# Marc Egea i Ger

Marc Egea i Ger (Barcelona, 1973) és un músic, compositor i poeta català establert a Sant Iscle de Vallalta. Estudià filosofia i es doctorà amb una tesi sobre Ramon Llull. Com a músic, tot i que la seva especialitat és la viola de roda, on ha seguit els passos de Valentin Castrier, toca diversos instruments ètnics i tradicionals com el flabiol, el taragot i el duduk. A més, combina el seu gust pel folk tradicional amb el rock, el blues i altres gèneres moderns. Va iniciar la seua carrera com a músic professional el 1990 i ha enregistrat més de trenta discos, tant en solitari com amb bandes i artistes.
Ha enregistrat cinc discs amb El Pont d'Arcalís, així com també amb el grup de jazz fusió Kaulakau. Ha estat compositor i intèrpret de músiques per a teatre, dansa contemporània i recitals de poesia.
Ha actuat en espais com l'Auditori de Barcelona, festivals de música com el Tradicionàrius o el Festival de Torroella de Montgrí, en esdeveniments com la Setmana del Llibre en Català, o en trobades internacionals a la regió de Sàsser, a Sardenya, on va representar Catalunya juntament amb Jordi Molina, al costat d'entitats i músics d'Egipte, Grècia, el Marroc i Alemanya.

## Discografia parcial

* Les Ratlles del Món (amb Francesc Ten, Audiovisuals de Sarrià, 2003)
* Helionora (2005)
* Glimpse (2011)
* Flower of Death (Trading Records, 2011)
* Gulliver (Discordian Records, 2013)
* African Tales (Discordian Records, 2016)
* La Ploma de Perdiu (amb Quirze Egea, Discmedi, 2019)
* Cosmic Microwave Background (Autoproducció, 2020)
* Morning Improvisations (amb Paul Safar, Autoproducció, 2020)

## Obra publicada

* Filosofía y mercado laboral: los horizontes de la filosofía actual. Barcelona: E.I. KAL. Universitat de Barcelona. Facultat de Filosofia, 1997. ISBN 8492286717.
* Iniciació a la viola de roda. Barcelona: Dinsic, 2008. ISMN 9790692105145.
* Gineceu. Tinta Invisible edicions, 2015, amb Lali Pantone.
* Lletanies hivernals, 2017, ISBN 9781539761884.
* Les mans de la pluja, 2017,. ISBN 9781542478090.
* Diferents maneres de parlar de l'estiu, 2018. ISBN 9781720879701.

## Referències

* ↑ «Club Trébol - Marc Egea, intèrpret de viola de roda, flabiol i taragot de Transilvania», 23-05-2020. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Torra, Karles «Marc Egea i la viola de roda com a arma carregada de futur». Barcelona Metropolis, març-juny 2008 [Consulta: 2 octubre 2013].
* ↑ «L'Aula de Literatura de la UV inicia programació amb un recital de poesia catalana i música medieval del XIII al XV». Europa Press, 01-04-2019. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Ramón, Angie. «Marc Egea: "Mucha gente compone sin tener ni idea de música"» (en castellà), 31-01-2018. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ «'Sonos', primer disc de Maram Trio». Enderrock.cat, 19-12-2013. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «L’Aula de Literatura de la Universitat arranca amb un recital de poesia catalana i música medieval dels segles XIII, XIV i XV». Universitat de València, 01-04-2019. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Enderrock.cat. «Quirze i Marc Egea presenten avui ‘La ploma de perdiu’ al Tradicionàrius | Enderrock.cat». [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ Montgrí, Festival de Torroella de. «Egea, Marc | Festival de Torroella de Montgrí». [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ Enderrock.cat. «Joan Miquel Oliver i Marc Egea seran a la Setmana del Llibre en Català | Enderrock.cat». [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ Enderrock.cat. «Jordi Molina i Marc Egea, ambaixadors a Sardenya | Enderrock.cat». [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ «Marc Egea i la flor de la mort». Enderrock.cat, 15-12-2011. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Sons de la Mediterrània: Marc Egea i els viatges de Gulliver», 22-09-2013. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Sons de la Mediterrània: Els contes africans de Marc Egea», 28-09-2016. [Consulta: 16 desembre 2020].
* 1 2 Mediterrània, Sons de la. «Sons de la Mediterrània : Viola de roda còsmica». [Consulta: 7 juny 2022].