OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ahmed Salum I Ould Mohammed

Ahmed Saloum I Ould Mohammed fou emir de Trarza (1871-1873) successor del seu germà Sidi Mbaïrika Ould Mohammed al que va assassinar junt amb els seus germans de la mateixa mare.
Ali Diombot Ould Mohammed, el seu germà de diferent mare, es trobava a Saint Louis del Senegal, quant va saber la mort de Sidi Mbaïrika Ould Mohammed. Ali Diombot va reclamar la dignitat emiral i la venjança del seu germà. Es va dirigir a la seva família materna del Waalo on es van refugiar també els seus tres nebots Mohammed Fal, Ahmed Deïd i Baba, els fills de Sidi Mbaïrika, als que va agafar sota la seva protecció. Va rebre el jurament de fidelitat de la major part dels Oulad Ahmed ben Daman (la facció dels Oulad Daman donava suport al nou emir). Els seus oncles materns van posar a la seva disposició contingents de soldats negres.
Ahmed Saloum I va demanar suport als francesos, però no ho va aconseguir, car França no era partidària d'aquest crim. Si que va aconseguir suport dels Idou Aïch del Tagant. Mentre Ali Diombot havia reunit prou forces i les va transportar a l'altre costat i va començar la lluita. Finalment una nit, Ali Diombot es va presentar amb els seus wòlofs a Jolla, prop de Méderdra, atacant els campaments d'Ahmed Saloum I mentre dormien i van fer una massacre. Els Ida Ou Aïch van retornar al Tagant i l'emir i els seus germans van fugir amb ells, però continuaven les intrigues.
Ahmed i els seus germans havien subornat a Lat Dior, damel del Cayor, que havia promès assolar el Waalo al moment oportú per fer una diversió i desorganitzar l'avituallament de les forces d'Ali Diombot; fins i tot un partit favorable a Saint Louis del Senegal dirigit per l'aventurer de nom Pèdre Alassane que els assegurava la neutralitat quan no la simpatia del governador, i al cap de pocs mesos van retornar amb contingents Ida Ou Aïch i van sorprendre a Aïchaïa prop d'Habbaïa, en terres dels Ida Ou Ali, el petit campament d'Ali. Aquest es va veure perdut i va emprar un estratagema: va enviar als marabuts per negociar oferint acceptar totes les condicions i mentre va enviar a buscar al seu exèrcit manat per Mohammed ben Abi Bakar, que estava prop d'allí; en les converses va arribar la nit i es va acordar la rendició l'endemà, però al trencar l'alba van arribar les forces de Mohammed ben Abi Bakar que es van llençar contra Ahmed Saloum I i els seus i els van derrotar. L'emir va morir i dos germans, Brahim Saloum i Lobbat, foren morts poc després a Adnech; un altre germà, Mokhtar Saloum, va morir a Gouioui, prop de Badi, a l'Iguidi; Lefjah fou mort a Arboussit, pous dels Oulad Diman, o be a In Xidbane. De tous els fills de l'emir Mohammed Al-Habib i de Fatma, només es va salvar Amar Saloum, que va fer submissió a Ali Diombot. Els Ida Ou Aïch va retornar al Tagant. Ali Diombot Ould Mohammed fou proclamat emir el mateix dia, sense oposició (1873).

## Referències

* L'Émirat des Trarzas per Paul Marty, 1882-1938
# Adela Pankhurst

Adela Pankhurst (Manchester, 15 de juny de 1885 - Sydney, Austràlia, 23 de maig de 1961) va ser una militant política sufragista que va cofundar el Partit Comunista d'Austràlia el 1920 i el Primer Moviment d'Austràlia (en anglès, Australia First Movement).
Ja des d'adolescent, va militar en la Women's Social and Political Union, que havia fundat sa mare amb les seves germanes (era filla de Richard Pankhurst i Emmeline Pankhurst; les seves germanes eren Sylvia i Christabel). L'any 1914 va emigrar a Austràlia a causa de certes desavinences amb la seva mare (vegeu etnografia i immigració a Austràlia). Durant la Primera Guerra mundial va ser reclutada com a organitzadora de la Women's Peace Army, un moviment contrari a aquesta guerra, i a més dels mítings va escriure el llibre pacifista Put Up the Sword. El 1920 va participar en la fundació del Partit Comunista Australià, però més tard es va decebre del comunisme. Així, el 1928, va fundar el partit anticomunista Australian Women's Guild of Empire. Va anar evolucionant políticament cap a la dreta, fins que el 1941 va fundar el partit nacionalista i de dretes Australia First Movement. Al llarg de la seva vida, però, el pacifisme i el feminisme es van mantenir com a ideals constants, per exemple, el 1942, en la Segona Guerra Mundial, va ser detinguda per oposar-se a la guerra contra Japó.

## Referències

* ↑ Sparrow, Jeff «'Wayward suffragette' Adela Pankhurst and her remarkable Australian life». The Guardian, 23-12-2015 [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ «Adela Pankhurst Walsh». Oxford Dictionary of National Biography [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ Hogan, Susan. Pankhurst, Adela Constantia (1885-1961). Canberra: National Centre of Biography, Australian National University.
# Adrià Granell Artal

Adrià Granell Artal (València, 13 de març de 1986), és un exfutbolista valencià que jugà de centrecampista per l'esquerra.
El Maig de 2023 fitxà per Los Troncos de la Kings League com a jugador número 13.

## Trajectòria

Format al planter del València CF, es va iniciar al futbol al Catarroja CF de Paco López. La seua projecció el va portar a marxar per jugar en el filial del Reial Saragossa on finalment la seua qualitat va convèncer el llavors tècnic de l'equip aragonès Marcelino per fer-lo debutar amb el primer equip saragossista en segona divisió.
Finalment i, a causa de la convulsa situació que travessà el conjunt aragonès per aquelles dates, el 2008 va firmar amb el CE Alcoià, sent un dels jugadors cabdals del conjunt valencià en la temporada que els del Collao van guanyar la Segona divisió B i van disputar la fase d'ascens a 2a divisió. Cal ressenyar que, encara no sent un davanter pròpiament dit, té facilitat golejadora havent marcat 5 gols en 2009 i uns altres 2 en els 10 primers partits en 2010.
El seu bon rendiment va provocar l'interès de diversos equips, tanmateix finalment el jugador va renovar el seu contracte amb l'Alcoià encara que incloent una clàusula que li permetria abandonar la disciplina blanc-i-blava si un altre equip de superior categoria cridava a la seua porta.
El gener de 2011 l'Albacete Balompié ha arribat a un acord amb el jugador perquè s'incorpore a la disciplina de l'equip manxec fins a juny de 2013, procedent del Club Esportiu Alcoià on havia jugat dues temporades.
És nebot del poeta valencià Marc Granell.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Vila-real Club de Futbol B | País Valencià | 2006-2007 |
| Catarroja Club de Futbol | País Valencià | 2007-2008 |
| Real Zaragoza B | Espanya | 2008-2009 |
| Reial Saragossa | Espanya | 2008-2009 |
| CE Alcoià | País Valencià | 2009-2010 |
| Albacete Balompié | Espanya | 2010-2013 |
| Huracà València CF | País Valencià | 2013-2014 |
| Hèrcules CF | País Valencià | 2014 |

## Referències

* ↑ «Adrià Granell, nuevo jugador 13 de Los Troncos». Kings League, 26-05-2023. Arxivat de l'original el 2023-06-19. [Consulta: 19 juny 2023].
* ↑ Adrià Granell nou jugador de l'Albacete (castellà)
* ↑ Adrià i Cherfa nous jugadors de l'Albacete (castellà)
# Afton (Nova York)

Afton és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 836 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Afton tenia 836 habitants, 366 habitatges, i 237 famílies. La densitat de població era de 212,4 habitants/km².
Dels 366 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.412 $ i la renda mediana per família de 38.194 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.972 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 17.299 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Afton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Afton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aftitalita

L'aftitalita, o glaserita, és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom del grec άφθητος ("aphthitos"), inalterable.

## Característiques

L'aftitalita és un sulfat de fórmula química (K,Na)₃Na(SO₄)₂. Cristal·litza en el sistema trigonal formant cristalls tabulars amb aparència trigonal. També se'n troba en crostes i en agregats. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És un mineral estructuralment relacionat amb la bubnovaïta.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'aftitalita pertany a «07.AC - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: vanthoffita, piracmonita, efremovita, langbeinita, manganolangbeinita, yavapaiïta, eldfellita, godovikovita, sabieïta, thenardita i metathenardita.

## Formació i jaciments

Es troba tant com una incrustació en fumaroles volcàniques, com a component dels dipòsits oceànics i lacustres de sal. Sol trobar-se associada a altres minerals com: thenardita, silvita, jarosita o hematites. Va ser descoberta l'any 1835 al Vesuvi, a la Província de Nàpols (Campania, Itàlia).

## Referències

* ↑ «Aphthitalite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ «Aphthitalite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 29 desembre 2015].
# Afton (Iowa)

Afton és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 917 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Afton tenia 917 habitants, 384 habitatges, i 251 famílies. La densitat de població era de 361,3 habitants per km².
Dels 384 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.281 $ i la renda mediana per família de 35.848 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.707 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 12.920 $. Entorn del 13,6% de les famílies i el 19,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Afton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Afton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aimeric de Sarlat

Aimeric de Sarlat (fl. ca. 1200) fou un trobador occità. Se'n conserven 5 composicions.

## Vida

Aimeric fou originari de Sarlat (Dordonya). No se'n conserven referències en documents d'arxiu. Segons la seva vida, era originari de Sarlat, al Perigord, i fou trobador després d'haver estat joglar. La vida li atribueix només una cançó (mas non fez mas una canson "però només feu una cançó"), tot i que en realitat se'n conserven més. Dedicà diverses peces a Elvira de Subirats, dona d'Ermengol VIII d'Urgell, cosa que permet situar aproximadament la cronologia del trobador a finals del segle xii o principis del segle xiii.

## Obra

Se'n conserven cinc cançons, de temàtica amorosa i que, en certs moments, imiten Bernart de Ventadorn.

### Cançons

* (11,1) Aissi mueu mas chansos
* (11,2) Fins e leials e senes tot engan (alguns cançoners l'atribueixen a Aimeric de Belenoi)
* (11,3) Quan si cargo⋅l ram de vert fueilh
* (11,4) S'ieu no⋅m lau d'amor tant qon sol
Se li atribueix una cinquena cançó, Ja non creirai q'afanz ni cossiriers (PC 9,11), perquè està dedicada a Elvira de Subirats, dona d'Ermengol VIII d'Urgell, a qui Aimeric de Sarlat ja havia dedicat Fins e leials e senes tot engan.

## Referències

* ↑ Riquer, Los trovadores, p. 807
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 2, p. 806-810 [Comentari i publicació de la vida i de Aissi mueu mas chansos, amb traducció al castellà]

### Edicions

* Fumagalli-Mezzetti, M., "Le Canzoni di Aimeric de Sarlat", In: Travaux de Linguistique et Littérature 17 (1979), pàg. 121-169

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Aimeric de Sarlat és el número PC 11]
* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 296
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 93-94 [Reproducció de la vida, amb traducció a l'espanyol, i miniatures dels cançoners I i K]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-011/11%20-%20Aimeric%20de%20Sarlat.htm
# Alessandro Spezialetti

Alessandro Spezialetti (Lachen, Suïssa, 14 de gener de 1975) va ser un ciclista italià, professional des del 1997 fins al 2012. Va destacar com a gregari aconseguint poques victòries individuals.
Un cop retirat s'ha dedicat a la direcció esportiva de diferents equips.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor de 2 etapes del Giro de les Regions
* 2001
** Vencedor d'una etapa del Giro dels Abruços

### Resultats al Tour de França

* 1998. Abandona (17a etapa)
* 2005. Abandona (7a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1997. Abandona
* 1999. 37è de la classificació general
* 2000. Abandona (8a etapa)
* 2001. 64è de la classificació general
* 2002. 48è de la classificació general
* 2003. 47è de la classificació general
* 2004. 66è de la classificació general
* 2006. 93è de la classificació general
* 2007. 63è de la classificació general
* 2008. 41è de la classificació general
* 2009. 74è de la classificació general
* 2010. 118è de la classificació general
* 2011. 107è de la classificació general
* 2012. 77è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2000. Abandona
* 2002. Abandona (7a etapa)
* 2004. 116è de la classificació general
* 2006. 110è de la classificació general
* 2011. Abandona (16a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Agonista beta-adrenèrgic

Agonista beta-adrenèrgic (en anglès: Beta-adrenergic agonist o Beta-agonists) són medicaments que relaxen els músculs de les vies respiratòries de manera que les eixamplen i faciliten la respiració. És una classe de principis actius simpatomimètiques que actuen als receptors beta adernoceptors. En general, els agonistes beta-adrenèrgics purs tenen la funció oposada dels blocadors beta. Els agonistes beta mimetitzen l'acció de l'epinefrina i norepinefrina assenyalant en el cor, pulmons i teixit muscular llis. L'activació de β1, β2 i β3 activa l'enzim, adenilat ciclasa. Aquest activa el missatger secundari monofosfat cíclic d'adenosina i undueix el relaxament del múscul llis i la contracció del teixit cardíac.
L'activació dels receptors β1 indueix l'acció del múscul cardíac i eleva la freqüència cardíaca, la pressió saguina arterial, la secreció de ghrelina des de l'estòmac i l'alliberament de renina als ronyons.
L'activació dels receptors β2 indueix el relaxament del teixit muscular llis. Els receptors estan principalment en el teixit adiós. L'activació dels receptors β3 indueix el metabolisme de lípids.

## Ús mèdic

Inclouen:
* Bradicàrdia
* Asma
* Malaltia crònica obstructiva pulmonar (COPD)
* Fallada cardíaca
* Reaccions al·lèrgiques
* hipercalèmia
* un antídot per l'enverinament per blocador beta

### Alguns agonistes β$_1$

* Dobutamina
* Isoproterenol (β$_1$ and β₂)
* Xamoterol
* epinefrina (no-selectiva)

### Agonistes β₂

* salbutamol
* Levosalbutamol
* Fenoterol
* Formoterol
* Isoproterenol (β$_1$ and β₂)
* Metaproterenol
* Salmeterol
* Terbutaline
* Clenbuterol
* Isoetarine
* pirbuterol
* procaterol
* ritodrine
* epinefrina (no-selectiva)

### Indeterminats

Els següents agents són considerats com agonistes per la llista Medical Subject Headings (MeSH).
* arbutamina
* befunolol
* bromoacetilalprenololmentà
* broxaterol
* cimaterol
* cirazolina
* denopamina
* dopexamina
* etilefrina
* hexoprenalina
* higenamina
* isoxsuprina
* mabuterol
* metoxifenamina
* nylidrin
* oxifedrina
* prenalterol
* ractopamina
* reproterol
* rimiterol
* tretoquinol
* tulobuterol
* zilpaterol
* zinterol

## Referències

* ↑ «Agonistes beta-adrenèrgics: descripció, acció, llista de fàrmacs - preparacions 2021». [Consulta: 23 setembre 2021].
* ↑ Delbruck, Max «The beta-adrenergic receptors». .
* ↑ Yoo, B. «Beta1-adrenergic receptors stimulate cardiac contractility and CaMKII activation in vivo and enhance cardiac dysfunction following myocardial infarction». .
* ↑ Johnson, M. «Molecular mechanisms of beta(2)-adrenergic receptor function, response, and regulation». .
* ↑ Lowell, B.B.; Flier, J.S. «Brown adipose tissue, beta 3-adrenergic receptors, and obesity» (en anglès). Annual Rev. Med., 48, 1997, pàg. 307–16.
# Alessio Interminelli

Alessio Interminelli (valor desconegut - valor desconegut) o Interminei -com l'anomena Dante- va ser un noble de Lucca que va viure al segle xiii. Pertanyia a una família del partit dels güelfs blancs (també anomenada família Antelminelli, senyors de la vila de Coreglia Antelminelli a Garfagnana i propietaris de l'edifici homònim al centre de Lucca, actual seu d'oficines públiques). Respecte a Alessio hi ha escassa informació històrica. L'últim document que l'esmenta amb vida data del 12 de novembre de 1299.

## Personatge

Dante Alighieri el situa a l'Infern (Cant XVIII, vv.120-126) en el segon fossat de les Malebolge entre els aduladors, completament submergits fins al cap en el fem ("merda"). El poeta es deté a mirar-lo, creient que reconèix algú i, quan el condemnat protesta perquè es veu observat, el poeta diu el seu nom complet en un vers sencer:
"I jo a ell: «Perquè, si bé recorde,
et coneguí amb els cabells eixuts,
i tu ets Alessio Interminei, de Lucca:
per això et mire més que a tots els altres.»"
(Infern. Cant XVIII, vv. 120-123)
Sobre la seva activitat com a adulador, els comentaristes antics parafrasegen més o menys àmpliament el text dantesc, que dedica només dos versos a la història:
«Ací m'ha submergit l'adulació,
de la qual mai no se'm cansà la llengua»
(Infern. Cant XVIII, vv. 125-126)
que sonaria com: "Em trobo a l'Infern per causa de les llagoteries que mai van cansar la meva llengua".

## Referències

* ↑ Piattoli, Renato «I personaggi danteschi lucchesi Bonturo Danti e Alessio Interminelli in Firenze (rispettivamente 17 agosto 1300 e 12 novembre 1299». Miscellanea in memoria di Giorgio Cencetti [Torino], 1973, pàg. 32-34 [Consulta: 11 octubre 2024].
# Alció del paradís

Els alcions del paradís (Tanysiptera) són un gènere d'ocells de la subfamília dels halcionins (Halcyoninae) dins la família dels alcedínids (Alcedinidae), que habiten a Melanèsia, Nova Guinea i illes properes, arribant una de les espècies fins al nord-est d'Austràlia.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023) aquest gènere està format per 9 espècies:
* alció del paradís comú (Tanysiptera galatea).
* alció del paradís de Kofiau (Tanysiptera ellioti).
* alció del paradís de Biak (Tanysiptera riedelii).
* alció del paradís de Numfor (Tanysiptera carolinae).
* alció del paradís de les Aru (Tanysiptera hydrocharis).
* alció del paradís pit-roig (Tanysiptera sylvia).
* alció del paradís capnegre (Tanysiptera nigriceps).
* alció del paradís nimfa (Tanysiptera nympha).
* alció del paradís capbrú (Tanysiptera danae).
Tradicionalment s'ha considerat T. nigriceps una subespècie de T. sylvia.

## Referències

* 1 2 «Rollers, ground rollers, kingfishers» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 312. ISBN 978-84-16728-37-4.