections after spy scandal France 24, 19 juliol 2013.
* ↑ «Luxembourg spying scandal breaks Juncker government». Reuters, 10-07-2013 [Consulta: 11 juliol 2013]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-07-14. [Consulta: 22 octubre 2013].
* 1 2 «Luxembourg PM Juncker offers government resignation». BBC News, 11-07-2013 [Consulta: 11 juliol 2013].
# Tubilla del Lago

Tubilla del Lago és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Ribera del Duero.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 229 | 221 | 178 | 170 |
# Turac de cresta porpra

El turac de cresta porpra (Gallirex porphyreolophus) és una espècie d'ocell de la família dels musofàgids (Musophagidae) que habita boscos i matolls de l'Àfrica oriental i Meridional, des del sud de Kenya i Uganda, cap al sud, fins al nord-est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Turac del Rwenzori

El turac del Rwenzori (Gallirex johnstoni) és una espècie d'ocell de la família dels musofàgids (Musophagidae). Alguns autors el consideren l'única espècie del gènere Ruwenzorornis mentre altres el classifiquen al gènere Gallirex. Habita boscos de les muntanyes d'una zona que s'estén per l'est de la República Democràtica del Congo, sud-oest d'Uganda, Ruanda i Burundi.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi : 10.14344/IOC.ML.7.2.