OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Preston North End Football Club

El Preston North End Football Club és un club de futbol anglès, de la ciutat de Preston, a Lancashire.

## Història

El Preston North End fou fundat com un club de críquet el 1862. El club començà a practicar el futbol gradualment el futbol i el 5 d'octubre de 1878 jugà el seu primer partit de futbol. Finalment, el 1880 decidí dedicar-se definitivament a aquest esport. Fou un dels clubs creadors de la lliga anglesa el 1888 i un any després guanyà la seva primera lliga.

## Palmarès

* 2 Lliga anglesa: 1888-89, 1889-90
* 2 Copa anglesa: 1888-89, 1937-38
* 3 Lliga anglesa de Segona Divisió: 1903-04, 1912-13, 1950-51
* 2 Lliga anglesa de Tercera Divisió: 1970-71, 1999-00
* 4 Lliga anglesa de Tercera Divisió: 1995-96
* 1 Lliga anglesa de Tercera Divisió: 1995-96
* 1 Northern Regional League : 1940-41 (entre-guerres)
* 1 Football League War Cup: 1940-41 (entre-guerres)

## Colors

L'equip juga amb samarreta blanca i pantaló blau fort.

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2008-07-05 a Wayback Machine.
# Província d'Oviedo

Oviedo era el nom que rebia anteriorment la província d'Astúries, l'única que forma la comunitat autònoma del Principat d'Astúries.
Va ser creada el novembre de 1833, amb el nom de la seva capital, la ciutat d'Oviedo, dins la divisió territorial de 1833, que dividit Espanya en províncies. En la seva constitució comprenia els territoris de la comarca històrica de les Astúries d'Oviedo, a la qual es va afegir el territori dels actuals concejos de Ribadedeva, El Valle Altu de Peñamellera i El Valle Baḥu de Peñamellera. Aquests territoris pertanyien, amb anterioritat a 1778, a les Astúries de Santillana i, posteriorment, a la província de Cantàbria (des de 1778).
Amb la Llei 1/1983, de 5 d'abril, sobre canvi de denominació de l'actual Província d'Oviedo per la de Província d'Astúries es va complir amb la disposició transitòria Vuitena de l'Estatut d'Autonomia d'Astúries, canviant el seu nom per l'actual.

## Vegeu també

* Diputació Provincial d'Oviedo

## Referències

* ↑ Reial decret de 30 novembre 1833 enWikisource;Reial decret de 30 novembre 1833 Arxivat 2012-07-22 a Wayback Machine. a la xarxa oficial de les Canàries. Data d'accés 14 octubre 2010. « El territori espanyol a la Península i Illes adjacents queda des d'ara dividit en quaranta-nou províncies que prendran el nom de les seves capitals respectives excepte les de Navarra, Àlaba, Guipúscoa i Biscaia, que conserven els seus actuals denominacions . » — Article 1r del Real Decret de 30 novembre 1833
# Província d'Uşak

Uşak (de l'otomà Uşşak, que vol dir "amants") és una província de la part occidental de Turquia. Les seves províncies adjacents són Manisa a l'oest, Denizli al sud, Afyon a l'est, i Kütahya al nord. La capital provincial és Uşak.

## Districtes

La província d'Uşak es divideix en 6 districtes (el districte de la capital apareix en negreta):
* Banaz
* Eşme
* Karahallı
* Sivaslı
* Ulubey
* Uşak

## Enllaços externs

* (turc) Lloc web oficial del governador d'Uşak
* (turc) Lloc web oficial del municipi d'Uşak
* (anglès) Informació sobre el pronòstic del temps a Uşak Arxivat 2011-08-24 a Wayback Machine.
* Fotografies de la província d'Uşak i els 6 districtes Arxivat 2019-03-02 a Wayback Machine.
# Campderric

Campderric és una masia del municipi de Sant Feliu de Pallerols (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil cobert amb teulada a dues vessants i orientada a sud. Al davant hi ha un portal de pedra treballada i datada amb el següent anagrama: "1733 MEA FECIT FRANCISCA CAMPDRIC", també en una llinda que dona a la quadra hi ha la data de 1718.
A mà dreta hi ha una cabana i un corral, i a la banda esquerra una era ben conservada. S'accedeix a la casa mitjançant una pujada de pedra, sovintegen ceràmiques amb inscripcions en llengua francesa, un testimoni de l'estada de les tropes franceses durant la guerra contra França. Es coneix una restauració realitzada per Francisca Campdric l'any 1733.

## Referències

* ↑ «Campderric». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].
# Primasi d'Adrumetum

Primasi d'Adrumetum o Primasius Hadrumetanus en llatí fou bisbe d'Adrumetum i primat de Bizacena, una província romana situada a l'actual Tunísia, i un dels participants en la Qüestió dels Tres Capítols.

## Biografia

Se'n coneix poca cosa dels seus primers anys de vida, però el 551 dC, després de ser consagrat bisbe d'Adrumetum, colònia fenícia prop de Cartago, fou cridat juntament amb altres bisbes a Constantinoble i participà en la Qüestió dels Tres Capítols. Compartí la sort del papa Vigili i ajudà a condemnar Theodorus Ascidas, bisbe de Cesarea i líder promotor de la controvèrsia, fugint amb Vigili a Calcedònia.
Es negà a assistir al Concili Ecumènic de Constantinoble en absència del papa i fou l'únic africà a signar la constitució papal dirigida a Justinià.
El seu Comentari a l'Apocalipsi és interessant per als erudits moderns per l'ús que fa del desaparegut Comentari de Ticoni sobre el mateix llibre del Nou Testament.

## Obres

Durant la seva estada a Constantinoble, Primasi estudià l'exegesi dels grecs, però la seva fama es deu principalment al seu Comentari de l'Apocalipsi, obra dividida en cinc llibres de summa importància tant per la seva qualitat de testimoni del text llatí prexipriota de l'Apocalipsi, emprat per l'església nordafricana, com per ajudar a la reconstrucció del comentari llatí més influent sobre l'Apocalipsi, el treball exegètic del donatista Ticoni Afre. Tant el text com l'exegesi d'Apocalipsi XX: 1-XXI es prenen sense atribuir-ho d'Agustí d'Hipona a De Civitate Dei XX, 7-17. El treball de Ticoni fou considerat per Primasi una peça valuosa que només esperava ser revisada i expurgada. Ticoni havia desenvolupat la teoria, creada per Marc Piavoni Victorí, d'examinar les diferents paraules i imatges utilitzades en diferents passatges per transmetre el mateix missatge. Primasi seguí aquest mètode exegètic molt de prop, però diferia de Ticoni en la major part de la interpretació del text on creu Ticoni que l'Apocalipsi ha de ser entès en termes de la lluita dels donatistes contra els falsos germans i gentils. D'especial interès és una carta també d'Agustí al metge Màxim de Thenae, preservada per Primasi en la qual les quatre virtuts cardinals filosòfiques es combinen amb les tres anomenades virtuts teologals per formar-ne set d'una manera que no es troba a cap altre lloc conegut d'Agustí.

## Referències

* ↑ M.L.W. Laistner, Thought and Letters in Western Europe: A.D. 500 to 900, second edition (Ithaca: Cornell University, 1957), p. 114
* ↑ Primasius Hadrumetinus Commentarius in Apocalypsin, ed. A.W. Adams (Corpus Christianorum Series Latina 92, Turnhout 1985).
# Cal Monets

La Casa Vives o Cal Monets és un edifici modernista d'Igualada (Anoia) protegit com a bé cultural d'interès local.
En l'estructura general de la façana hi ha unes clares diferències entre la primera i la resta de les plantes (segona i tercera) en el que fa referència als balcons i finestres. Si bé en les dues plantes superiors són allargats i amb balcó volat, en la primera i degut a la manca d'alçada i a l'estret del carrer, fa que l'arquitecte busqui unes solucions diferents. L'alçada és resolta amb una finestra-balcó i l'estret del carrer, que representa una insuficiència de llum amb un eixamplament de les finestres incorporat a la part central dues parts més estretes a una i altra banda, separades del cos central per una petita columna. Per les decoracions en la façana (capitells, llindes) i per la decoració amb temes animalístics de l'interior de les escales, de l'edifici és digne d'interès i consideració. El propietari promotor de l'obra fou l'adober Ramon Vives Maixenchs.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Vives». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Cal Monjo (Granollers)

Cal Monjo és un habitatge de Granollers (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres de planta baixa i dues plantes pis amb coberta de teula àrab a dos vessants, acabada amb una imbricació ceràmica. La façana és plana, composta per dos eixos, amb buits de proporcions verticals. Destaca una finestra d'arc conopial lobulat sostingut per dos àngels a les impostes. A la part superior té un guardapols recte.

## Referències

* ↑ «Cal Monjo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Quadrangle Devana Chasma

El quadrangle Devana Chasma és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-29) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 0° a 25° N, i longitud entre 270° a 300° E.
Deu el seu nom al Devana Chasma.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Devana Chasma, V-29
# Quadrangle Eminescu

El quadrangle Eminescu (identificat amb el codi H-9) és un dels 15 quadrangles definits per la cartografia de Mercuri aprovats per la Unió Astronòmica Internacional. Això inclou la porció de la superfície de Mercuri situat en latitud d'entre 22° N i 22° S, i longitud entre 216º i 288° W.
El cràter Eminescu és l'estructura geològica situada a l'interior del quadrangle elegida com a epònim d'aquest quadrangle. Aquest nom va ser adoptat en 2011 després que la missió MESSENGER fes disponibles suficients imatges d'aquesta part de la superfície de Mercuri. No es va assignar abans d'aquest moment, ja que era un dels sis quadrangles que no van ser mapejats quan el Mariner 10 va fer els seus sobrevols el 1974 i 1975. Abans de la missió del MESSENGER el quadrangle s'anomenava Solitudo Criophori, el nom de la característica d'albedo homònima que havia estat identificada històricament en aquesta porció de la superfície.
* La característica d'albedo Solitudo Criophori en un mapa de Mercuri anterior a l'exploració del MESSENGER

## Referències

* ↑ H-9 PDF

## Vegeu també

* Borealis
* Bach
* Victoria
* Shakespeare
* Raditladi
* Hokusai
* Derain
* Eminescu
* Tolstoj
* Beethoven
* Kuiper
* Discovery
* Michelangelo
* Neruda
* Debussy
# Cal Pubill (Porrera)

Cal Pubill és una obra de Porrera (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta quadrada, bastit de maçoneria i obra, arrebossada i pintat. Consta de planta baixa, dos pisos i golfes, cobert per teulada a dos vessants. A la façana s'obren quatre portes i una finestra a la planta baixa, quatre balcons a cada un dels pisos i una galeria d'onze arcades a les golfes. Cal destacar la portalada, de pedra i un arc rebaixat, amb la data a la clau i restes d'esgrafiats i un rellotge de sol a la façana. L'entrada conserva una llotja de fusta i vidrieres en mal estat.

## Història

Cal Pubill fou una de les principals cases de Porrera. L'edifici conserva, malgrat les modificacions aportades a la planta baixa, un caire senyorívol i és un dels exemples de més qualitat formal de la vila. Des del 1932 és seu de la Cooperativa Agrícola i, darrerament, d'una oficina bancària.

## Referències

* 1 2 «Cal Pubill - la Cooperativa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2015].

## Enllaços externs

* «Cal Pubill». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Proton Malaysian Open 2011

El Torneig de Kuala Lumpur 2011, oficialment conegut com a Proton Malaysian Open 2011, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 3a edició del torneig es va celebrar entre el 26 de setembre i el 2 d'octubre del 2011 al Bukit Jalil Sports Complex de Kuala Lumpur, Malàisia.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | N. Almagro | 7 | 7 | |
| | A. Ramos | 6² | 6$^4$ | | 1 | N. Almagro | 7 | 4 | 4 |
| | P. Petzschner | 3 | 6 | 5 | 8 | K. Nishikori | 6⁵ | 6 | 6 |
| 8 | K. Nishikori | 6 | 4 | 7 | | | | | | 8 | K. Nishikori | 4 | 3 |
| 3 | J. Tipsarević | 6 | 6 | | | | | | | 3 | J. Tipsarević | 6 | 6 |
| | F. Cipolla | 2 | 4 | | 3 | J. Tipsarević | 3 | | | | | | |
| | Ł. Kubot | 3 | 6² | | 5 | N. Davidenko | 1 | r | | | | | |
| 5 | N. Davidenko | 6 | 7 | | | | | | | | | | | 3 | J. Tipsarević | 6 | 7 |
| WC | M. Bagdatís | 7 | 6 | | | | | | | | | | | WC | M. Bagdatís | 4 | 5 |
| | S. Devvarman | 5 | 4 | | WC | M. Bagdatís | 6 | 7 | | | | | |
| Q | R. de Voest | 0 | 4 | | 4 | J. Melzer | 3 | 6$^3$ | | | | | |
| 4 | J. Melzer | 6 | 6 | | | | | | | WC | M. Bagdatís | 6 | 6 |
| 7 | D. Tursúnov | 6 | 6 | | | | | | | 2 | V. Troicki | 3 | 1 |
| WC | D. Goffin | 3 | 3 | | 7 | D. Tursúnov | 4 | 4 | | | | | |
| | D. Istomin | 1 | 4 | | 2 | V. Troicki | 6 | 6 | |
| 2 | V. Troicki | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Jürgen Melzer Philipp Petzschner | 6 | 6 | |
| | Colin Fleming Ross Hutchins | 3 | 3 | | 1 | Jürgen Melzer Philipp Petzschner | 6$^7$ | 4 | |
| 3 | František Čermák Filip Polášek | 6 | 3 | [10] | 3 | František Čermák Filip Polášek | 7 | 6 | |
| | Martin Emmrich Andreas Siljeström | 4 | 6 | [7] | | | | | | 3 | František Čermák Filip Polášek | 1 | 3 |
| | Matthew Ebden Bernard Tomic | 2 | 3 | | | | | | | 2 | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 6 | 6 |
| 4 | Scott Lipsky Rajeev Ram | 6 | 6 | | 4 | Scott Lipsky Rajeev Ram | 3 | 7 | [6] |
| | Lukáš Dlouhý Marcelo Melo | 4 | 6 | [3] | 2 | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 6 | 6⁵ | [10] |
| 2 | Eric Butorac Jean-Julien Rojer | 6 | 4 | [10] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-05-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Kuala Lumpur :
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015 :
ATP World Tour 2011
< 2010
2012 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Quint Juni

Quint Juni (en llatí: Quintus Junius) va ser un polític romà del segle v aC que formava part de la gens Júnia.
L'any 439 aC va ser elegit tribú de la plebs, i durant el seu mandat va incitar el poble contra els assassins d'Espuri Meli.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IV,16
# Can Fonolleda

* Per a altres significats, vegeu «Can Fonolleda (Massanes)».
Can Fonolleda és una masia gòtica de Palafolls (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia de petites dimensions com moltes de les que es troben esparses per la zona (Les Ferreries). Té un portal rodó i dues finestres gòtiques -una de les quals correspon al gòtic tardà-. Al davant s'hi troba una era de grans dimensions feta de toves. A la paret lateral de migjorn hi ha un porxo senzill. Actualment la casa està en obres, ja que s'està construint un annex al cantó oposat al porxo. És una de les moltes masies que han contribuït, des del segle xvii, a donar un cert caràcter al municipi, permetent el desenvolupament de Les Ferreries com a centre administratiu.

## Referències

* ↑ «Can Fonolleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Can Font (Borredà)

Can Font és una casa al nucli de Borredà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Construcció situada a l'encreuament de dos carrers, tenint tres façanes amb obertures. Està estructurada en planta baixa i dos pisos superiors coberts amb embigat de fusta i teula àrab. El parament, com és habitual, combina els carreus ben escairats a les zones destacades (marcs d'obertures, cantonades, etc.) amb la disposició de pedra irregular, poc treballada, a la resta del mur. Resulta un exemplar interessant, ja que, partint de l'estructura de la masia clàssica, s'adapta a l'urbanisme de la ciutat, amb un afegit lateral de perfil semicircular. Aquest està ubicat al cantó que dona a la plaça, amb una alçada d'un sol pis. Al primer i segon pis hi ha assecadors.
La casa de can Font era als s. XIV i XV un hostal situat prop de l'església de Santa Maria de Borredà, al peu del camí ral de Berga a Ripoll. Al s. XV era regentat per Bernat de la Serra però el 1433 són documentats ja els Font que l'ampliaren comprant un petit hortet al mas la Llosada. Al fogatge de 1553 hi figura Jaume del Hostal però al s. XVII la casa ja havia abandonat les funcions d'hostal i era una gran masia, tal com ho demostra l'inventari postmortem de Joan Font (1688). Els Font ampliaren les seves propietats durant el s. XVII i xviii. El 1741 obtingueren el reconeixement de l'ús exclusiu de les aigües de la riera del Merdançol des del molí de Campalans fins al límit del terme municipal amb Vilada.

## Notes

* 1 2 «Can Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Can Mataró (Caldes de Malavella)

Can Mataró és una masia situada als afores del nucli urbà de Caldes de Malavella (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. S'hi arriba a través d'un camí a la dreta just passada la benzinera de la cruïlla de Caldes.

## Descripció

L'edifici, de planta baixa i pis, té el teulat a doble vessant, orientat als laterals i ràfec doble. La porta d'entrada és d'arc de mig punt amb grans dovelles. A dreta i esquerra dues finestres flanquejen l'entrada. Al pis, destaca la finestra central d'estil renaixentista, amb trencaaigües a la part superior i inferior, sostinguts per mènsules decorades amb fullatges. Sobre el trencaaigües superior, un àngel en relleu dins dues volutes contraposades. En aquesta mateixa finestra, una inscripció amb la data 1554, protegida pel trencaaigües, ens data l'edifici. Dos finestres més petites la flanquejen. Adossat a l'edifici, un edifici de treball, amb teulada vessant a la façana, i amb obertures quadrangulars amb llinda monilítica, que dataria del segle xviii o principis del segle xix. Entorn de l'edifici, trobem altres dependències construïdes recentment.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Mataró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Can Matas (Tiana)

Can Matas és una masia de Tiana (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil; es tracta d'una masia tipus basilical, amb un cos central elevat amb una teulada -a la dreta, hi ha una torre de planta quadrada, situada vers la part posterior- amb dos vessants i el carener perpendicular a la façana. Hi destaquen les tres obertures d'arc de mig punt que formen les golfes. Totes les obertures, les llindes i els brancals són de pedra. Criden l'atenció els tres balcons del primer pis. Sobre la façana, un annex situat a la part esquerra trenca, una mica, l'estructura de la masia, formant una petita terrassa a l'altura del primer pis.

## Referències

* 1 2 «Can Matas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Ramon Barnadas i Fabregas

Ramon Barnadas Fabregas (Olot, 1909 – Vic, 1981), fou un pintor olotí.

## Biografia

Pintor precoç, amb deu anys ingressa a l'Escola de Belles Arts d'Olot, i debuta individualment el 1929, a les Galeries Laietanes de Barcelona. Tan sols sis anys després és nomenat professor de l'Escola de Belles Arts de la seva ciutat natal. Va exposar la seva obra a Espanya, Mèxic i Suïssa, i va obtenir primers premis en l'Exposició Nacional de Madrid i la Internacional de Palamós, el premi nacional de paisatge de la Fundació Estrada i el premi Ricardo Portabella. Barnadas, amb el seu estil esbossat, va anar més enllà de les lliçons apreses del realisme i l'impressionisme, arribant a formar part de l'avantguarda evolucionista de la Catalunya del moment. La seva obra també abasta la figura humana, els temes d'animals, les natures mortes, les famílies gitanes i els banyistes, plasmats amb el mateix estil en els seus paisatges. Al llarg de la seva carrera Barnadas va mostrar la seva obra en diverses exposicions, destacant les celebrades a les Galeries Laietanes el 1927 i 1928, ia la Sala Barcino el 1933, 1924, 1935 i 1936, totes dues a Barcelona. Així mateix, va ser guardonat amb el primer premi d'aquarel·la del IX Concurs Provincial d'Art, organitzat per la Diputació de Girona, per la seva obra Gallines.
Ja després de la seva mort la seva obra va seguir mostrant-se al públic; el 2006 el centre cultural Fontana d'Or de Girona va acollir una exposició retrospectiva dedicada a aquest autor, amb motiu del vint aniversari de la seva mort, i aquest mateix any se li va dedicar una altra exposició, organitzada per la Caixa de Girona. Entre desembre de 2008 i gener de 2009 la galeria Les Voltes d'Olot va presentar una selecció de les seves obres amb motiu del centenari del seu naixement. Actualment compta amb dos carrers amb el seu nom, una a la seva Olot natal i una altra a la ciutat de Girona.
El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa, a Olot.
# Publi Sulpici Saverrió (cònsol 304 aC)

Publi Sulpici Saverrió (en llatí Publius Sulpicius Saverrio) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Sulpícia.
Va ser elegit cònsol l'any 304 aC junt amb Publi Semproni Sop. Segons els Fasti va obtenir el triomf sobre els samnites, però Titus Livi explica que Saverrió va estar-se a Samni amb un exèrcit quan totes les hostilitats estaven suspeses, ja que es feien negociacions de pau que es van acordar a la fi de l'any i es va restaurar l'antiga aliança amb els samnites. Uns anys després va ser censor junt amb el mateix col·lega que havia tingut al consolat (Smith, al seu Diccionari de biografia i mitologia, dona la data 229 aC, que és impossible) i va establir les noves tribus aniensis i terentina.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Saverrio». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 3 març 2024].
# Publi Sulpici Saverrió (cònsol 279 aC)

Publi Sulpici Saverrió (en llatí Publius Sulpicius P. F. Ser. N. Saverrio) va ser un magistrat romà. Era fill de Publius Sulpicius Saverrio, cònsol l'any 304 aC. Formava part de la gens Sulpícia, i era de la família dels Saverrió.
Com el seu pare 25 anys enrere, va ser elegit cònsol l'any 279 aC juntament amb Publi Deci Mus III i va dirigir la guerra contra el rei Pirros de l'Epir. En les files de l'exèrcit va córrer el rumor que Mus es volia sacrificar heroicament atacant de front el campament epirota, tal com havien fet el seu pare i avi. Pirros va fer saber als romans que havia donat ordes de no matar Mus sinó d'agafar-lo viu per després executar-lo com malfactor. Va combatre a la batalla d'Asculum, que segons Jerònim de Càrdia Pirros va guanyar, segons Dionís d'Halicarnàs va ser una batalla equilibrada sense guanyador clar, i segons els escriptors romans va ser una victòria per Roma. Aquest darrera versió, és sens dubte falsa i realment es pot considerar que la batalla va ser equilibrada amb lleugera avantatge del rei.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 729.
# Publi Sulpici Saverrió

Publi Sulpici Saverrió és el nom dels següents personatges:
* Publi Sulpici Saverrió (cònsol 304 aC), cònsol de Roma el 304 aC.
* Publi Sulpici Saverrió (cònsol 279 aC), cònsol el 279 aC.