OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc González i Bernabé

Francesc González i Bernabé, conegut futbolísticament com a Paquito, (Barcelona, 15 d'abril de 1949) fou un futbolista català de la dècada del 1970.

## Trajectòria

Es forma al CF Damm, des d'on fou fitxat pel FC Barcelona que el cedí als filials Atlètic Catalunya i CD Comtal. Quan aquest dos clubs es fusionaren per formar el Barcelona Atlètic, Paquito hi ingressà. L'any 1971 fou cedit al RCD Mallorca, que jugava a Segona Divisió, per dues temporades. Acabada aquesta cessió fou fitxat per la UE Sant Andreu, que també jugava a Segona, romanent-hi durant quatre temporades a alt nivell. Jugà 139 partits de lliga amb els quadribarrats, en els quals marcà dos gols. A continuació jugà dues temporades al Girona FC. Dues temporades més tard, amb només 30 anys, abandonà el futbol professional i fitxà per la UE Poble Sec. Finalment, l'estiu del 1982 s'incorporà a l'AC Baronense, a Preferent, on només romangué uns mesos. Jugà amb la selecció catalana de futbol l'any 1973.

## Referències

* ↑ «Jugadors destacats». Damm CF. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «PLANTILLA». Mundo Deportivo, 24-08-1968. [Consulta: 1r desembre 2014].
* 1 2 3 4 «Paquito, nuevo jugador para el San Andrés». Mundo Deportivo, 04-07-1973. [Consulta: 1r desembre 2014].
* 1 2 «Paquito: para hacerse amateur dejó al Girona». Mundo Deportivo, 27-07-1979. [Consulta: 1r desembre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Tractat de Lanhoso

El Tractat de Lanhoso fou una pau signat el 1121 entre el Comtat de Portugal amb Castella gràcies a l'ajuda dels arquebisbes de Santiago de Compostel·la i Braga, per la qual el comtat de Portugal esdevenia altre cop vassall de Castella i Lleó.
El 1112, a la mort d'Enric de Borgonya, Teresa de Lleó i Núñez fou nomenada comtessa i regent del seu fill, el futur Alfons I de Portugal, el qual era molt jove. Teresa, en un esforç per ampliar els dominis del comtat de Portugal, lluitant contra la seva pròpia germana, Urraca de Castella, el 1116 i el 1120. El 1121 fou assetjada a Lanhoso i hagué de negociar una pau amb Castella gràcies a l'ajuda de l'arquebisbe de Santiago de Compostel·la i Paio Soares da Maia, l'arquebisbe de Braga, per la qual el comtat de Portugal esdevenia altre cop vassall del regne de Castella i Lleó. El tractat li permeté conservar el control de les seves possessions malgrat la desfeta.

## Referències

* ↑ Edwards, 2004, p. 54.
* ↑ Masoliver, A. «El primer castillo templario no está en Francia ni en Inglaterra» (en castellà). La Razón, 5 octubre 2021. [Consulta: 10 octubre 2021].

## Bibliografia

* Edwards, J. Isabel la Católica: poder y fama (en castellà). Marcial Pons, Ediciones de Historia, 2004. ISBN 9788495379924.
# Clarí

El clarí o bugle (del francès bugle, aquest de l'anglès bugle o horn, banya de caça, perquè es feia amb banya de búfal, i aquest del llatí bucŭlus, bou jove) és un instrument de vent, englobat en la secció dels metalls. És semblant en el seu disseny a la corneta, però de menor grandària. També compta amb una embocadura en forma copa i un pavelló acampanat. El filtre (de metall o coure) és semiesfèrica. El so que produeix és agut. En general, el clarí no té vàlvules, el que significa que només produeix harmònics naturals. No obstant això, alguns clarins tenen una vàlvula que baixa una quarta l'afinació. El clarí més comú és l'afinat en Si ♭ (bemoll). Al Perú, el clarí té una gran longitud, arribant a tenir fins a 4 metres de llarg. Posseeix un so bastant característic i harmònic. El clarí cajamarquino o "Qewayllo" és principalment tocat en la festa de carnaval. També hi ha el "uongos" o "clarín de Junín" i el "habaspa SISAN" de la regió d'Andahuaylas.

## Història

Els romans tenien tres tipus de clarins:
* la tubicina. Es reduïa a un sol tub o canó llarg a manera d'una botzina de la qual servien per als tocs de ranxo, marxa, etc.
* la licticínia. Estava igualment composta d'un sol canó en forma circular a manera de trompa, que passava per sota del braç dret, i la seva rematada o boca sobrepujava el cap del qual la tocava la qual estava destinada per a l'atac i per animar els soldats en mitjà d'ell. Tenia també aquesta mena de clarí el nom de clasicum. Quan el cònsol o general romà volia donar a les legions senyal d'atac feia venir a la seva presència el trompeta i li feia tocar el clasicum, nom que tenia també el mateix toc de guerra al senyal responien tots els clarins i trompetes de les cohorts repetint el clasicum i al so estrepitós d'ell principiava el combat.
* la cornicina. Es deia així per assemblar-se'n la figura recta a la d'una banya de búfal. Servia per als tocs de les tropes lleugeres i cavalleria.
Els tocadors de les tubicines i cornicines estaven armats d'una daga, gamberes i un casc de ferro en figura de cap de lleó. I els que tocaven les licticínies portaven a més una cuirassa i una llança armada amb una fulla semicircular.

## Referències

* ↑ «Clarí». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Definición de bugle». Real Academia Española. [Consulta: 27 juny].
* ↑ Randel, Don. The New Harvard Dictionary of Music. Cambridge: Belknap Press of Harvard University Press, 1986. p. 172.
* ↑ Dahlqvist, Reine, and Edward H. Tarr. "Clarino," Grove Music Online, Accessed: November 6, 2011
* ↑ Chamber, Ephraim. Cyclopaedia, p. 232.
* ↑ Diccionario histórico enciclopédico, Vicenç Joaquín Bastús i Carrera
Viccionari
# Chung Hyeon

    En aquest nom coreà, el cognom és Chung.
Chung Hyeon (hangul: 정현, hanja: 鄭泫; pronunciat: tɕəːŋ hjʌn; Suwon, 19 de maig de 1996) és un tennista professional sud-coreà. Es va convertir en el primer tennista sud-coreà en arribar a una semifinal d'un Grand Slam a l'Open d'Austràlia de 2018. Fou campió del Next Generation ATP Finals (2017).

## Palmarès: 1 (0−0−1)
### Exhibició: 1 (1−0)

| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Oponent | Marcador |
| Guanyador | 1. | 11 de novembre de 2017 | Next Generation ATP Finals, Roma, Itàlia | Dura | Andrei Rubliov | 3−4(5), 4−3(2), 4−2, 4−2 |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | Títols | V − D |
| Open d'Austràlia | A | Q | 1R | 2R | SF | 2R | 0 / 4 | 7 – 4 |
| Roland Garros | A | Q | 1R | 3R | A | A | 0 / 2 | 2 – 2 |
| Wimbledon | A | 1R | A | A | A | A | 0 / 1 | 0 – 1 |
| US Open | Q | 2R | A | 2R | 2R | 3R | 0 / 4 | 5 – 4 |
| Victòries − Derrotes | 2−1 | 12−10 | 8−13 | 29−18 | 29−18 | | 69 – 50 | 69 – 50 |
| Rànquing a final d'any | 173 | 51 | 104 | 59 | 25 | | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||

## Referències

* ↑ «The pronunciation by Chung Hyeon himself». ATPWorldTour.com. [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ «ATP Profile». atpworldtour.com. [Consulta: 19 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Chung Hyeon a l'ATP (anglès)
* Chung Hyeon a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Chung Hyeon a la Copa Davis (anglès)
# Cilleruelo de Arriba

Cilleruelo de Arriba és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 97 | 83 | 80 | 72 |
# Sumdiri

Sumdiri és un riu d'Assam al nord del districte de Lakhimpur, que neix a les muntanyes Daphla a Arunachal Pradesh. Corre en direcció del sud i arriba fins al Subansiri (un afluent del Brahmaputra) en el que desaigua. Els seus principals afluents són el Gariajan, Dhol i Ghagar.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Sumbe

Sumbe (fins 1975 Novo Redondo) és un municipi de la província de Kwanza-Sud. Té una extensió de 3.890 km² i 267.693 habitants. Comprèn les comunes de Gangula, Gungo, Kicombo i Sumbe. Limita al nord amb el curs inferior del riu Queve, al sud amb el curs inferior del riu Balombo, a l'oest amb l'oceà Atlàntic i a l'est amb el municipi de Conda.

## Bibliografia

* G. Tams, Die portugiesischen Besitzungen in Süd-West-Afrika: ein Reisebericht, 1845, S.76f, Digitalisat

## Referències

* ↑ Sumbe al web del cens d'Angola
# Sylvia Nasar

Sylvia Nasar (Rosenheim, Baviera, 17 d'agost de 1947) és una periodista i escriptora que treballa als Estats Units. El seu pare, natural de l'Uzbekistan, va ser oficial de la CIA i la mare és alemanya.
A Una ment meravellosa, novel·la guanyadora del Premi National Book Critics Circle Award i finalista del Premi Pulitzer, relata la vida del matemàtic nord-americà John Forbes Nash. Actualment escriu un llibre titulat Gran Pursuit.
Exreportera econòmica pel New York Times, va rebre el Knight Chair in Business Journalism, a la Universitat de Colúmbia.

## Vegeu també

* Una ment meravellosa

## Enllaços externs

* La seva pàgina a la Universitat de Colúmbia
* Entrevista amb Sylvia Nasar
* Biografia per Royce Carlton Inc.
# Suordakh

Suordakh (en rus: Суордах) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2018 tenia 351 habitants, pertany al districte de Batagai.

## Referències

* ↑ «Верхоянский улус (район)». Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 ноября 2019].
# Supangle

Supanglez, més conegudes com a Supangle són unes postres de la cuina turca fetes amb un tipus de púding de xocolata a sobre; al fons del bol on es serveix, hi ha un pastís o una mena de pa dolç, com una pandispanya. La paraula "supanglez" se suposa que ve del francès (soup anglais / sopa anglesa). El Supangle es pot menjar amb dondurma a sobre també. El Supanglez es troba a tres llibres de cuina diferents publicats a Turquia durant la dècada de 1940. No té cap relació amb Zuppa inglese, unes postres italianes.

## Vegeu també

* Púding
* Sütlaç

## Referències

* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=supangle&lnk=
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/1-1-milyarlik-dondurmaya-baklavadan-sonra-sutlu-tatli-ve-supangle-de-girdi-20443561
* ↑ http://www.turkish-cuisine.org/print.php?id=182&link=http://www.turkish-cuisine.org/tarihsel-gelisim-1/cumhuriyet-donemi-177/cumhuriyet-donemi-turk-mutfagi-182.html

## Enllaços externs

* Imatges de supangle
* Recepta (anglès)
# Terminalia

«Terminàlia o Terminalia» té aquests significats:
* Terminàlia, antic festival romà
* Terminàlia (planta), gènere de plantes amb flor de la família Combretaceae
* Terminalia (insecte), gènere de mosquits de la família Culicidae
* Terminàlia (revista), revista de la Societat Catalana de Terminologia, SCATERM, filial de l'Institut d'Estudis Catalans.
# Tanghulu

El tanghulu (xinès tradicional: 糖葫蘆, xinès simplificat: 糖葫芦, pinyin: táng húlu, literalment 'llaminadura de carabassa vinatera') o bingtanghulu és una llaminadura del nord de la Xina que consisteix en una broqueta de fruita caramel·litzada. Els tanghulus són un dolç tradicional i popular consumit a l'hivern a la part septentrional, especialment a Pequín, Tianjin i ciutats de la Xina del Nord-oest. Estan fets de trossos de fruita confitada travessats per una broqueta de bambú d'uns 20 cm de llarg. Aquest dolç abunda al llarg del carrer Wangfujing, a Pequín, encara que els venedors de carrer recorren moltes zones turístiques venent-los. La fruita tradicional del tanghulu són els fruits de Crataegus pinnatifida, rodons i d'un atractiu color vermell intens, banyats en sucre. En l'actualitat el sucre es pot recobrir de xocolata o arrebossar de llavors de sèsam, així com utilitzar altres fruites com grills de mandarina, maduixa, nabiu, raïm, trossets de pinya, plàtan o rodanxes de kiwi, pel que la llaminadura acaba semblant una broqueta de macedònia de fruita.

## Vegeu també

* Poma de caramel

## Referències

* ↑ «Bing Tang Hulu (Candied Haw in a Stick)». Beijing 2008 Olympic Games. The Beijing Organizing Committee for the Games of the XXIX Olympiad. Arxivat de l'original el 29 d’abril 2009. [Consulta: 1r novembre 2011].

## Enllaços externs

* Beijing Tanghulu Arxivat 2009-03-07 a Wayback Machine.
* Tanghulu
* Tanghulu Arxivat 2009-11-25 a Wayback Machine.
# Tarcondari Càstor

Tarcondari Càstor (en llatí Tarcondarius Castor) era un senyor de Galàcia que l'any 49 aC, juntament amb Donilau, va facilitar un cos de tres-cents cavallers gàlates a l'exèrcit de Gneu Pompeu.

## Referències

* ↑ Caes. Civ. 3.4, Comentaris sobre la Guerra Civil, de Juli Cèsar
# Tarda

La tarda és la part del dia compresa entre el migdia i el vespre. Si bé el seu ús és bastant subjectiu, se sol considerar l'horari entre les dos o tres del migdia, o havent dinat, fins que es pon el sol, aproximadament a les 18h o 19h a l'hivern o les 20h a l'estiu.
L'àpat típic de la vesprada s'anomena "berenar" o "espertinar" en rossellonès.
La denominació de tarda s'utilitza a Catalunya, Catalunya del Nord, Eivissa i l'Alguer. La seva etimologia és discutida. Segons Alcover, és un castellanisme introduït al segle xvi. En dona com a prova que es pronuncia amb e tancada en el català occidental. Segons Joan Coromines i Vigneaux, els primers documents on està atestat són rossellonesos, i ho explica com una reducció del sintagma hora tarda, expressió relacionada amb horabaixa.
La salutació tradicional durant aquesta part del dia és «bon dia», reforçada amb l'expressió «bon dia tot el dia». És d'introducció recent el castellanisme «bones tardes», fórmula que subsisteix a les Balears tot i que no existeix el mot tarda. A Catalunya es va substituir per «bona tarda», forma introduïda per mitjà de la ràdio en la dècada de 1960 per Salvador Escamilla. Per similitud s'ha adoptat en valencià la forma «bona vesprada».

## Referències

* ↑ Farreny Sistac, Maria Dolors. La llengua dels processos de crims a la Lleida del segle XVI. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2004, p. 409. ISBN 9788472837294 [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ Bibiloni, Gabriel «Bon dia tot el dia». Diari de Balears, 19-09-2009 [Consulta: 12 agost 2010].
# Symphurus microrhynchus

Symphurus microrhynchus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu als oceans Pacífic i Índic.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Symphurus monostigmus

Symphurus monostigmus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu a la costa de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
# Symphurus ocellatus

Symphurus ocellatus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu a l'oest de l'oceà Índic -des de Moçambic fins a Durban (Sud-àfrica)-.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Symphurus melanurus

Symphurus melanurus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu al Pacífic oriental (des de Mèxic fins a l'Equador).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Tarcondimot III

Tarcondimot III (en llatí Tarcondimotus, en grec antic Ταρκονδίμοτος) va ser rei de Cilícia. Era fill i successor de Tarcondimot II Filopàtor al que va succeir probablement l'any 17 aC.
Octavi (August) li va retornar els dominis del seu avi Tarcondimot I, una part dels quals li havien estat arrabassats al seu pare. En relació al que havia estat el regne del seu pare només li mancaven algunes ciutats de la costa, incorporades pels romans al territori que controlaven directament.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tarcondimotus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 23 maig 2021].
# Breitkopf & Härtel

Breitkopf & Härtel és la casa d'edició musical més antiga. Va ser fundada el 1719 a Leipzig per Bernhard Christoph Breitkopf (1695-1777). El catàleg actual conté més de 1.000 compositors, 8.000 obres i 15.000 edicions de música o llibres sobre música. El 1795 es va afegir Härtel quan Gottfried Christoph Härtel (1763-1827) es va fer càrrec de la companyia. L'any 1807 Härtel va començar a fabricar pianos, tasca que va culminar el 1870. Els pianos Breitkopf van ser molt ben valorats al segle xix per pianistes com Franz Liszt i Clara Schumann.
La companyia, constantment, ha donat suport als compositors contemporanis i com a editorial va treballar en estreta col·laboració amb Beethoven, Haydn, Mendelssohn, Schumann, Liszt, Wagner i Brahms. També van publicar les primeres edicions d'obres completes, per exemple, l'edició de Bach-Gesellschaft amb les obres de Johann Sebastian Bach, el Alte Mozart-Ausgabe amb les obres de Mozart i la Franz Schubert's Werke de Franz Schubert. Aquesta tradició prossegueix amb els compositors actuals.
Durant el segle xix Breitkopf & Härtel també edità l'Allgemeine musikalische Zeitung (1797-1848), una prestigiosa i influent revista musical dirigida per Johann Friedrich Rochlitz.

## Referències

* ↑ Adelmann, Marianne. Musical Europe: An Illustrated Guide to Musical Life in 18 European Countries. Paddington Press, 1974, p. 252. ISBN 978-0-8467-0031-9.
* ↑ Görner, Rüdiger; McLaughlin, Carly. Mozart -- a challenge for literature and thought. Peter Lang, 2007, p. 161. ISBN 978-3-03911-177-0.
* ↑ Rehding, Alexander. Music and Monumentality: Commemoration and Wonderment in Nineteenth Century Germany. Oxford University Press, 20 juliol 2009, p. 246. ISBN 978-0-19-988889-4.

## Enllaços externs

* Breitkopf & Härtel - Lloc web oficial
* Breitkopf und Härtel: Partitura lliure a l'IMSLP.
* Bach-Gesellschaft Ausgabe: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Francesc Gomà i Musté

Francesc Gomà i Musté (Valls, Alt Camp 16 d'abril de 1915 - Barcelona, 21 de març de 1998) fou un filòsof català, nebot del cardenal Isidre Gomà i Tomàs.

## Biografia

Abans de la guerra civil espanyola havia estat cap de la Comissió de Cultura de la FNEC i president de l'Associació d'Estudiants de la Facultat de Filosofia. Es llicencià en filosofia i lletres a la Universitat de Barcelona el 1941, on fou deixeble de Tomàs Carreras i Artau i Jaume Serra i Húnter, catedràtics d'ètica i sociologia i d'història de la filosofia. S'hi doctorà el 1959 amb la tesi El tema de la nada en la filosofía contemporánea. Ha estat influït pels pensadors Pere Font i Puig, Joaquim Xirau i Palau, José Ortega y Gasset i Maurice Merleau-Ponty, i se'l considera introductor a Catalunya del pensament de Martin Heidegger, Claude Lévi-Strauss i Michel Foucault i de la psicologia de la forma, es dedicà sobretot a l'antropologia fenomenològica i a la psicologia de la forma.
Com a conseqüència del seu posicionament polític catalanista anterior la guerra, Gomà i Musté tot i ser nebot del cardenal Isidre Gomà i Tomàs, va tenir greus dificultats per a ingressar com a professor a la Universitat de Barcelona. El 1967 fou nomenat catedràtic de fonaments de filosofia i història dels sistemes filosòfics a la Universitat de Barcelona, i el 1979 degà de la Universitat. Anteriorment, havia dedicat part de la seva activitat docent a la Secció d'ensenyament mitjà espanyol del Liceu francès de Barcelona, on va fer classes de filosofia juntament amb Amàlia Tineo. Del 1985 al 1990 fou president de la Societat Catalana de Filosofia, filial de l'IEC. És autor de relativament pocs llibres, però tingué una gran influència en la formació de l'anomenada Generació filosòfica de la Transició. Fou vicepresident de l'Ateneu Barcelonès i el 1988 rebé la Creu de Sant Jordi. El 1943 es casà amb Eulàlia Presas i Plana, professora i traductora de grec, amb la qual va tenir tres fills, Xavier, Eulàlia i Teresa.

## Obres

* 1964: El problema de la psicología de la expresión.
* 1977: Conocer Freud y su obra. Barcelona: DOPESA. Dopesa 2.
* 1983: Heidegger, pensar el camino del ser, Merleau-Ponty, la filosofía de la conciencia corporal humana, Sartre, la conciencia de la libertad contingente i Scheler y la ética de los valores dins Historia de la Ética.

## Referències

* ↑ Lluís i Font, Pere «Francesc Gomà i Musté, In memoriam». Anuari de la Societat Catalana de Filosofia, 10, 1998, pàg. 179-182 [Consulta: 5 març 2023].

## Enllaços externs

* Biografia de Francesc Gomà a l'Anuari de la Societat Catalana de Filosofia.
* Fitxa de Francesc Gomà a l'IEC Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine.
# Tractat de Valiesar

El Tractat de Valiesar (estonià Vallisaare vaherahu, rus: Валиесарский договор 1658) va ser un tractat entre Rússia i Suècia, que va concloure el teatre russo-suec de la Segona Guerra del Nord. Va ser signat a la finca de Valiesar (Vallisaare) prop de Narva en 20 desembre de 1658 (d'aquí el nom). A Rússia se li va permetre mantenir els territoris conquerits de Livònia durant tres anys - Kokenhusen, Dorpat, Marienborg, Sirensk, Iama, Dinaburg, Rēzekne i alguns altres.
Quan va arribar el termini, la posició militar de Rússia en la guerra amb Polònia s'havia deteriorat fins al punt que el tsar Aleksei Mikhàilovitx no podia permetre's involucrar-se en un nou conflicte contra la poderosa Suècia. Els seus boiars no tingueren més remei que signar el Tractat de Cardis en 1661, cosa que va obligar Rússia a cedir les seves conquestes a Livònia i Íngria a Suècia, el que confirmà les disposicions del tractat de Stolbovo. Aquest estat de coses es va mantenir fins que la Gran Guerra del Nord va esclatar el 1700.

## Referències

* ↑ Tucker, 2010, p. 636.

## Bibliografia

* Tucker, S. C. A Global Chronology of Conflict: From the Ancient World to the Modern Middle East (en anglès). ABC-CLIO, 2010. ISBN 9781851096725.
# Demetri el jove

Demetri el jove és el nom dels següents personatges:
* Demetri el jove, nom amb què fou conegut inicialment el rei Demetri I Soter
* Demetri el jove de Macedònia, príncep de Macedònia, fill de Filip V de Macedònia
# Codi compte client

El codi compte client (CCC) o número de compte bancari és un número utilitzat per les entitats financeres (bancs i caixes i cooperatives de crèdit) per a la identificació dels comptes dels seus clients. El codi compte client està format per vint dígits i el seu significat és el següent: Estructura del CCC: EEEE OOOO DD NNNNNNNNNN
* EEEE - Seqüència de quatre dígits - codi de l'entitat. Codi assignat a l'entitat financera on radica el compte segons el codi de registre de les entitats financeres.
* OOOO - Seqüència de quatre dígits - codi d'oficina. Codi de l'oficina en l'estructura de l'Entitat Financera.
* DD - Seqüència de dos dígits - dígits de control. Es generen a partir dels altres dígits del CCC, d'acord amb unes certes regles, i serveixen per a validar el CCC. El primer d'ells valida conjuntament els codis d'entitat i d'oficina; el segon, valida el número de compte.
* NNNNNNNNNN - Seqüència de deu dígits - número de compte. Número de Compte, s'hi inclouen tots els identificadors d'índole interna que l'entitat financera desitgi utilitzar, per a individualitzar cada compte en particular.

## Vegeu també

* IBAN
# Claudi Centó

Centó (en llatí Cento o Centho) era un dels cognomens d'una branca de la gens Clàudia.
Personatges destacats van ser:
* Gai Claudi Centó, cònsol 240 aC.
* Gai Claudi Centó, general romà.
* Appi Claudi Centó, governador de la Citerior, 175 aC.

## Referències

* ↑ «Surnames of the Claudii | UNRV.com». [Consulta: 4 maig 2019].
* ↑ Fasti Capitolini, AE 1900, 83; 1904, 114; AE 1927, 101; 1940, 59, 60.
* ↑ Ciceró, Tusculanae Quaestiones, i. 1, Brutus, 18.
* ↑ Ab Urbe Condita, de Titus Livi, xx. 34, xxv. 2.
* ↑ Ab Urbe Condita, de Titus Livi, xxxi. 14, 22 ff
* ↑ Joan Zonaràs, Epitome Historiarum, ix. 15.
* ↑ Ab Urbe Condita, de Titus Livi, xl. 59; xli. 22, 31, 33; xlii. 25; xliii. 11, 12.