OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joseph Van Ingelgem

Joseph Van Ingelgem (23 de gener de 1912 - 29 de maig de 1989) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ «Player page at weltfussball.de». Arxivat de l'original el 2018-01-14. [Consulta: 14 gener 2018].
* ↑ Player caps at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
# Inverpolly

Inverpolly és el nom que es dona a una àmplia regió del Sutherland occidental en l'extrem nord-oest de les Terres Altes escoceses, al nord de Ullapool. L'àrea conté diversos pujols destacats, que s'alcen des d'un paisatge irregular de pantans i llacunes. Durant molts anys la regió va ser una reserva natural nacional, però des de 2004, la part protegida s'ha limitat a l'àrea de Knockan Crag.
La major part d'Inverpolly forma part de la finca d'Assynt (Assynt Estate), de 400 km². Entre els principals cims de la zona estan el Suilven, Stac Pollaidh i Cul Mòr. En el cor de Inverpolly està el Loch Sionascaig.
# Sòcrates de Rodes

Sòcrates de Rodes (Socrates, Σωκράτης) fou un historiador grec nadiu de Rodes, que probablement va viure en el temps d'August (final del segle I aC i començament del segle i). Va escriure una obra sobre la guerra civil de la qual Ateneu de Naucratis esmenta alguns particulars respecte a Marc Antoni i Cleòpatra.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# San Cristoforo

San Cristoforo, (San Cristòfi o San Cristòfa en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Capriata d'Orba, Castelletto d'Orba, Francavilla Bisio, Gavi, Montaldeo i Parodi Ligure.
Pertany al municipi la frazione de Camarella.

## Galeria fotogràfica

* Vista del poble
* Església de S. Cristòfol
* Castell
# Huánuco

«Huánuco» té aquests significats:
* Regió de Huánuco, antic departament i actual regió del Perú
* Província de Huánuco
* Huánuco (ciutat)
# Piriform

Piriform és una empresa privada de desenvolupament de programari amb base a Londres, Regne Unit, que desenvolupa programari de neteja i optimització per als sistemes operatius Microsoft Windows, macOS i Android.
Entre les eines més destacades que ha desenvolupat, s'inclouen CCleaner, Defraggler, Recuva i Speccy,. El 22 de setembre de 2015, Piriform va llençar CCleaner Cloud, una versió remota de la seva popular eina de neteja de PCs.

## Referències

* ↑ «Piriform Product page». Piriform. [Consulta: 10 novembre 2007].
* ↑ «Piriform company Info page». Piriform. [Consulta: 10 novembre 2007].
* ↑ CCleaner Cloud Website
* ↑ «From the Oxford English Dictionary: Pear-shaped». OED. Arxivat de l'original el 4 maig 2010. [Consulta: 25 maig 2016].
# Torres del llac de Jumeirah

Les Torres del Llac de Jumeirah són un complex residencial de la ciutat de Dubai, Emirats Àrabs Units, format per 78 petits gratacels o torres construïdes a les vores de quatre llacs artificials (Almas Oest, Almas Est, Elucio, i Allure) que tenen una profunditat de 3 metres. El complex té 730.000 m². Cada torre té un mínim de 34 pisos i un màxim de 65; la més alta és la Torre Almas, a l'illa del seu nom. Algunes encara resten pendents d'acabar.
# Joseph Vaissette

Joseph Vaissette (Gaillac, diòcesi d'Albi, 1685 - París, abadia de Saint-Germain-des-Prés, 10 d'abril de 1756) fou un religiós benedictí de la Congregació de Sant Maur i notable historiador occità.
Fou procurador reial a l'Albigès. Va vestir els hàbits sota la regla de Sant Benet l'11 de juliol de 1711 a Tolosa. Era aficionat a les investigacions històriques i fou cridat a París el 1713 a l'abadia de Saint-Germain-des-Prés, per la redacció junt amb Claude Devic de la Histoire générale de Languedoc de la qual el primer volum fou publicat a París el 1730 i el segon el 1733. L'obra va tenir diversos gravadors entre els quals Charles-Nicolas Cochin. Anteriorment havia fet un petit escrit sobre l'origen de la monarquia francesa, que va tenir un cert èxit.
A la mort de dom Claude Devic el 1734, va seguir sol la tasca, i va publicar tres volums més. El 1749 es va publicar dividida en sis volums a París, amb un resum de la història del Llenguadoc. Les notes preses durant les seves recerques el van portar a publicar una Géographie Universelle, historique, ecclésiastique et civile que fou publicada el 1755 en 4 volums i en 12 volums.
Va morir l'any següent. Modernament la població de Gaillac li va dedicar una avinguda.

## Obres principals

* Claude de Vic, Joseph Vaissète, Alexandre Du Mège, Histoire générale de Languedoc: avec des notes et les pièces justificatives, J.B. Paya, 1841
* Dissertation sur l'origine des Français, 1722,
* Géographie historique, ecclésiastique et civile, 1755.

## Bibliografia

* Marie-Nicolas Bouillet i Alexis Chassang (dir.), «Joseph Vaissète» dans Dictionnaire universel d'histoire et de géographie, 1878
* Parees Richard i Giraud, Bibliothèque Sacrée ou Dictionnaire Universel, dogmatique, canonique, géographique... chez Boiste fils Aîné París 1825 pàgs. 444 i 445
# Isabel Medina

Isabel Medina és el nom dels següents personatges:
* Anabel Medina o Ana Isabel Medina Garrigues (Torrent, 1982), jugadora de tennis.
* Isabel Medina (actriu) (Moçambic, 22 d'agost del 1952), actriu i directora de teatre portuguesa.
* Isabel Medina i Cantón (Mataró, 1966), intèrpret i compositora de sardanes.
* María Isabel Medina Brito o Isabel Medina (Hermigua - illa de la Gomera, 1943), poeta i escriptora canària.
# Sòcrates de Tebes

Sòcrates de Tebes (en llatí Socrates, en grec antic Σωκράτης) fou un escultor grec nadiu de Tebes.
Juntament amb el seu conciutadà Aristòmedes va fer una escultura de la Mare Dindimènia (Cibeles) que fou dedicada per Píndar al temple de la deessa a Tebes. L'estàtua i el seu basament eren de marbre pentèlic i fou conservada amb gran reverència. Va florir probablement vers l'olimpíada 75 (480 aC).

## Referències

* ↑ 1.Socrates of Thebes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 856
# Sandra Andersen Eira

Sandra Andersen Eira (Russenes, Finnmark, Noruega, 21 de juny de 1986) és una pescadora i política sami de Noruega. Entre 2017 a 2021, va exercir com a membre del Parlament sami de Noruega, elegida a l'Associació Sami de Noruega de la circumscripció d'Ávjovárri.
Després del final del seu mandat al Parlament, va passar un any desplaçant-se entre els Estats Units i Noruega, incloent-hi l'expansió del seu negoci de pesca i aparegué aleshores en un documental anomenat Sea Sisters. Durant la invasió russa d'Ucraïna del 2022, s'enllistà a la Legió Internacional de Defensa Territorial d'Ucraïna unint-se al personal mèdic d'un equip de rangers britànics i americans.

## Referències

* ↑ «Sök personer» (en anglès). www.birthday.se. [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ «Skipper Sandra: Folk har mye å lære om holdninger fra sjøfolk». NRK, 05-05-2017. [Consulta: 7 abril 2022].
* ↑ «Sametingsgruppa 2017-2021 – NSR» (en noruec bokmål). nsr.n. Arxivat de l'original el 3 d’agost 2019. [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ «Skipper Sandra (35) holder til i USA og driver forretninger i Norge». NRK, 10-01-2022. [Consulta: 7 abril 2022].
* ↑ «Sandra Andersen Eira kriger i Ukraina». VG, 07-04-2022. [Consulta: 7 abril 2022].
# Huélamo

Huélamo és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Està situat al marge esquerre del riu Xúquer.

## Història

El seu nom procedeix de Walmu. En època de dominació àrab, Huélamo va ser un important enclavament assentat sobre un escarpat turó. Conserva algunes ruïnes del castell sobre l'alt d'un monticle i en els vessants es troba l'església i alguns carrers, molt escarpades, unides per escales. Val la pena fer un recorregut fins al cementiri que mostra una bonica panoràmica dels voltants, coberts d'una vegetació en la qual abunda el boix.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Placa de Panamà

La Placa de Panamà és una petita placa tectònica situada entre la Placa de Cocos i la Placa de Nazca al sud i la Placa del Carib cap al nord. La seva superfície és de 0,00674 estereoradiants. En general s'associa amb la Placa del Carib.
La majoria dels seus límits són marges convergents, incloent una zona de subducció a l'oest. La seva superfície és ocupada, en la seva major part, pels estats de Panamà i Costa Rica.
El desplaçament de la placa de Panamà es produeix a una velocitat de rotació de 0,9069° per milió d'anys en un pol d'Euler situat a 54° 06' latitud nord i 90° 25' de longitud oest (referència: Placa pacífica)

## Fonts

* (anglès) Peter Bird, Un model digital actualitzat dels límits de plaques,Geoquímica Geofísica Geosystems, 2003 PDF
# Torrent de Mèlic

El Torrent de Mèlic era un petit torrent del districte d'Horta-Guinardó, a Barcelona. Hi naixia a la fondalada situada al capdamunt del carrer Gènova i baixava en direcció al Centre Cívic Casa Planàs i s'anava a trobar al carrer Rogent amb el torrent del Bogatell, que desembocava al mar.

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó
# Joseph Van Daele

Joseph Van Daele (Wattrelos, França, 16 de desembre de 1889 - Amiens, França, 14 de febrer de 1948) va ser un ciclista belga professional entre 1911 i 1926. Altres ciclistes de la seva generació patí la Primera Guerra Mundial, la qual també aturà la seva carrera professional.
Durant la seva carrera aconseguí 6 victòries, destacant la Lieja-Bastogne-Lieja de 1911 i el Campió de Bèlgica en ruta de 1913. Participà en 6 edicions del Tour de França, acabant tres vegades entre els 10 primers i sent la millor classificació la vuitena assolida el 1919.

## Palmarès

* 1911
** 1r de la Lieja-Bastogne-Lieja
** 1r de la Volta a Bèlgica dels independents
** 1r de l'Anvers-Menen
* 1913
** Campió de Bèlgica en ruta
** 1r del Tour de l'Hainaut
* 1921
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica

### Resultats al Tour de França

* 1912. Abandona (6a etapa)
* 1913. 9è de la classificació general
* 1919. 8è de la classificació general
* 1920. 10è de la classificació general
* 1922. Abandona (2a etapa)
* 1923. Abandona (7a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès de Joseph van Daele
# Institut de Recerca Sant Joan de Déu

L'Institut de Recerca Sant Joan de Déu (IRSJD) és un centre de recerca i innovació en biomedicina, centrat en el pacient pediàtric i la salut mental, que fou creat el 2015 a través d'un conveni de col·laboració entre l'Hospital Sant Joan de Déu d'Esplugues, la Universitat de Barcelona (UB), la Universitat Politècnica de Catalunya, el Parc Sanitari Sant Joan de Déu i la Fundació de Recerca Sant Joan de Déu.
El novembre del 2020 va rebre el reconeixement com a centre d'excel·lència CERCA per part de Centres de Recerca de Catalunya (CERCA), una institució que certifica el desenvolupament d'una recerca orientada a l'impacte científic i econòmic i la millora del benestar social i individual.
El 3 de febrer del 2023 el Dr. Joan Comella Carnicé va ser nomenat com a Director de l'Institut de Recerca Sant Joan de Déu, en substitució del Dr. Francesc Palau Martínez, primer director de l'institut.

## Col·laboracions

El setembre del 2020 l'Institut de Recerca Sant Joan de Déu (IRSJD) i l'Institut de Ciències Fotòniques (ICFO) van crear un laboratori conjunt per millorar l'atenció mèdica neonatal i pediàtrica. L'aliança va rebre el suport de la Fundació Joan Ribas Araquistain i 'Torró Solidari Rac1' de Torrons Vicens, i recull l'experiència acumulada d'ambdues durant anys amb el suport de la Fundació Cellnex, l'Obra Social La Caixa, la Generalitat de Catalunya i la Comissió Europea. L'objectiu d'aquest laboratori ICFO-SJD és el d'avançar en l'ús i el desenvolupament de tecnologies fotòniques per comprendre, diagnosticar, controlar i tractar les malalties pediàtriques.

## Referències

* 1 2 «El Institut de Recerca Sant Joan de Déu en Esplugues recibe el reconocimiento como centro CERCA. El IRSJ es un centro de investigación e innovación en Biomedicina, centrado en el paciente pediátrico, que fue creado en 2015 a través de un convenio de colaboración». El Periódico, 23-11-2020 [Consulta: 11 març 2021].
* 1 2 «Tres nous centres CERCA». Observatori de la Recerca (OR-IEC). Institut d'Estudis Catalans, 16-02-2021. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2021. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «El Institut de Recerca Sant Joan de Déu recibe el reconocimiento como centro CERCA. El IRSJD es el único centro de Catalunya centrado en la investigación en medicina pediátrica». El Far, 20-11-2020 [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Joan Comella, nuevo director del Institut de Recerca Sant Joan de Déu» (en castellà), 03-02-2023. [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ «Sant Joan de Déu crea un laboratori per millorar l'atenció mèdica neonatal». El Nacional, 21-09-2020 [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ Pujol Gebellí, Xavier «Neix un nou laboratori per impulsar la recerca sobre malalties pediàtriques L’ICFO i Sant Joan de Déu incorporen tècniques fotòniques per millorar el diagnòstic d’infants greus». Diari ARA, 20-09-2020 [Consulta: 11 març 2021].

## Enllaços externs

* Institut de Recerca Sant Joan de Déu (IRSJD)
# Sant Miquel de Castelladral

Sant Miquel de Castelladral és una església del municipi de Navars, a la comarca catalana del Bages. És protegida com a Bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una església d'una nau amb 3 capelles laterals a banda i banda. Totalment coberta amb volta de creueria estrellada en els diferents trams i a les capelles. Als peus de l'església s'obrí el baptisteri. Construïda sobre l'estructura d'una primera església romànica, conserva encara al mur de llevant les arcuacions i bandes llombardes pròpies d'aquesta primera església romànica. Presenta una decoració romànica típica del primer art romànic català, situada al mur de llevant de l'església, amb alternança de bandes llombardes i de grups de quatre arcuacions cegues.
La primera església de Castelladral va sorgí als peus del castell i, com moltes esglésies catalanes situades en llocs elevats i dependents dels castells, s'advocà a sant Miquel. Les restes romàniques donen testimoni de l'existència d'aquesta església al segle xi. El topònim Castelladral ("Castro Erdal") comença a aparèixer a la documentació l'any 941, dins el comtat de Berga, i hi serà present tant en la referent al castell com als seus successius senyors a partir de l'any esmentat. L'actual edifici és una construcció d'època moderna.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Miquel de Castelladral». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 juliol 2015].
# Huércal de Almería

Huércal de Almería és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2006 tenia 11.9816 habitants. La seva extensió superficial és de 21 km² i té una densitat de 562,66 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 36° 53′ N, 2° 26′ O. Està situada a una altitud de 94 metres.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 5.366 | 5.951 | 6.766 | 7.568 | 8.283 | 9.298 | 10.242 | 11.128 | 11.816 | 12.757 |

## Referències

* ↑ «Huércal de Almería». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Plecotus kolombatovici

Plecotus kolombatovici és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Albània, Algèria, Croàcia, Xipre, Grècia, Itàlia, el Líban, Líbia, Malta, el Marroc, Sèrbia, Tunísia i Turquia. El seu hàbitat natural són l'estepa i les zones agrícoles tant de plana com de muntanya, on sol buscar aliment a sobre de petites masses d'aigua. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Fou anomenat en honor del naturalista i ictiòleg croat Juraj Kolombatović.

## Referències

* ↑ Hutson, A. M.; Aulagnier, S.; Juste, J.; Karataş, A.; Palmeirim, J.; Paunović, M. Plecotus kolombatovici. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 abril 2014.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 227. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Esferoide prolat

Un esferoide prolat és un esferoide en el que el diàmetre polar és més llarg que el diàmetre de l'equador. La seva forma suggereix la de la pilota de rugbi o futbol americà.
L'esferoide prolat, com l'esferoide oblat, són formes comunes en el cossos celestes com en alguns satèl·lits del sistema solar.
# Teixidor menut de front escatós

El teixidor menut de front escatós (Sporopipes squamifrons) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides de matollar xèric del sud-oest d'Angola, Namíbia, Botswana, oest de Zimbabwe i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Teixidor menut de front escatós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Joseph Ventaja

Joseph Ventaja (Casablanca, 4 de febrer de 1930 - Bordeus, 11 d'agost de 2003) fou un boxejador francès que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes ploma del programa de boxa. En semifinals va perdre contra l'italià Sergio Caprari, futur subcampió olímpic. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en el pes ploma al Campionat d'Europa de boxa de 1951. Entre 1956 i 1958 va lluitar com a professional, amb un balanç de 14 victòries i 5 derrotes en els 19 combats disputats.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Joseph Ventaja». [Consulta: 19 setembre 2021].
* ↑ «9.European Championships - Milan, Italy - May 14-19 1951». [Consulta: 19 setembre 2021].
* ↑ «BoxRec: Joseph Ventaja». [Consulta: 19 setembre 2021].
# Stephen Maxym

Stephen Maxym (Nova York, 17 de juliol, 1915 - Idem. 12 d'octubre, 2002) va ser un fagotista nord-americà.
A la seva ciutat natal va assistir a l'Institut d'Arts Musicals (ara The Juilliard School) abans d'unir-se a l'Orquestra Simfònica de Pittsburgh com a fagot principal amb Fritz Reiner. Després de servir a la Marina Mercant dels Estats Units durant la Segona Guerra Mundial, va fer una audició per a Erich Leinsdorf per convertir-se en Fagot Principal de la Metropolitan Opera Orchestra, càrrec que va mantenir fins que es va retirar de la seva activa carrera orquestral.
Mentre estava al Metropolitan Opera, va actuar sota la direcció de molts dels grans directors de la seva època, com Herbert von Karajan, Karl Böhm, Rafael Kubelík, Leonard Bernstein, Georg Solti. També va ser un professor distingit tant de fagot com de música de cambra, servint a les facultats de la "Juilliard School", la "Manhattan School of Music", el "Banff Centre" i la Universitat del Sud de Califòrnia, el New England Conservatory, la "Yale School of Music", i la "Hartt School of Music".
Amb el seu company Martin Mangrum, van editar el 1990 A method for playing the bassoon: based on the teachings of Stephen Maxym (Un mètode per tocar el fagot: basat en els ensenyaments de Stephen Maxym).

## Referències

* ↑ «Stephen Maxym Obituary (2002) - New York, NY - New York Times». [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «A method for playing the bassoon : based on the teachings of Stephen Maxym | WorldCat.org» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2024].
# Sant Miquel de Casserres

Sant Miquel de Casserres és una ermita en estat ruïnós que està situada al nucli de Casserres del Castell, municipi d'Estopanyà, comarca de la Ribagorça.
# Hiperinsulinèmia

La hiperinsulinèmia és un trastorn en la qual hi ha excés de nivells d'insulina circulant a la sang en relació amb el nivell de glucosa en sang. Tot i que sovint es confon amb diabetis o hiperglucèmia, la hiperinsulinèmia pot ser deguda a una varietat de malalties i trastorns metabòlics, així com de sucres no nutritius en la dieta. Tot i que la hiperinsulinèmia s'observa sovint en persones amb diabetis mellitus de tipus 2 en fase inicial, no és la causa de la malaltia i només és un signe de la malaltia; també es pot trobar en nounats i en la hiperinsulinèmia induïda per fàrmacs. També pot ocórrer en hiperinsulinisme congènit, inclosa la nesidioblastosi.
La hiperinsulinèmia s'associa amb la hipertensió, l'obesitat, la dislipèmia, la resistència a la insulina i la intolerància a la glucosa. Aquests trastorns es coneixen col·lectivament com a síndrome metabòlica. Aquesta estreta associació entre la hiperinsulinèmia i els trastorns de la síndrome metabòlica suggereix mecanismes relacionats o comuns de patogenicitat. S'ha demostrat que la hiperinsulinèmia "té un paper en la hipertensió en obesitat, en augmentar la retenció renal de sodi".
En la diabetis de tipus 2, les cèl·lules del cos es tornen resistents als efectes de la insulina a mesura que els receptors que s'uneixen a l'hormona es tornen menys sensibles a les concentracions d'insulina, donant lloc a hiperinsulinèmia i alteracions en l'alliberament d'insulina. Amb una resposta reduïda a la insulina, les cèl·lules beta del pàncrees segreguen quantitats creixents d'insulina (la hiperinsulinèmia) en resposta als nivells continus elevats de glucosa en sang. En els teixits resistents a la insulina, s'assoleix un llindar de concentració d'insulina que fa que les cèl·lules absorbeixin glucosa i, per tant, disminueixin els nivells de glucosa en sang. Els estudis han demostrat que els alts nivells d'insulina derivats de la resistència a la insulina poden augmentar la mateixa resistència a la insulina.

## Referències

* ↑ Ballantyne, Sarah, "Is It Paleo? Splenda, Erythritol, Stevia, and Other Low-Calorie Sweeteners", 03 Jan 2015, https://www.thepaleomom.com/paleo-splenda-erythritol-stevia-low-calorie-sweeteners/ (last accessed 02 Sept 2020).
* 1 2 3 Modan, Michaela «Hyperinsulinemia: A link between hypertension obesity and glucose intolerance». J. Clin. Invest., vol. 75, 3, 01-03-1985, pàg. 809–17. DOI: 10.1172/JCI111776. PMC: 423608. PMID: 3884667.
* ↑ Danker, Rache «Basal-stat hyperinsulinemia in healthy normoglycemic adults is predictive of type 2 diabetes over a 24-year follow-up». Diabetes Care, vol. 32, 8, 01-08-2009, pàg. 1464–66. DOI: 10.2337/dc09-0153. PMC: 2713622. PMID: 19435961.
* ↑ Shanik, M.H.; Yuping, X.; Skrha, J.; Danker, R.; Zick, Y.; Roth, J. «Insulin Resistance and Hyperinsulinemia». Diabetes Care, vol. 31, 2, 2008, pàg. S262–68. DOI: 10.2337/dc08-s264. PMID: 18227495.