OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tomáš Garrigue Masaryk

Tomáš Garrigue Masaryk (Hodonín, Moràvia, 7 de març de 1850 - 14 de setembre de 1937) fou el fundador de la República de Txecoslovàquia.
Entre els anys 1872 i 1876 Masaryk va estudiar filosofia a la Universitat de Viena. Després d'obtenir el títol de doctor en filosofia es va ocupar dos anys a la Universitat de Leipzig, on va conèixer la ciutadana nord-americana Charlota Garrigue, amb la qual va contreure matrimoni el 1878 a Nova York. Com a expressió de reconeixement a la seva esposa va començar a utilitzar el seu segon nom, Garrigue.
El 1878 Tomáš Garrigue Masaryk es va habilitar a Viena com a professor universitari amb l'obra El suïcidi, en la qual va analitzar aquest acte a conseqüència del subjectivisme modern i de la pèrdua de la fe religiosa. Des de l'any 1882 va actuar com a professor en la Universitat de Praga.
En el seu pensament filosòfic partia del teisme protestant sense acceptar la revelació i la mística, accentuant al mateix temps els aspectes psicològics i ètics dels fenòmens socials i l'evident crisi moderna de l'individu i la societat. Ensenyava història de la filosofia, lògica, ètica i els fonaments de la sociologia i la psicologia, ocupant-se detalladament per la filosofia de David Hume i Blaise Pascal, i per l'enfortiment de les influències del pensament francès i angloamericà en la cultura txeca. Desenvolupava també intenses activitats científiques, i fou a més un dels principals iniciadors de la primera enciclopèdia universal en idioma txec.
Tomás Masaryk va ser elegit president txecoslovac el 14 de novembre de 1918, mentre que la República de Txecoslovàquia va sorgir oficialment el 28 d'octubre del mateix any. A causa de la inexistència de les institucions constitucionals del nou estat centreeuropeu, encara que format per nacions d'història mil·lenària, l'elecció de Masaryk va estar a càrrec de la denominada Assemblea Revolucionària Nacional. Masaryk va tornar de l'exili a Praga el 21 de desembre de 1918. Va ser reelegit en tres ocasions: el 1920, 1927 i 1934. El 14 de desembre de 1935 va renunciar al seu càrrec per raons de salut, i va morir el 14 d'octubre de 1937. El seu fill, Jan Masaryk, també es va dedicar a la política, i va arribar a ser ministre d'Afers Exteriors de Txecoslovàquia.
La Universitat Masaryk de Brno rep aquest nom en honor seu.

## Referències

* ↑ «Tomáš G. Masaryk - Uppslagsverk - NE.se» (en suec). ne.se. [Consulta: 24 octubre 2020].

## Enllaços externs

* (CS) Preclík, Vratislav. Masaryk a legie (Masaryk and legions), váz. kniha, 219 pages, first issue vydalo nakladatelství Paris Karviná, Žižkova 2379 (734 01 Karvina, Czech Republic) ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím (Masaryk Democratic Movement, Prague), 2019, ISBN 978-80-87173-47-3, pages 36 - 39, 41 - 42, 106 - 107, 111-112, 124–125, 128, 129, 132, 140–148, 184–209.
* Article sobre l'exemple de Masaryk a tribuna.cat Arxivat 2009-07-19 a Wayback Machine..
* «Tomáš Garrigue Masaryk». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Dobrovólnoie

Dobrovólnoie (en rus: Добровольное) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 121 habitants. Pertany al districte rural de Kurskaia.

## Referències

* ↑ «База микроданных Всероссийских переписей населения 2002 и 2010 годов». Arxivat de l'original el 2014-06-09. [Consulta: 28 març 2020].
# Dwrhyd Pit

Dwrhyd Pit és un Indret d'Especial Interès Científic (o SSSI, les seves sigles en anglès) del comtat de Sir Benfro, Gal·les. Ha estat designat com a Indret d'Especial Interès Científic des del gener del 1957 amb l'objectiu de protegir els seus fràgils elements geològics. L'indret inclou una àrea de 0,18 hectàrees, i és gestionat pel Cyfoeth Naturiol Cymru.

## Tipologia i característiques

L'espai és considerat com un lloc d'interès per les seves qualitats geològiques. A Gal·les, els indrets geològics varien des de pedreres fins a afloraments rocosos i grans penya-segats al mar. El 30% dels SSSI de Gal·les ho són per les seves característiques geològiques o geomòrfiques.
Dwrhyd Pit és excepcionalment ric en fòssils, aportant sobretot característiques de la vida existent durant la tercera sèrie del període Cambrià (fa uns 515 milions d'anys). Entre d'altres, s'han trobat Trilobits i Braquiòpodes. Aquests fòssils han permès correlacionar aquesta secció amb roques d'època similar d'altres zones de Gal·les i Escandinàvia. Aquest indret també ha permès ampliar el nostre coneixement del Sistema Cambrià per ell mateix.

## Referències

* ↑ Countryside Council for Wales website (Natural Resources Wales since 2013); Arxivat 2014-01-01 a Wayback Machine. accessdate: 30 de desembre del 2013
* ↑ http://protectedplanet.net/sites/Dwrhyd_Pit_Site_Of_Special_Scientific_Interest_Gb Arxivat 2014-04-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Natural Resources Wales website Arxivat 2014-01-01 a Wayback Machine.
# Dolmen del Serrat d'en Poll

El Dolmen del Serrat d'en Poll és un megàlit de l'època neolítica del terme comunal de Cameles, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Es troba a 290,7 m alt a l'extrem nord-oest del terme de Cameles, a prop del límit amb Corbera i Corbera la Cabana.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics de la Catalunya del Nord

## Referències

* ↑ El Dolmen del Serrat d'en Poll en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «26 - Cameles». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cameles». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Carreras Vigorós, Enric; Tarrús Galter, Josep. «181 anys de recerca megalítica a la Catalunya Nord (1832-2012)». A: Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, 54. Girona: Institut d'Estudis Gironins, 2013, p. 31-184. Llegir-lo en línia
* Claustre, Françoise. «Camélas préhistorique». A: D'Ille et d'ailleurs, 32, 1991, p. 10.
* Dolmen dit La Caixeta, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.

## Enllaços externs

* Portal de Megalithes du monde
# Tonsina

Tonsina és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 92 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tonsina tenia 92 habitants, 34 habitatges, i 21 famílies La densitat de població era de 0,2 habitants/km².
Dels 34 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,9% hi vivien parelles casades, en un 2,9% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,6% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 17,4% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 121,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.188 $ i la renda mediana per família de 48.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.000 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 13.390 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tonsina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tonsina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# The Naked and the Dead

The Naked and the Dead és un film nord-americà dirigit per Raoul Walsh el 1958, produïda per la RKO Pictures.

## Argument

El 1943, en una illa del Pacífic, desembarca una divisió americana amb el seu cap, el general Cummings, l'ordenança del qual és el tinent Hearn. Els dos oficials s'oposen de pressa per una incompatibilitat de punts de vista. Hearn, a títol de reprimenda, ha de portar una secció de reconeixement, amb el sergent Croft com a segon…

## Repartiment

* Raymond Massey: El general Cummings
* Cliff Robertson: El tinent Hearn
* Aldo Ray: El sergent Croft
* Barbara Nichols: Mildred
* Lili St-cyr: Lily
* William Campbell: Brown
* Richard Jaeckel: Gallagher
* James Best: Ridges
* Joey Bishop: Roth
* L Q. Jones: Wilson
* Robert Gist: Red
* Casey Adams: el comandant Dalleson

## Crítica

André Moreau escrivia a Telerama el 1988: «El film va néixer de la trobada de Raoul Walsh i de Norman Mailer. D'aquest xoc resulta una pel·lícula de guerra apassionant, una de les més aspres i més autèntiques que mai ens ha ofert Hollywood. Molt més complexa que es podria pensar al primer accés, The Naked and the Dead apareix com una verdadera meditació sobre l'exèrcit i els homes de guerra. L'escena de l'alambí, amb truculència i jovialitat, contrasta amb la duresa de les seqüències de combat. Els comportaments de Cummings, Hearn i Croft il·lustren tres tipus de militars, amb les seves contradiccions, les seves bogeries i igualment la seva dramàtica utilitat en cas de guerra. Quan Mailer publicà The Naked and the Dead, tenia vint-i-cinc anys i acabava de passar dos anys en el Pacífic amb una unitat d'infanteria. Quan va rodar el film, Walsh era al final de la seva carrera però, als 64 anys, tan jove com el Mailer de 1948, llorejat amb el premi Pulitzer.»

## Referències

* ↑ «The naked and the dead». The New York Times.
# The Moscow Times

The Moscow Times és diari digital en anglès editat a Moscou, que entre 1992 i 2017 va tenir una edició impresa que va ser el primer diari en anglès publicat a Rússia. Era distribuït gratuïtament en llocs freqüentats per estrangers de parla anglesa i expatriats, com hotels, cafeteries, ambaixades i companyies aèries, així com per subscripció. El juliol de 2017 es va convertir en un mitjà digital, i el març de 2020 va llançar una versió en rus.

## Referències

* ↑ Bortin, Meg «To Moscow With News» (en anglès). The New York Times, 05-10-2012 [Consulta: 17 maig 2020].
* ↑ Sauer, Derk «A Letter to Our Readers» (en anglès). The Moscow TImes, 23-03-2020 [Consulta: 17 maig 2020].
# Torre de Sant Felipet

La Torre de Sant Felipet, o Torre de Felipet, és una torre de guaita, del tipus torre Martello, situada a l'illa de Llatzeret, dins del port de Maó (Menorca).

## Història

Va ser construïda el 1798, durant la dominació britànica de l'illa de Menorca, per al control de les embarcacions que entraven al port. L'enginyer director de l'obra va ser el capità d'enginyers D'Arcy, sota el comanament del general Stuart, gobernador de Menorca. Es construí sobre les ruïnes d'un fortí homònim, que Carles III ordenà demolir el 1782.

## Descripció

La torre té tres plantes, com totes les torres Martello: la inferior, per a magatzems de pólvora, queviures i recanvis; la intermèdia, per a l’habitació de la guarnició i amb la porta d'accés a la torre, que es comunica amb la terrassa per una escala de caragol i amb la planta baixa, per una trapa al terra. La terrassa era circular envoltada pel parapet, on hi havia un matacà amb espitlleres des d'on es disparava per a la defensa de la porta d'accés. Al costat de la torre es van construir a finals del segle xix dos edificis, amb sostres amb volta de canó, que van servir per guardar el material de les defenses submarines del port de Maó.

## Referències

* ↑ «Torre de San Felipet» (en castellà). Consorcio Militar de Menorca.
* ↑ «Torre de Sant Felipet». Fundació Foment del Turisme de Menorca.
# Tomah

Tomah (hoocąk: Ho'ųnį Xųnųnįk) és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 8.419 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tomah tenia 8.419 habitants, 3.451 habitatges, i 2.098 famílies. La densitat de població era de 443,5 habitants per km².
Dels 3.451 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 39,2% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.986 $ i la renda mediana per família de 42.881 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.612 $ mentre que les dones 21.377 $. La renda per capita de la població era de 17.409 $. Aproximadament el 8,4% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Locations». Hoocąk Waaziija Haci Language Division, A Division of The Ho-Chunk Nation. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tomah» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tomah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Toshibumi Tanaka

Toshibumi Tanaka (田中敏文 Tanaka Toshibumi, 9 de novembre de 1911-20 de desembre de 1982) va ser un polític japonès membre del Partit Socialista del Japó, sindicalista i Governador de Hokkaidō des de 1947 fins 1959. Va ser el primer governador elegit democràticament de Hokkaido.

## Biografia
### Inicis

Toshibumi Tanaka va nàixer a la prefectura d'Aomori. Després de graduar-se a la Universitat Imperial de Kyūshū, Tanaka va començar a treballar per al govern de Hokkaidō. Al govern es va convertir en director de silvicultura i enginyeria civil a l'àrea de silvicultura, així com en president del comitè sindical dels treballadors del govern de Hokkaido.

### Com a governador (1947-1959)

L'any 1947, Tanaka va decidir presentar-se a les primeres eleccions locals democràtiques per al càrrec de governador sota les sigles del Partit Socialista del Japó. En guanyar les eleccions en la segona volta fou elegit governador de Hokkaido, sent llavors el governador prefectural més jove del Japó amb 35 anys. Toshibumi Tanaka, com a governador, fou el guia de l'emperador Showa i l'emperadriu Kōjun a la visita que aquests dos feren a Hokkaido l'any 1954. Tanaka va continuar tres legislatures com a governador de Hokkaido fins a l'any 1959, quan aquest va decidir retirar-se. Va ser substituït al càrrec pel membre del PLD Kingo Machimura.
Va morir el 20 de desembre de 1982, pocs mesos abans que un altre socialista, Takahiro Yokomichi fora elegit per al càrrec de governador de Hokkaido.

## Referències

* ↑ «１９４７年　初の公選知事に田中敏文氏». 朝日新聞デジタル, 26-08-2017 [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ http://www.hokkaido150.com/057/ Arxivat 2019-11-08 a Wayback Machine.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Kaneyoshi Okada | Governador de Hokkaidō 1947 - 1959 | Succeït per: Kingo Machimura |
# Tor Bergeron

Tor Bergeron (15 d'agost de 1891 – 13 de juny de 1977) va ser un meteoròleg suec que va proposar un mecanisme per explicar la formació de la precipitació en els núvols. A la dècada de 1930, Bergeron i W. Findeisen desenvoluparen el concepte sobre que els núvols contenen tant aigua superrefredada com cristalls de gel, Segons Bergeron, la major part de la precipitació es forma a conseqüència de l'evaporació de l'aigua a partir de gotetes superreferdades fent acreció en cristalls de gel, el que cau en forma de neu, o es fon i cau com pluja freda depenent de la temperatura ambient de l'aire. Aquest rocés es coneix com a Procés Bergeron, i es creu que és el principal procés pel qual es forma la precipitació.
Bergeron va ser professor a la Universitat d'Uppsala de 1947 a 1961. Va ser un dels principals científics de l'Escola de Bergen de Meteorologia, la qual transformà aquesta ciència i la predicció meteorològica.

## Referències

Una bibliografia completa sobre Bergeron es pot trobar a Liljequist (1981):
* Liljequist, Gosta H. “Tor Bergeron: A Biography.” Pure and Applied Geophysics 119 (1981): 409–442.
# Duc de Richelieu

El Ducat de Richelieu fou un títol de l'alta noblesa de França creat el 26 de novembre de 1629 pel cardenal Richelieu que, com a clergue, no podia transmetre'l a cap possible descendent. Per això va llegar-lo al seu renebot, Armand Jean de Vignerot, net de la seva germana gran Françoise (1577-1615), que s'havia casat amb René de Vignerot, senyor de Pontcourlay.
Armand Jean de Vignerot va afegir el cognom du Plessis al seu, va prendre l'escut d'armes del cardenal (de plata tres xebrons de gules 'sense mesclar-se els uns amb els altres') i va rebre el títol de duc de Richelieu i par de França per cartes de patent el 1657.
Va haver-hi dues restitucions del títol, el 1822 i el 1879. De fet, Armand Emmanuel du Plessis, duc de Richelieu, va morir sense cap hereter, però va obtenir permís per deixar el títol al net de la seva germana Simplicie, filla d'Antoine-Pierre de La Chapelle de Saint-Jean de Jumilhac, amb la restitució als descendents del germà petit d'aquell que morís sense cap hereter masculí, com així va ocórrer, ja que el títol va passar al seu nebot.
El títol va extingir-se el 1952 amb el 8è duc, fill del 7è duc de Richelieu i d'Alice Heine (1858-1925). Alice va quedar-se vídua el 1880 i tornà a casar-se amb el príncep Albert I de Mònaco el 1889.

## Llistat cronològic dels ducs de Richelieu

* 1629-1642: Armand-Jean du Plessis de Richelieu (1585-1642), cardenal, I duc de Richelieu, primer ministre d'Estat durant el regnat de Lluís XIII.
* 1657-1715: Armand Jean de Vignerot du Plessis (1639-1715), II duc de Richelieu, renebot de l'anterior.
* 1715-1788: Louis François Armand de Vignerot du Plessis (1696-1788), III duc de Richelieu, mariscal de França, fill de l'anterior.
* 1788-1791: Louis Antoine Sophie de Vignerot du Plessis, IV duc de Richelieu, fill de l'anterior.
* 1791-1822: Armand Emmanuel de Vignerot du Plessis (1766-1822), V duc de Richelieu, president del Consell de Ministres de França i ministre d'Afers Exteriors, fill de l'anterior.
* 1822-1879: Armand François Odet de La Chapelle de Saint-Jean de Jumilhac (1804-1879), VI duc de Richelieu, renebot de l'anterior.
* 1879-1880: Richard Armand Marie Odet de La Chapelle de Saint-Jean de Jumilhac (1847-1880), VII duc de Richelieu, nebot de l'anterior.
* 1880-1952: Jean Armand Marie Odet de La Chapelle de Saint-Jean de Jumilhac (1875-1952), VIII i últim duc de Richelieu, fill de l'anterior.
# Duc de Viseu

El títol Duc de Viseu va ser creat pel rei Joan I de Portugal el 1415, en favor del seu fill tercer Enric el Navegant. Junt amb el de Coïmbra, creat a la mateixa època, és el ducat més antic del país. Amb Ferran de Portugal, va esdevenir un títol hereditari i associat al ducat de Beja, però l'any 1495 l'hereu d'aquests títols va ser Manuel I, rei de Portugal i, així, ambdós títols van ser reincorporats a la corona.

## Ducs de Viseu

* Enric el Navegant, infant de Portugal (1394-1460)
* Ferran de Portugal, duc de Beja i conestable de Portugal (1433-1470)
* Joan de Viseu, duc de Beja i conestable de Portugal, fill de l'anterior (1448-1472)
* Dídac de Viseu, duc de Beja, germà de l'anterior (1450-assassinat, 1484)
* Manuel I, rei de Portugal (1469-1521)
* Miguel de Bragança (n.1878)
* Miguel de Bragança (n.1946) (germà de Duarte Pio, Duc de Bragança)
# Torrent de Can Feliu

«Torrent de Sant Feliu» té aquests significats:
* Torrent de Can Feliu (Navès), torrent del municipi de Navès (Solsonès)
* Torrent de Can Feliu (Bigues), torrent del poble de Bigues (Bigues i Riells, Vallès Oriental)
# Torrent de Can Feliu (Bigues)

El Torrent de Can Feliu, és un torrent que discorre pel terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, en el territori del poble de Bigues.
Es forma a la carena que culmina la Costa de Can Noguera, a ponent de la masia de Can Noguera i al nord-oest de la de Can Feliu, de la qual pren el nom. Té un primer tram en què discorre de nord a sud, i quan arriba a l'oest de Can Feliu d'una forma bastant sobtada gira gairebé en angle recte i s'adreça cap a llevant. Quan arriba a prop de la darrera masia esmentada, el seu curs esdevé subterrani per mor de l'aprofitament agrari de la zona que travessa. Torna a sortir a la superfície poc abans d'abocar-se en el Tenes just a ponent de Can Sapera i de Can Prat Corona, ja al Rieral de Bigues.

## Enllaços externs

* El torrent de Can Feliu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrent de Can Catà

El torrent de Can Catà o d'en Fotja és un curs d'aigua de Collserola que neix fruit de la unió de diversos torrents provinents del turó d'en Fotja. Desemboca al torrent de Sant Iscle al costat del caseriu de Can Catà.

## Referències

* ↑ Lorenzo, Cecília; Fernández, Isaac. Diputació de Barcelona. Rutes de Patrimoni Arquitectònic. Xarxa de Parcs Naturals de la Diputació de Barcelona. Barcelona: Ormobook serveis editorials, novembre 2009, p. 115. B-38.667-2009.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Tordenc gorjablanc

El tordenc gorjablanc (Argya gularis) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Habita planures àrides amb matolls, a l'oest, centre i sud de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Tordenc gorjablanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)