OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Colomychus

Colomychus és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Colomychus florepicta (Dyar, 1914)
* Colomychus talis (Grote, 1878)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 17 febrer 2011].
# American Indian Quarterly

L'American Indian Quarterly és una revista científica avaluada de publicació trimestral que cobreix estudis sobre els pobles indígenes d'Amèrica del Nord i del Sud, especialitzant-se en estudis amerindis. És publicat per la University of Nebraska Press i fou creada el 1974. El redactor en cap és Amanda J. Cobb-Greetham (Universitat Estatal d'Oklahoma).

## Enllaços externs

* Web oficial
# Krasni Lutx (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Krasni Lutx».
Krasni Lutx (en rus: Красный Луч) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 7 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# Irene Larraza Aizpurua

Irene Larraza Aizpurua (Tolosa, 1970) és una gestora cultural basca, que des de 2018 exerceix de directora de l'Institut Etxepare, que difon la llengua i cultura basca internacionalment.
És llicenciada en Ciències de la comunicació per la Universitat de Navarra. Ha treballat com a responsable de comunicació en els sectors públic i privat de la cultura, com el Centre Cultural Koldo Mitxelena (Diputació de Guipúscoa) i l'empresa Syntorama. Del 2008 al 2011 va treballar com a directora del Departament de Cultura de l'Ajuntament de Tolosa. Va entrar a treballar a l'Etxepare el 2012, on des del gener de 2018 treballa com a directora, ocupant el lloc que va deixar Miren Arzalluz.

## Referències

* ↑ «Irene Larraza izango da Etxepare institutuko zuzendari berria» (en basc). Berria.eus. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ Igartua Aristondo, Amaia. ««Euskal eragileek ez dute arazorik izaten kalitate estandarrak betetzeko»» (en basc). Berria.eus, 10-01-2021. [Consulta: 23 març 2023].
# Stade Vélodrome

L'Stade Vélodrome (Estadi Velòdrom) és un estadi de futbol de la ciutat de Marsella, a França. Va ser inaugurat el 1937. L'estadi rep aquest nom perquè abans albergava proves ciclistes. És la seu habitual de l'Olympique de Marsella. Té una capacitat per a més de 65.000 espectadors.
Ha estat seu en dues Copes del Món de futbol. En l'edició de 1938 va albergar només dos partits, un de primera ronda i una semifinal. En canvi en la de 1998 va albergar set partits, quatre de la primera fase, un de vuitens, un de quarts i una semifinal.
També ha acollit partits de 3 campionats europeus de seleccions: el de 1960, el de 1984 i el de 2016.

## Copa del Món de 1938

| Dia | Hora (CET) | Equip 1 | Resultat | Equip 2 | Ronda | Espectadors |
| 5 de juny de 1938 | 17:00 | Itàlia | 2–1 (pr.) | Noruega | Primera | 18.000 |
| 16 de juny de 1938 | 18:00 | Itàlia | 2–1 | Brasil | Semifinal | 30.000 |

## Eurocopa de 1960

| Dia | Hora (CET) | Equip 1 | Resultat | Equip 2 | Ronda | Espectadors |
| 6 de juliol de 1960 | 21:30 | Txecoslovàquia | 0–3 | Unió Soviètica | Semifinal | 25.184 |
| 9 de juliol de 1960 | 18:00 | Txecoslovàquia | 2–0 | França | 3r lloc | 9.438 |

## Europa de 1984

| Dia | Hora (CET) | Equip 1 | Resultat | Equip 2 | Ronda | Espectadors |
| 17 de juny de 1984 | 20:30 | Portugal | 1–1 | Espanya | Grup B | 24.364 |
| 23 de juny de 1984 | 20:00 | França | 3–2 (pr.) | Portugal | Semifinal | 54.848 |

## Copa del Món de futbol de 1998

| Dia | Hora (CET) | Equip 1 | Resultat | Equip 2 | Ronda | Espectadors |
| 12 de juny de 1998 | 21:00 | França | 3–0 | Sud-àfrica | Grup C | 55.077 |
| 15 de juny de 1998 | 14:30 | Anglaterra | 2–0 | Tunísia | Grup G | 54.587 |
| 20 de juny de 1998 | 21:00 | Països Baixos | 5–0 | Corea del Sud | Grup E | 55.000 |
| 23 de juny de 1998 | 21:00 | Brasil | 1–2 | Noruega | Grup A | 55.000 |
| 27 de juny de 1998 | 16:00 | Itàlia | 1–0 | Noruega | Vuitens de final | 55.000 |
| 4 de juliol de 1998 | 16:00 | Països Baixos | 2–1 | Argentina | Quarts de final | 55.000 |
| 7 de juliol de 1998 | 21:00 | Brasil | 1–1 (4–2 pen.) | Països Baixos | Semifinal | 54.000 |

## Europa de 2016

El Velodrome va acollir sis partits de l'Eurocopa 2016, incloent una semifinal. Això el va convertir en el primer estadi d'Europa en acollir tres semifinals de l'Eurocopa.
| Dia | Hora (CET) | Equip 1 | Resultat | Equip 2 | Ronda | Espectadors |
| 11 de juny de 2016 | 21:00 | Anglaterra | 1–1 | Rússia | Grup B | 62.343 |
| 15 de juny de 2016 | 21:00 | França | 2–0 | Albània | Grup A | 63.670 |
| 18 de juny de 2016 | 18:00 | Islàndia | 1–1 | Hongria | Grup F | 60.842 |
| 21 de juny de 2016 | 21:00 | Ucraïna | 0–1 | Polònia | Grup C | 58.874 |
| 30 de juny de 2016 | 21:00 | Polònia | 1–1 (3–5 pen.) | Portugal | Quarter-final | 62.940 |
| 7 de juliol de 2016 | 21:00 | Alemanya | 0–2 | França | Semifinal | 64.078 |

## Referències

* ↑ «Football : l'OM arrache les clés du Stade-Vélodrome» (en francès). Le Monde, 12-07-2018.
* ↑ «Le stade Orange Vélodrome, une enceinte unique» (en francès). OM.fr, 17-11-2021.
* ↑ «Olympique de Marseille : nouveau record d'affluence au Vélodrome contre Lyon» (en francès). L'Équipe, 10-11-2019.
# Ernesto Suárez Pardo

Ernesto Suárez Pardo (Wilde, 30 d'octubre de 1945) és un antic futbolista argentí de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Centrecampista ofensiu, va endarrerir la seva posició en arribar l'Espanyol a la de lateral esquerre. La major part de la seva carrera la va viure al CA Lanús, on jugà entre 1967 i 1972, i posteriorment entre 1975 i 1977. L'any 1973 fitxà pel Ferro Carril Oeste, però al final de la temporada, amb el descens del club a Segona Divisió, decidí iniciar una nova etapa al RCD Espanyol, malgrat tenir ofertes del Vélez Sarsfield. Fou un jugador important durant la primera temporada al club, però la segona només disputà alguns partits amistosos i el gener de 1975 marxà al Recreativo de Huelva a Segona Divisió. Acabà la seva carrera al seu club d'origen, el CA Lanús.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa de Suárez». Periquito.cat. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 «ERNESTO SUAREZ». BDFA. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Galería de figuras». Mundo Deportivo, 14-12-1973. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Suárez rey del optimismo». Mundo Deportivo, 26-07-1974. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Revista de Sabadell

La Revista de Sabadell va ser una publicació d'àmbit local que va néixer el 4 de juny de 1884 i morí el 31 de gener de 1935.

## Origen

Fundada per Manuel Ribot i Serra, la Revista de Sabadell va publicar fins a 14.741 edicions. A la mort de Manuel Ribot i Serra, el 1925, Ramon Torner es convertí en el nou director, i uns anys després ho faria el mossèn Josep Cardona fins a la desaparició del mitjà. L'any que la publicació desaparegué, complia el seu 51è aniversari.

## Format

La Revista de Sabadell va néixer com una publicació bisetmanal, malgrat que anys després es convertiria en diària. Com el definia el seu subtítol, a la revista s'hi recollia notes, peces, articles, generalment de la ciutat de Sabadell. A diferència d'altres homònims de l'època, també s'hi podia trobar altres informacions útils, com ara horaris de tren o autobusos.
Amb format organitzat i esquemàtic, en destaca la gran capçalera, formada per l'escut de la ciutat. La tipografia de branca allargada o les separacions de contingut a través de filets són una mostra dels recursos més utilitzats en els mitjans de l'època.
Fins al 1934 publicà textos en català i castellà. A partir d'aquest any, només en català.
Hi col·laboraren la major part dels escriptors sabadellencs de l'època, com ara Pere Quart.

## Suplements

La Ilustración Sabadellense fou un suplement a la Revista de Sabadell, nascut el setembre de 1884 i dirigit pel mateix Manuel Ribot i Serra. Se'n publicaren onze edicions.

## Referències

* 1 2 «Revista de Sabadell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Les Bodes d'Or de la Revista de Sabadell». Annals del Periodisme Català, Núm.: 8, 1934.
* Figueras, Gisela. «L'Hemeroteca de l'Arxiu Històric de Sabadell». XI Col·loqui Aula de periodisme Diari de Barcelona p.3-4, 26-05-2008. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2012. [Consulta: 13 febrer 2014].
# Compromisu por Asturies

Compromisu por Asturies (en català: Compromís per Astúries) és una formació política espanyola d'àmbit asturià. Els seus punts ideològics són el nacionalisme asturià d'esquerres i la sostenibilitat econòmica tal com ells l'entenen.
Es va crear el 23 de juny de 2012 després del procés de convergència obert pel Bloc per Asturies i Unidá Nacionalista Asturiana, amb la incorporació d'independents.
Va tenir com a precedent la coalició Bloc per Asturies-UNA: Compromisu per Asturies formada per tots dos partits per a les eleccions autonòmiques de 2011 i de 2012, sumant-se en aquestes últimes Els Verds-Grup Verd.
En les eleccions municipals va aconseguir cinc regidors, tres d'ells de Asturianistas per Nava, així com un en Lena i un altre en Carreño.
A l'octubre de 2013, després del primer Conceyu Abiertu (Assemblea Oberta) des de la seva fundació, la formació política va nomenar com a portaveu al politòleg Daniel Fernández, renovant també la seva Executiva Nacional en la qual també ocupen càrrecs, Manuel Benayas, Candeles Villaro, Fernándo Villacampa i Encert Fernández.

## Referències

* ↑ Nace una nueva fuerza política en el Principado, 'Compromisu por Asturies', Europa Press, 23 de junio de 2012.
* ↑ Bloque y UNA impulsan una nueva formación de corte nacionalista, La Nueva España, 3 de junio de 2012.
* ↑ Más de cien enmiendas presentadas al proceso para crear la nueva fuerza política asturianista Arxivat 2013-12-27 a Wayback Machine., Qué, 8 de junio de 2012.
* ↑ Resultados de las elecciones de 2011 Arxivat 2023-06-07 a Wayback Machine., web del Ministerio de Interior.
* ↑ Daniel Fernández, nuevo portavoz nacional de Compromisu por Asturies, El Digital de Asturias, 7 de octubre de 2013.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-07-23 a Wayback Machine.
# Krasni Maiak

Krasni Maiak (en rus: Красный Маяк) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 169 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Inspecció

La inspecció és la tècnica més antiga de control de la qualitat. Consisteix bàsicament a observar un producte o servei ja acabat, just abans de ser enviat al mercat, per a tractar de trobar-hi possibles defectes i, en cas que els tingui, retirar-lo o sancionar-lo. La inspecció per si sola actualment és considerada inadequada per al control de la qualitat, però es fa servir encara de vegades com a complement dintre d'altres processos més globals.
La inspecció pot ser exhaustiva quan es fa sobre la totalitat de productes finalitzats, és un cas que s'empra en productes que es fan en petites quantitats però amb un alt cost, com ho són alguns productes de luxe (que pot incloure algunes marques de marroquineria, calçat, joieria, bijuteria, etc.) o els del sector de l'automoció i l'aeronàutica.
Però en molts casos es prefereix la inspecció per mostreig estadístic, a la qual a la producció, per exemple, s'obre de tant en tant una caixa o una paleta i se n'inspeccionen un o més productes. És típic en processos en els quals hi ha una alta producció quantitativa de baix cost, i necessària, front a l'exhaustiva, quan la inspecció suposa la destrucció del producte analitzat. També s'utilitza en alguns serveis per a avaluar el servei complert o a algunes persones, de vegades sota el sistema de “fals client”. És molt típic també per al control de certes regulacions i normatives.

## Referències

* ↑ Métodos estadísticos. Control y mejora de la calidad. Volum I, pàg.17. Albert Prat Bartés, Xavier Tort-Martorell Llobés, Pere Grima Cintas, Lourdes Pozueta Fernández. Edicions Universitat Politècnica de Catalunya, 1997. ISBN 84-8301-222-7
# Stade d'Abidjan

L'Stade d'Abidjan és un club de futbol ivorià de la ciutat d'Abidjan.
Va ser fundat el 1936 com a ASFI Abidjan, més tard fusionat amb PIC i OC Abidjan esdevenint USF Abidjan, més tard Olympique Club Abidjan, i des de 1959 Stade d'Abidjan.

## Palmarès

* Lliga ivoriana de futbol:
** 1962, 1963, 1965, 1966, 1969
* Copa ivoriana de futbol:
** 1971, 1976, 1984, 1994
* Copa Houphouët-Boigny:
** 1985
* Lliga de Campions de la CAF:
** 1966
* Campionat d'Àfrica Occidental de futbol (Copa UFOA):
** 1977

## Jugadors destacats

* Traore Lacina
* Bernard Kouakou
* Michel Yoro Bi Tra
* Kandia Traore
* Aristide Bance
* Souleymane Youla
* Zephirin Zoko
* Jean-Jacques Tizie
* Ibrahima Bakayoko
* Sekou Drame
* Joel Tiehi
* Stephen Keshi
* Didier Otokore

## Referències

* ↑ Club profile – soccerway.com
* ↑ Club profile Arxivat 2018-06-26 a Wayback Machine. – liberte-algerie.com
* ↑ «Ivory Coast - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ivory Coast - List of cup finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ivory Coast - List of supercup finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Ermengarda del Maine

Ermengarda del Maine († 1126) fou comtessa del Maine i senyora de Château-du-Loir des del 1110 fins al 1126. Era filla d'Elies I del Maine, comte del Maine, i Matilde de Château-du-Loir.
El 1109 es va casar amb l'hereter angeví, Folc V d'Anjou, anomenat "el Jove", i així va portar el control angeví al Maine. Va tenir quatre fills:
* Jofré V d'Anjou, comte d'Anjou († 1151)
* Elies II del Maine († 1151)
* Isabel d'Anjou († 1154), casada amb Guillem Adelin, fill i hereter d'Enric I d'Anglaterra
* Sibil·la d'Anjou († 1165), casada el 1121 amb Guillem Cliton i després amb Teodoric d'Alsàcia, comte de Flandes.
Va morir el 1126. Després de la seva mort, Folc va deixar les seves terres al seu fill Jofré V i se'n va anar a Terra Santa, on es va casar amb Melisenda, reina de Jerusalem, i es va convertir en rei de Jerusalem.
| Precedit per: Elies I | Comtessa del Maine 1110 - 1126 | Succeït per: Jofré V |
# Àrea de Heschl

L'àrea de Heschl correspon a les àrees 41 i 42 de l'escorça cerebral. Correspon a l'àrea auditiva primària. Se situa al mig del gir superiror del lòbul temporal. Ens permet el sentit de l'audició mitjançant les aferències talámicas del geniculat medial.
L'estimulació d'aquesta àrea produeix sensacions auditives grolleres, com murmuris, brunzits o cops. Les lesions poden produir dificultat en la ubicació del so en l'espai i pèrdua de l'audició

## Nota

* ↑ Loraine K. Obler; Kris Gjerlow. El lenguaje y el cerebro. Ediciones AKAL, 3 setembre 2001, p. 44–. ISBN 9788483230909 [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ George Yule; Antonio Benítez Burraco & Nuria Bel Rafecas. El lenguaje. Ediciones AKAL, març 2007, p. 163–. ISBN 9788446025214 [Consulta: 2 maig 2011].
# Compromís (desambiguació)

«La paraula Compromís» té aquests significats:
* Un compromís és un acord lliure i no escrit entre dues persones.
* Compromís de Casp, una reunió de notables d'Aragó, València i Catalunya que van decidir qui seria el rei de la Corona d'Aragó.
* Coalició Compromís, coalició electoral valenciana formada pel Bloc Nacionalista Valencià, Iniciativa i Els Verds - EEPV.
* Compromís per València, el nom que rebré la coalició anterior a les eleccions municipals de 2011 a la ciutat de València. El seu cap de llista va ser Joan Ribó.
* Compromís pel País Valencià, coalició precursora de l'anterior, formada per EUPV, BLOC i diversos partits verds per a les Eleccions a les Corts Valencianes de 2007.
Viccionari
# Ultzurrun

Ultzurrun és una localitat navarresa pertanyent al municipi de Ollaran. Està situat en la Merindad de Pamplona, en la Cuenca de Pamplona. La seva població el 2014 era de 81 habitants.

## Enllaços externs

* Dades de Ultzurrun - Govern de Navarra
# Kúrkino

Kúrkino (en rus: Куркино) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2012 tenia 47 habitants. Pertany al districte de Karatuzski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Ermengol Coll i Armengol

Ermengol Coll i Armengol (Ivars d'Urgell, Pla d'Urgell, gener de 1859 — Santa Isabel, Fernando Poo, 1918) fou missioner i etnòleg claretià.

## Biografia

Va néixer a 'Cal Traginer' d'Ivars d'Urgell. Fill d'una família humil i orfe de pare als 6 anys, va ingressar al Seminari Diocesà de Solsona. Amb disset anys i unes qualificacions excel·lents ingressar al seminari claretià de Tuïr, on tindria com a professor a Joaquim Juanola i Rovira.
Fou el tercer prefecte apostòlic (1890) i el primer bisbe-vicari apostòlic (1904) de l'illa de Fernando Poo. Hi impulsà l'agricultura i els estudis etnològics, lingüístics i geogràfics. Fundà i dirigir “La Guinea Española”, única publicació periòdica d’aquells territoris. Inventà una eclofolladora de cacau i una desfibradora d’abacà. La seva obra principal és la Segunda memoria de las misiones de Fernando Poo y sus dependencias (1899).

## Referències

* ↑ «Ermengol Coll i Armengol | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Gargallo Sariol, Eduard; Sant Gisbert, Jordi. El petit imperi. Catalans en la colonització de la Guinea Espanyola. Angle editorial, 01/03/2021, p. 317. ISBN 978-84-18197-53-6.
* ↑ «Ermengol Coll i Armengol» (en castellà). [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ Garcia i Ramon, Maria Dolors; Zusman, Perla; Nogué, Joan. Una mirada catalana a l'Àfrica: viatgers i viatgeres dels segles XIX i XX. Pagès Editors, Juny 2008, p. 380. ISBN 978-84-9779-608-8.
# Revisió (biologia)

En biologia, una revisió és una avaluació de la sistemàtica d'un grup que no compleix tots els requisits per ser considerada una monografia. Per exemple, una revisió pot tractar sobre una part delimitada geogràficament d'un gènere, o contenir només claus sense descripcions que les acompanyin. Una revisió també pot servir per a reestructurar la taxonomia d'un grup, fusionant espècies existents o descrivint-ne de noves.

## Referències

* ↑ Gerhard Wagenitz. Wörterbuch der Botanik (en alemany). 2a edició. Hamburg: Nikol, 2008, p. 276. ISBN 3-937872-94-9.
# Compromís Federal

Compromís Federal (en castellà, Compromiso Federal) és un partit polític argentí de caràcter peronista. Tanmateix, fins al 2015, es tractava només d'una aliança entre els Partit És Possible i el Moviment Independent de Justícia i Dignitat.
El 2015 va passar d'aliança a partit, amb la fusió dels dos partits originals, i es va crear així el Partit Compromís Federal.
La proposta de Compromís Federal postula replicar el model de la província de San Luis a nivell nacional, la qual va rebre diferents distincions per les Nacions Unides en matèria del respecte del medi ambient, i de l'exvicepresident dels Estats Units i premi Nobel de la Pau, Al Gore, que va visitar la província l'any 2015.

## Referències

* ↑ Alberto Rodríguez Saá y Al Gore en Potrero de los Funes
# Ultzama

Ultzama (en basc i oficialment) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Ultzamaldea, dins la merindad de Pamplona. Està format pels pobles d'Alkotz, Arraitz-Orkin, Auza, Cenoz, Eltso, Eltzaburu, Gorronz-Olano, Guerendiain, Ilarregi, Iraizotz, Juarbe, Larraintzar Lizaso i Urritzola-Galain. És conegut pels seus productes làctics (formatge i quallada) i pel camp de golf al qual dona nom, Club de Golf Ulzama.

## Topònim

Koldo Mitxelena era de l'opinió que el topònim Ultzama derivava del terme celta Uxama, que significa el més elevat, entenent que s'ajustava perfectament a la descripció de Ulzama que és juntament amb Basaburua la vall més alta dels quals componen el vessant mediterrani navarresa en la divisòria amb el vessant cantàbric. Segons Mitxelena Ultzama no seria més que un terme cèltic transformat en Ultzama per la fonètica basca, mentre que en altres latituds aquest mateix terme va acabar convertit en Osma.
A l'Edat Mitjana la vall d'Ultzama apareix en els escrits esmentat sota diferents noms, com Iozama, Utzama, Hutzama, Ucama o Uzama, que semblen formes intermèdies entre les actuals Ulzama/Ultzama i la hipotètica Uxama originària. En un text de 1366 apareix, no obstant això, esmentat com Urçama, el que va fer que José María Satrústegui aventurés un nom relacionat amb la paraula basca ur (aigua).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 1 646 | 1 641 | 1 630 | 1 614 | 1 606 | 1 606 | 1 624 | 1 608 | 1 613 | 1 624 | 1 607 |
| Fonts: Ultzama i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Personatges il·lustres

* Alejandro San Martín (1847-1908): Metge i polític liberal. Va ser Ministre d'Instrucció Pública i Belles Arts durant un breu període en 1906
* Manuel Irurita Almandoz (1876-1936): bisbe de Barcelona.
* Julián Lajos (1940): ex pilotari.
* José Ángel Ziganda (1966): exfutbolista i actual entrenador del Club Atlético Osasuna.
* Jesús Legarrea (1987): Golfista professional
* Aritz Begino: pilotari professional
* Carlota Ciganda: Golfista.
# Kútniky

Kútniky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1380.
# Ivan Deiànov

Ivan Deiànov (Sofia, 16 de desembre de 1937 - 26 de setembre de 2018) fou un futbolista búlgar de la dècada de 1960.
Fou 10 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1966.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Lokomotiv Sofia.
Trajectòria com a entrenador:
* 1971-1976 Lokomotiv Sofia (futbol base)
* 1977 Al-Yarmouk
* 1977-1978 Al-Ahly Bengasi

## Referències

* ↑ «1966 FIFA World Cup England». Arxivat de l'original el 2011-10-13. [Consulta: 2 setembre 2020].
* ↑ «Отиде си легендарен вратар на Локо (Сф)» (en bulgarian). novsport.com, 26-09-2018.
* ↑ Ivan Deiànov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Sébastien Vigier

Sébastien Vigier (Palaiseau, Essonne, 18 d'abril de 1997) és un ciclista francès especialista en pista. El 2017 guanyà una medalla de bronze al Campionat del món de velocitat per equips.

## Palmarès

* 2014
** Campió de França en Velocitat per equips
* 2015
** Campió de França en Velocitat per equips
* 2017
** Campió d'Europa en Velocitat
** Campió d'Europa de Velocitat per equips (amb Benjamin Edelin i Quentin Lafargue)
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat
** Campió de França en Velocitat
** Campió de França en Keirin

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl