OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sinemurià

| Període | Sèrie | Estage | Edat (Ma) |
| Cretaci | Inferior | Berriasià | més recent |
| Juràssic | Superior | Titonià | 145,5-150,8 |
| Juràssic | Superior | Kimmeridgià | 150,8-155,7 |
| Juràssic | Superior | Oxfordià | 155,7-161,2 |
| Juràssic | Mitjà | Cal·lovià | 161,2-164,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bathonià | 164,7-167,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bajocià | 167,7-171,6 |
| Juràssic | Mitjà | Aalenià | 171,6-175,6 |
| Juràssic | Inferior | Toarcià | 175,6-183,0 |
| Juràssic | Inferior | Pliensbaquià | 183,0-189,6 |
| Juràssic | Inferior | Sinemurià | 199,3 ± 0,3 |
| Juràssic | Inferior | Hettangià | 201,3 ± 0,2 |
| Triàsic | Superior | Retià | més antic |
| Subdivisió del sistema Juràssic segons IUGS, el juliol del 2009. ||||
El Sinemurià (de la ciutat de Semur-en-Auxois, a França) és un estatge faunístic del Juràssic inferior. Comprèn el període entre fa 196,5 ± 1 milions d'anys i fa 189,6 ± 1,5 milions d'anys. El període que avui en dia correspon al Sinemurià anteriorment es dividia, en ordre cronològic, en Sinemurià sensu stricto i Lotaringià.

## Referències

* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, «Sinemurià».

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Su Jungen

Su Jungen és un esportista xinès que va competir en judo, guanyador d'una medalla de bronze als Jocs Asiàtics de 1986 en la categoria de –86 kg.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1986 | Seül ( Corea del Sud) | 3 | –86 kg |

## Referències

* ↑ Su Jungen en Judoinside.com (anglès)
# Scalp Level

Scalp Level és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 851 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Scalp Level tenia 851 habitants, 347 habitatges, i 234 famílies. La densitat de població era de 530 habitants/km².
Dels 347 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.956$ i la renda mediana per família de 30.515$. Els homes tenien una renda mediana de 26.354$ mentre que les dones 17.216$. La renda per capita de la població era de 12.108$. Entorn del 9,1% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Scalp Level». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Scalp Level». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Steve Chainel

Steve Chainel (nascut el 6 de setembre de 1983 a Remiremont,) és un ciclista francès retirat.
Va fer el seu debut com a professional en 2007 amb l'equip francès Auber 93. Fins al 2007 la seva especialitat va ser el ciclocròs. El 2008, va tenir un excel·lent mes de maig amb un segon lloc al Trofeu dels Escaladors i sobretot la seva victòria al Circuit de Lorena més una etapa. Aquestes posicions van fer figurar en la dotzena posició de l'UCI Europe Tour en finalitzar el mes. Aquest mateix any acaba segon de la Châteauroux Classic de l'Indre, i fitxa per a l'any 2009 per l'equip francès Bouygues Télécom. El 2009, va acabar 9è en els Tres dies de De Panne-Koksijde. A 2010 es va especialitzar en aquesta cursa i va aconseguir la seva primera gran victòria en els Tres dies de De Panne-Koksijde guanyant la primera etapa.
El 29 de gener de 2023 fou la seva darrera cursa abans de la retirada professional.

## Palmarès
### Ciclisme en ruta

* 2008
** 1r al Circuit de Lorena, i vencedor d'una etapa
** Vencedor de dues etapes al Tour de la Manche
* 2010
** Vencedor d'una etapa als Tres Dies de la Panne

### Resultats al Tour de França

* 2009. No surt (14a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2013. Abandona (14a etapa)

### Ciclocròs

* 1999-2000
** Campió de França
* 2017-2018
** Campió de França

## Referències

* ↑ «web Internet de l'équipe Auber 93». Arxivat de l'original el 2015-09-27. [Consulta: 21 juny 2014].
* ↑ Classement individuel de l'UCI Europe Tour 2008 au 25 mai 2008
* ↑ Steve Cheinel, primer líder de La Panne
* ↑ «C’était une chouette histoire», 29-01-2023. [Consulta: 3 agost 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Steve Chainel (siteducyclisme.net)
# Debbie Ferguson-McKenzie

Debbie Ferguson-McKenzie (Bahames, 16 de gener de 1976) és una atleta de les Bahames, especialista en les proves de 4x100 m i 200 m, amb les quals ha estat campiona olímpica el 2000 i campiona mundial el 2001 respectivament.

## Carrera esportiva

Alguns dels seus triomfs esportius més importants són la medalla d'or que va guanyar a les Olimpíades de Sydney 2000 en la prova de relleus 4x100 m, quedant per davant de les jamaicanes i nord-americanes, i fent un temps de 41,95 segons; una altra medalla d'or en la mateixa prova a Sevilla 1999 o també l'or en els 200 m a Edmonton 2001, per davant de la nord-americana LaTasha Jenkins i l'australiana Cydonie Mothersill.

## Referències

* ↑ «Debbie Ferguson-McKenzie». [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ «Debbie FERGUSON-MCKENZIE». Olympic Channel. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «Debbie FERGUSON-MCKENZIE | Profile». World Athletics. [Consulta: 21 novembre 2020].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Debbie Ferguson
# Debbarma

Debbarma és el cognom o el títol utilitzat generalment pels Borok (Tripuri), els pobles indígenes de Tripura, un estat a l'Índia. La llengua materna d'aquest grup ètnic és el Kokborok.

## Variacions

Les variacions del cognom també s'utilitzen i també estan reconegudes oficialment pel govern de l'estat de Tripura i Bangladesh. Les variacions utilitzats són:
* Debbarma
* Debbarman
* Dev Barman
* Dev Burman
* Deb Barma
* DebBurman
* Dev Verma
* Dev Varman

## Estadística

Segons el Cens de l'Índia, el 1991, Tripuri constituïa el 16% de la població de l'estat de Tripura de 2,7 milions de persones, és a dir, hi ha més de 500.000 persones que utilitzen aquest cognom. Aquest cognom es troba també força arrelat entre el Panjab (Índia) i Bangladesh.

## Vegeu també

* Tripura
* Kokborok
# Olivier Beretta

Olivier Beretta va ser un pilot de curses automobilístiques monegasc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Olivier Beretta va néixer el 23 de novembre del 1969 a Montecarlo, Mònaco.

## A la F1

Va debutar a la primera cursa de la temporada 1994 (la quaranta-cinquena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 27 de març del 1994 el GP de Brasil.
Olivier Beretta va participar en un total de deu curses puntuables pel campionat de la F1, totes dins la temporada 1994, assolí una setena posició com millor classificació a una cursa i no aconseguint cap punt vàlid pel campionat del món de pilots/constructors.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1994 | Tourtel Larrousse F1 | Larrousse | Ford | BRA Ret | PAC Ret | SNM Ret | MON 8 | ESP Ret | CAN Ret | FRA Ret | GB 14 | ALE 7 | HON 9 | BEL | ITA | POR | EUR | JAP | AUS | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 10 (10) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Antonio Segura Robaina

Antonio Segura Robaina (Las Palmas de Gran Canaria, 30 de novembre de 1975) és un exfutbolista canari, que jugà de migcampista.

## Trajectòria esportiva

Robaina es va destapar com una de les promeses més fortes del futbol espanyol d'inicis de la dècada dels 90. Assidu a les seleccions inferiors estatals, la temporada 91/92 ja debutava amb el primer equip de la UD Las Palmas, on va estar quatre anys en la Segona B.
L'estiu de 1995 fitxa per l'altre gran del futbol canari, el CD Tenerife. Eixa 95/96 els tinefenys realitzen una temporada històrica i queden cinquens, amb Robaina present en 39 partits, a més d'un gol. També va jugar la Copa de la UEFA a l'any següent, en un dels moments daurats del club. El gran canari oscil·lava entre la titularitat i la suplència, però en els tres anys i mig a l'equip, va disputar prop d'un centenar de partits.
A la segona meitat de la temporada 98/99 és cedit a la UD Las Palmas, on marca un gol en 17 partits. I com no hi trobava lloc al Tenerife, per la temporada 99/00 recala a l'Sporting de Lisboa portugués. Però a l'equip capitalí, que guanyà la lliga, tan sols apareix en 13 minuts, repartits en tres partits. El Tenerife el tornaria a cedir a la Universidad de Las Palmas CF, de Segona Divisió, tot jugant 26 partits.
A partir d'ací Robaina ha militat en un bon nombre d'equips de la Segona B i Tercera, com l'AD Ceuta (01/02), Pájara Playas (02/04), Guijuelo (04/05), Castillo (05/06) i Villa Santa Brígida (06).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Toni Robaina a la web del CD Tenerife Arxivat 2011-09-07 a Wayback Machine.
# Suessa Aurunca

Suessa Aurunca (grec antic: Σύεσσα) va ser una ciutat del Latium, situada a uns 8 km al sud del Liris, i 12 de la costa. S'anomenava així per distingir-la de Suessa Pomècia, una colònia d'Alba Longa.
Era una ciutat dels auruncs i la seva capital després d'abandonar Aurunca, situada uns 8 km al nord, quan aquella ciutat va ser destruïda pels sidiquins. El cònsol Tit Manli Imperiós Torquat va derrotar els auruncs, i es van posar sota protecció de Roma l'any 340 aC. Van fundar la ciutat el 337 aC.
Segurament després de la derrota romana a Lautulae o por causes desconegudes els auruncs van trencar l'aliança com van fer els àusons de Vèscia i Minturnae. Els romans van tractar el territori com a terra conquerida i hi van establir una colònia de dret llatí l'any 313 aC, segons Titus Livi i Plini el Vell.
A la Segona Guerra Púnica, el 209 aC es va declarar incapacitada per aportar el contingent de soldats i els subministraments corresponents que demanava Roma i al final de la guerra se'ls van imposar contribucions dobles.
A la guerra civil entre Gai Mari i Sul·la va abraçar el partit del segon però Quint Sertori la va ocupar l'any 85 aC. Per la Lex Julia municipalis va passar a la condició de municipium. Ciceró l'esmenta com una ciutat prospera.
Marc Antoni hi va massacrar a un bon nombre de militars captius. August hi van enviar una colònia i va rebre el nom de "Colonia Julia Felix Classica" que apareix a una inscripció. Altres inscripcions demostren la seva existència com a ciutat de certa importància durant l'Imperi. El seu nom no apareix als Itineraris, però sembla que una desviació de la via Àpia a Minturnes continuava per Suessa fins a Teanum, i des d'allà anava a Beneventum.
Hi va néixer el poeta satíric Gai Lucili.
La ciutat moderna es diu Sessa Aurunca i ocupa el lloc de l'antiga. Queden importants ruïnes de la vella ciutat, que inclouen un temple (integrat a l'església del bisbat), subterranis, un amfiteatre, un pont de 21 arcs i algunes altres.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Suessa». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 juny 2023].
# Sis dies de Buffalo

Els Sis dies de Buffalo era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria al velòdrom Broadway Arsenal, construït per a l'ocasió, a Buffalo (Estats Units d'Amèrica). La seva primera edició data del 1910 i va durar fins al 1948. Gustav Kilian, amb quatre victòries, fou el ciclista que més vegades guanyà la competició.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1910 | Peter Drobach Alfred Hill | Walter De Mara Charles Stein | John Bedell Menus Bedell |
| 1911 | Ernie Pye Jack Clark | Paddy Hehir Alfred Goullet | Iver Lawson Eddy Root |
| 1912 | No disputats |
| 1913 | Peter Drobach Paddy Hehir | Worth Mitten Gordon Walker | George Cameron Iver Lawson |
| 1914 | No disputats |
| 1915 | Francesco Verri Reginald McNamara | Clarence Carman Frank Corry | George Cameron Harry Kaiser |
| 1916-33 | No disputats |
| 1934 (1) | Fred Ottevaire William Peden | Tino Reboli Reginald McNamara | Fred Spencer Charles Winter |
| 1934 (2) | Gerard Debaets Alfred Letourneur | Willie Grimm Norman Hill | Franz Duelberg Ewald Wissel |
| 1935 (1) | Franco Giorgetti Alfred Letourneur | Tino Reboli Bobby Thomas | Willie Grimm Avanti Martinetti |
| 1935 (2) | Louis Cohen Dave Lands | Jerry Rodman Bobby Thomas | Willie Grimm Charly Ritter |
| 1936 | No disputats |
| 1937 (1) | Douglas Peden William Peden | Tino Reboli Charly Yaccino | Russell Allen Henry O'Brien |
| 1937 (2) | Gustav Kilian Heinz Vopel | Alfred Crossley Jimmy Walthour | Tino Reboli Gerard Debaets |
| 1938 (1) | Omer De Bruycker Alfred Letourneur | Douglas Peden William Peden | Tino Reboli Henry O'Brien |
| 1938 (2) | Gustav Kilian Bobby Thomas | Douglas Peden William Peden | Alfred Crossley Jimmy Walthour |
| 1939 | Gustav Kilian Cecil Yates | Heinz Vopel Henry O'Brien | Alfred Crossley Jimmy Walthour |
| 1940 | Heinz Vopel Cecil Yates | Douglas Peden William Peden | Gustav Kilian Henry O'Brien |
| 1941 | Heinz Vopel Gustav Kilian | Angelo De Bacco Cesare Moretti Jr | Jules Audy René Cyr |
| 1942-47 | No disputats |
| 1948 | René Cyr Cesare Moretti Jr | Walter Diggelmann Henri Surbatis | Francis Grauss André Pousse |

## Referències

* ↑ The New-York Times du 9 janvier 1911
* 1 2 «6 jours de Buffalo (Etats-Unis)». [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ «Clipped from the Buffalo Times». , 8 December 1912, p. 55.
* ↑ «Buffalo Courier from Buffalo, New York on January 10, 1915 · 83».
* ↑ «Syracuse Herald Newspaper Archives, Dec 27, 1933, p. 44», 27 December 1933.
* ↑ «Dunkirk Evening Observer from Dunkirk, New York on December 13, 1937 · Page 12».
* ↑ «From the archives: Buffalo's bike culture, 1887-1990».
* ↑ «Bradford Evening Star and the Bradford Daily Record from Bradford, Pennsylvania on March 4, 1940 · Page 10».
* ↑ «Bradford Evening Star and the Bradford Daily Record from Bradford, Pennsylvania on March 25, 1941 · Page 10».
* ↑ «CYR-MORETTI TEAM VICTOR; Cyclists Take Six-Day Grind at Buffalo by Lap». , 13-10-1948.
# Andreu Abellon

Andreu Abellon - André Abellon (francès) - (Sant Maissemin de la Santa Bauma, Provença, 1375 - Ais de Provença, 15 de maig de 1450) fou un frare dominic i pintor provençal. És venerat com a beat per l'Església catòlica.
Va sentir predicar Sant Vicent Ferrer i decidí fer-se dominic. Va predicar per tota la Provença. Mestre en teologia a Montpeller, París i Avinyó (Valclusa), treballà activament en la reforma de la vida a l'orde. Fou prior del convent de Santa Maria Magdalena de Sant Maissemin. Durant la pesta de 1415, anà a Ais a predicar, tot i el perill que comportava, la qual cosa li feu guanyar l'admiració dels ciutadans.
Va ser pintor, però se'n conserven poques obres, d'un estil molt influït, en el tractament dels rostres i paisatges, per la pintura flamenca. Són seves quatre pintures de la capella de Sant Eloi de la basílica de Santa Maria Magdalena de Sant Maissemin de la Santa Bauma, parts d'un retaule.
Mort a Ais, fou sebollit al monestir de Santa Maria Magdalena, aviat la seva tomba fou objecte de veneració i se'n parlà de miracles per la seva intercessió. Va ser beatificat el 1902.
* Sant Llorenç i Sant Antoni Abat, del retaule de Sant Eloi
* Marta domant la Tarasca (Basílica de Sta. M. Magdalena, Saint-Maximin)
* Noli me tangere
# Arado

«Arado» té aquests significats:
* Arado (Síria), nom antic d'Arwad.
* Arado Flugzeugwerke, fàbrica d'avions alemanya.
Viccionari
# Antoni Casasampere i Ferrés

Antoni Casasampere i Ferrés (Sant Vicenç dels Horts, Baix Llobregat, 1 de gener de 1922 - 15 d'octubre de 2012) fou un compositor català.
Estudià contrapunt, harmonia, fuga, composició i formes musicals a l'Conservatori Municipal de Música de Barcelona. Intèrpret de violí, clarinet, saxo i, ocasionalment, de piano. Destacà en el camp musical com a director, arranjador i instrumentista de l'orquestra local Poker's que actuà amb èxit a la comarca. Després passà a dirigir la coral El Llessarní, de Sant Vicenç dels Horts, durant cinquanta anys. Durant 9 anys fou també director de la coral La Moderna del Poblenou, de Barcelona. És autor d'una seixantena de sardanes, ballables, cançons, marxes i 6 himnes.
El 1969 fou reconegut com a fill predilecte de Sant Vicenç. El 1983, La Vicentina el va nomenar soci d'honor. El 2001 va guanyar el premi de Reconeixement Cultural del Baix Llobregat a la categoria de música, el Joan Cererols i Fornells, un reconeixement atorgat pel Centre d'Estudis Comarcals a proposta de ciutadans i entitats. Organitzat per la Societat Coral El Llessamí, el 2013 es portaren a terme un Cicle de Concerts de Veus "Memorial Antoni Casasampere i Ferrés".

## Referències

* ↑ Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla, pag. 7, Girona: SOM, 2002
* ↑ Llista de sardanes a Sardanista.cat
* ↑ «Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 26 febrer 2014].
# Antoni Castell

Antoni Castell és el nom dels següents personatges:
* Antoni Castell Bauzà (Petra, 1930), ciclista balear
* Antoni Castell de Pons (Esparreguera, 1819 - Barcelona, 1888), tenor, advocat, polític i viti-vinicultor català
# Aristó de Ceos

Aristó de Ceos (grec antic: Ἀρίστων) va ser un filòsof peripatètic nadiu de Iulis, a l'illa de Ceos. Va ser deixeble de Licó, el successor d'Estrató com a cap de l'escola peripatètica vers el 270 aC. A la mort de Licó cap al 230 aC el va succeir al capdavant de l'escola.
Ciceró diu que escrivia amb gust i elegància, però que era poc enèrgic, cosa que impedia que els seus textos adquirissin la divulgació que mereixien. Quan Diògenes Laerci enumera les obres d'Aristó de Quios, diu que Paneci i Sosícrates atribueixen bona part d'aquestes obres a Aristó de Ceos.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/325?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AristonSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 310. ]
# Antonio Cortés Forteza-Rey

Antonio Cortés Forteza-Rey (Palma, Mallorca, 1 de novembre de 1927 - Madrid, 27 de setembre de 2001), conegut artísticament com a Tony Cortés, va ser un escenògraf i dissenyador de vestuari cinematogràfic mallorquí.

## Biografia

Va estudiar dret a la Universitat de Barcelona i a la Universitat de Salamanca, però ho va deixar per treballar com a meritori de direcció al cinema amb el director Rafael Gil Álvarez i com a ajudant de Jesús Franco a Rififí en la ciudad (1963). Després es va dedicar a la direcció artística i va fer els decorats de les pel·lícules El pisito (de Marco Ferreri, 1958), Gayarre (de Domingo Viladomat, 1958), El cochecito (de García Berlanga), Pim, pam, pum... ¡fuego! (de Pedro Olea, 1975) o Los zancos (de Carlos Saura, 1984). El 1968 va guanyar el premi del Sindicat Nacional de l'Espectacle als millors decorats de Las Vegas, 500 millones d'Antonio Isasi Isasmendi
Va treballar amb els directors espanyols Miguel Picazo, Carlos Saura, Jorge Grau, Antonio Mercero, Angelino Fons, Salvatore Sampieri, Manuel Gutiérrez Aragón, Jaime de Armiñán, Jaime Chávarri, Francisco Regueiro, Juan Caño i altres. També va fer l'ambientació de Campanades a mitjanit d'Orson Welles, a Faites vos jeux, mesdames de Marcel Ophuls i a L'ingorgo - Una storia impossibile de Luigi Comencini. El 1997 fou nominat al Goya a la millor direcció artística per El color de las nubes de Mario Camus..
Va treballar a més com a escenògraf en nombroses obres teatrals d'Adolfo Marsillach, Manuel Canseco, Conchita Montes, José María Morera, Ángel Fernández Montesinos, Juan José Alonso Millán o Mercedes Lezcano, i va crear els decorats de la sèrie Las pícaras (1983), Els darrers anys va ser professor d'Ambientació a l'Escola de Cinematografia i de l'Audiovisual de la Comunitat de Madrid.

## Filmografia

* 1997 El color de las nubes
* 1992 Los gusanos no llevan bufanda
* 1988 Espérame en el cielo
* 1985 Marbella, un golpe de cinco estrellas
* 1985 Caso cerrado
* 1984 Los zancos
* 1983 Las pícaras (tres episodis)
* 1982 Cristóbal Colón, de oficio... descubridor
* 1978 Un hombre llamado Flor de Otoño
* 1976 La siesta
* 1976 La Corea
* 1974 Tormento
* 1968 Las Vegas, 500 millones
* 1966 Con el viento solano
* 1961 Plácido
* 1960 El cochecito
* 1958 El pisito

## Referències

* ↑ Antonio Cortés,escenógrafo y figurinista, El País, 28 de setembre de 2001
* ↑ Antonio Cortés Forteza-Rey al diccionari de la RAH
# Antropologia teatral

L'antropologia teatral és l'estudi del comportament de l'ésser humà "en estat de representació organitzada", és a dir, quan està interpretant arts escèniques (teatre, dansa, etc.). L'objecte d'estudi és l'intèrpret i no l'obra de teatre. Aquest magisteri teòric té una aplicació pràctica directa per a l'entrenament actoral. Va començar-se a desenvolupar al segle xx per Eugenio Barba i Nicola Savarese.

## Bibliografia

* Eugenio Barba, Les Illes flotants, Institut del Teatre, 1983. ISBN 9788429719932 (català)
* Eugenio Barba, Tratado de antropología teatral, editorial Catálogos, 1999. ISBN 9789509314955 (castellà)
* Eugenio Barba i Nicola Savarese, Diccionario de antropología teatral, editorial Artezblai, 2012. ISBN 9788494007989 (castellà)
# Arizona (desambiguació)

«Arizona» té aquests significats:
# Antonio Ortega García

Antonio Ortega García (Linares, Jaén, 1955) és un polític andalús.
El 1976 entrà a formar part del Partit Andalusista. En les eleccions autonòmiques de 1990 va ser elegit, ocupant el càrrec de diputat per Sevilla. Va ser Secretari General del partit des de 1995, sent reelegit el 1996.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 654. ISBN 84-930048-0-4.
# Antonio Ortuño

Antonio Ortuño (Zapopan, 1976) és un escriptor i periodista mexicà (de Milenio).

## Obres

* El buscador de cabezas (2006)
* Recursos humanos (2007)
* Ánima (2011)
* La fila india (2013)
* Méjico (2015)
* El rastro (2016)

## Premis

* Finalista del Premio Herralde de novela, 2007
* V Premio de narrativa breve Ribera del Duero, 2017
* Premio Bellas Artes de Cuento Hispanoamericano Nellie Campobello, 2018

## Referències

* ↑ «100 protagonistas de la Generación Inexistente» (en anglès americà), 21-04-2016. [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-07-03. [Consulta: 3 juliol 2019].