OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miró II de Cerdanya

Miró II de Cerdanya i I de Besalú (878- 927) fou comte de Cerdanya i de Conflent (897-927), i comte de Besalú (920-927).

## Orígens familiars

Fill de Guifré el Pilós, comte de Barcelona i Guinidilda d'Empúries. Heretà el comtat de Cerdanya i el de Conflent del seu pare, mentre el seu germà Sunifred rebia el comtat d'Urgell i els seus germans Guifré II Borrell i Sunyer el comtat de Barcelona.
A la mort del seu oncle, Radulf de Besalú, l'any 920 heretà el comtat de Besalú, que restà unit al comtat de Cerdanya per un període de seixanta-vuit anys.
Va continuar l'obra repobladora del seu pare col·laborant amb la restauració eclesiàstica del pagus de Berga.

## Núpcies i descendents

Del seu matrimoni amb Ava de Cerdanya, en tingué quatre fills, tots ells comtes, i quatre filles
* Sunifred II de Cerdanya (915-968), comte de Cerdanya i comte de Besalú.
* Guifré II de Besalú (?-957), comte de Besalú.
* Miró III de Cerdanya (920-984), comte de Cerdanya i comte de Besalú.
* Oliba Cabreta (920-990), comte de Cerdanya, Besalú i comte de Ripoll.
* Quixilona, muller d'Ajalbert.
* Goltregoda de Cerdanya, muller de Llop comte de Pallars.
* Guilinda.
* Sesenauda.
Tingué com a amistançada a Virgília d'Empúries, filla del comte d'Empúries Delà, i amb la qual tingué entre altres:
* Gotruda de Cerdanya (?-v 960), casada amb Llop I de Pallars

## Títols i successors

Miró II de Cerdanya Mort: 927 :
| Títols |||
| Precedit per: Guifré I de Barcelona "el Pilós" (pare) | Comte de Cerdanya (Llista de comtes de Cerdanya) Comtat de Cerdanya, Comtat de Berga, Comtat de Conflent (897–927) | Succeït per: Sunifred II de Cerdanya (fill) |
| Precedit per: Radulf I de Besalú (oncle) | Comte de Besalú (Llista de comtes de Besalú) (920–927) | Succeït per: Guifré II de Besalú (fill) |

## Referències

* ↑ «Miró II de Cerdanya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Aurell i Cardona, Martí «Jalons pour une enquête sur les strategies matrimoniales des Comtes Catalans» (en francès). Memorias de la Real Academia de Buenas Letras de Barcelona, Vol. 23, 1991.
# Mas Tosquer

El Mas Tosquer o Mastosquer és una masia situada al municipi de Balsareny, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Carreté, R. «Noms de lloc, de casa i de persona de Balsareny». Societat d'Onomàstica, Institut Cartogràfic de Catalunya i Departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat de Catalunya, 2010. [Consulta: 22 gener 2022].
# La corresponsal

La corresponsal (originalment en anglès, A Private War) és una pel·lícula estatunidenca del 2018 de drama biogràfic dirigida per Matthew Heineman i protagonitzada per Rosamund Pike com la periodista Marie Colvin. La pel·lícula està basada en l'article de 2012 «Marie Colvin's Private War» de la revista Vanity Fair, escrit per Marie Brenner. La pel·lícula fou escrita per Arash Amel. També hi apareixen actors com Jamie Dornan, Tom Hollander i Stanley Tucci. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

La història gira al voltant de la periodista de guerra Marie Colvin, qui aconseguí endinsar-se l'hivern del 2012 a Síria per cobrir la guerra civil. Colvin i el fotògraf Rémi Ochlik foren assassinats per un artefacte explosiu improvisat, mentre els mitjans de comunicació oficials fugien davant el bombardeig de l'exèrcit sirià.

## Repartiment

* Rosamund Pike com Marie Colvin
* Jamie Dornan com Paul Conroy
* Stanley Tucci com Tony Shaw
* Tom Hollander
* Corey Johnson com Norma Coburn

## Referències

* ↑ Carey, Matthew. «Director Matthew Heineman On His Oscar-Shortlisted Doc ‘City Of Ghosts': “The Hardest Film I’ve Made By Far”» (en anglès), 22-12-2017. [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ «Tom Hollander Joins Rosamund Pike in 'A Private War'» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ N'Duka, Amanda. «Tom Hollander Enlists In ‘A Private War’» (en anglès), 21-11-2017. [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ «Stanley Tucci Joins Rosamund Pike in Forthcoming Biopic A Private War» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ Lang, Brent. «Aviron Buys ‘Serenity’ With Matthew McConaughey, ‘A Private War’ With Rosamund Pike (EXCLUSIVE)» (en anglès), 02-02-2018. [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ «La corresponsal». Goita què fan, ara!. [Consulta: 3 març 2024].
# Goodbye Cruel World

«Goodbye Cruel World» és una cançó del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd. Apareix a l'àlbum The Wall de 1979.

## Composició

És una peça molt calmada, sobretot després d'«Another Brick in the Wall (Part III)» que la precedeix. El sintetitzador Prophet-5 segueix l'escala de re major: re, sol, re, la, re; mentre que el baix toca les notes fonamentals i les seves octaves. Es va fer servir un riff de baix similar en cançons de Pink Floyd anteriors, com "Careful with That Axe, Eugene" i la part final de "See Emily Play". S'hi poden sentir sons de la natura i el darrer mot del tema és goodbye, que significa que Pink acaba el mur que estava construint i s'hi tanca i s'acomiada del món amb el títol de la cançó.

## En viu

Durant la gira de l'àlbum, un mur estava disposat darrere l'escenari amb un rajol que faltava. Mentre Roger Waters cantava, aquest rajol que faltava estava suspès a l'aire fins que amb el mot goodbye es col·locava sobre el mur i el completava.

## Personal

* Roger Waters - baix, veu
* Richard Wright - sintetitzador

## Referències

* ↑ Pink Floyd: The Wall (1980 Pink Floyd Music Publishers Ltd., London, England, ISBN 0-7119-1031-6 [USA ISBN 0-8256-1076-1]) for "Goodbye Cruel World"
* ↑ Pink Floyd: Anthology songbook (1980 Warner Bros. Publications, Inc., Secaucus N.J.) for "See Emily Play"
* ↑ Fitch, Vernon and Mahon, Richard, Comfortably Numb - A History of The Wall 1978-1981, 2006, p. 89

## Enllaços externs

* Pink Floyd live 1980: Another Brick In The Wall (Part 3) / Goodbye Cruel World
# Canal de Cal Gat

El Canal de Cal Gat és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un canal que condueix l'aigua fins a la Central de Cal Gat. Té una llargada de 1500 metres, una amplada de quatre metres i una profunditat de dos.
Està construït amb pedres unides amb ciment. Gran part del canal està soterrat.
L'entorn del canal esta format per camps de conreu, cases de pagès i la fàbrica FIBRAN S.A, tot i que no fa cap ús industrial de l'aigua.

## Referències

* 1 2 3 «Canal de Cal Gat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Premis Teen Choice

Els Premis Teen Choice (Teen Choice Awards) és una cerimònia estatunidenca de lliurament de premis anual difosa a la televisió per les companyies FOX i Global TV i creada l'any 1999.
Aquesta cerimònia recompensa personalitats i obres dels mons de la música, ena, televisió, l'esport, cinema i d'altres, basant-se en la seva popularitat entre els adolescents, que són els únics que voten.

## Premis i nominacions
### Cinema

* Millor pel·lícula d'acció
* Millor actor en un pel·lícula d'acció
* Millor actriu en un pel·lícula d'acció
* Millor pel·lícula dramàtica
* Millor actor en un pel·lícula dramàtica
* Millor actriu en un pel·lícula dramàtica
* Millor pel·lícula romàntica/comèdia
* Millor actor en un pel·lícula romàntica/comèdia
* Millor actriu en un pel·lícula romàntica/comèdia
* Millor pel·lícula thriller
* Millor actor en un pel·lícula thriller
* Millor actriu en un pel·lícula thriller
* Millor pel·lícula de comèdia
* Millor actor en un pel·lícula de comèdia
* Millor actriu en un pel·lícula de comèdia
* Millor pel·lícula fantàstica
* Millor actor en un pel·lícula fantàstica
* Millor actriu en un pel·lícula fantàstica
* Millor pel·lícula de ciència-ficció
* Millor actor en un pel·lícula de ciència-ficció
* Millor actriu en un pel·lícula de ciència-ficció
* Millor pel·lícula de terror
* Revelació masculina de l'any
* Revelació femenina de l'any
* Millor química
* Millor petó
* Millor veu en off
* Millor dolent/dolenta

### Tria d'estiu

* Millor pel·lícula d'acció/aventura de l'estiu
* Millor pel·lícula de comèdia de l'estiu
* Millor pel·lícula dramàtic de l'estiu
* Millor pel·lícula romàntica de l'estiu
* Millor actor de l'estiu
* Millor actriu de l'estiu
* Millor sèrie de l'estiu
* Millor actor de sèries televisades de l'estiu
* Millor actriu de sèries televisades de l'estiu
* Millor crisi
* Millor cançó de l'estiu

### Altres

* Millor llibre
* Personalitat Masculina més Sexy
* Personalitat Femenina més Sexy
* Icona (femenina) de la catifa vermella
* Icona (masculí) de la catifa vermella
* Millor star del web
* El més menyspreable
* Millor vampir
* Millor actor
* Millor somriure

### Web

* Star (femenina) del web
* Star (masculina) del web
* Comèdia(no) del web
* Web star de la música
* Web star fashion
* Millor s fans
* Star del gaming al web
* Rei de les xarxes socials
* Reina de les xarxes socials
* Personalitat la més menyspreablee
* Instagrammer
* Viner
* Col·laboració web
# Abd Al·lah ben Djudan

Abd-Al·lah ibn Judan fou un notable quraixita del clan dels Taym ibn Murra, del segle vi.
Era molt ric i això li va permetre intervenir en política i fou l'ànima de la confederació de hilf al-fudul de la Meca.
La tradició diu que fou enterrat al Iemen.

## Referències

* Pellat, Ch. «ʿAbd Allāh b. Ḏj̲udʿān». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 14 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/abd-allah-b-djudan-SIM_0045>
# XXI edició dels Premis Ariel

La XXI edició dels Premis Ariel, organitzada per l'Acadèmia Mexicana d'Arts i Ciències Cinematogràfiques (AMACC), es va celebrar el 1979 a Ciutat de Mèxic per celebrar el millor del cinema durant l'any anterior. Durant la cerimònia, l’AMACC va lliurar el premi Ariel a 17 categories en honor de les pel·lícules estrenades el 1978.

## Premis i nominacions

Nota: Els guanyadors estan llistats primer i destacats en negreta. ⭐
| Millor pel·lícula Cadena perpetua ⭐ El recurso del método Anacrusa | Millor direcció Arturo Ripstein – Cadena perpetua ⭐ Jaime Humberto Hermosillo – Amor libre Miguel Littín – El recurso del método |
| Millor actor José Alonso – En la trampa ⭐ Héctor Bonilla – El brazo de oro Nelson Villagra – El recurso del método | Millor actriu Adriana Roel – Anacrusa ⭐ Alma Muriel – Amor libre Patricia Reyes Spíndola – México Norte |
| Millor coactuació masculina Ernesto Gómez Cruz – Cadena perpetua ⭐ Narciso Busquets – Cadena perpetua Bruno Rey – Pedro Páramo - El hombre de la media luna | Millor coactuació femenina Ana Ofelia Murguía – Cadena perpetua ⭐ Ana Martín – Los indolentes Blanca Guerra – Pedro Páramo - El hombre de la media luna |
| Millor argument original Rubén Torres – Los indolentes ⭐ Pedro F. Miret – El brazo de oro Luis Alcoriza – En la trampa | Millor guió adaptat Rubén Torres – Los indolentes ⭐ Arturo Ripstein, Vicente Leñero – Cadena perpetua Carlos Enrique Taboada – La guerra santa |
| Millor fotografia Jorge Stahl Jr. – Pedro Páramo - El hombre de la media luna ⭐ Jorge Stahl Jr. – Amor libre Miguel Garzón – Los indolentes | Millor edició Carlos Savage – La guerra santa ⭐ Ramón Aupart – El recurso del método Gloria Schoemann – En la trampa |
| Millor escenografia Pedro F. Miret, Xavier Rodríguez – Pedro Páramo - El hombre de la media luna ⭐ José Rodríguez Granada – Amor libre | Millor banda sonora Joaquín Gutiérrez Heras – Los indolentes ⭐ Nacho Méndez – Amor libre Leo Brower – El recurso del método' |
| Millor opera prima Fernando Vallejo – Crónica roja ⭐ Diego López Rivera – Niebla | Millor ambientació Guillermo Barclay – Pedro Páramo - El hombre de la media luna ⭐ José Rodríguez Granada – Amor libre Pedro García Espinosa - El recurso del método |
| Millor curtmetratge Juan Antonio de la Riva – Polvo vencedor del sol ⭐ Gloria Ribé – Monse Raúl Busteros – Tres historias de amor | Millor curtmetratge documental Alejandra Islas, Jose Luis Gonzalez – Iztacalco, campamento 2 de octubre ⭐ Rosa Martha Fernandez – Cosas de mujeres Diego Sandoval – Está trabajoso |
| Millor curtmetratge educatiu Paul Leduc – Monjas coronadas ⭐ Lisskulla Moltke-Hoff – El reto Víctor Rapaport – Pilcuicatl | Premi especial Carlos Enrique Taboada La guerra santa ⭐ |

## Referències

* ↑ «Premios Ariel - Histórico de nominados y ganadores» (en espanyol de Mèxic). [Consulta: 27 juny 2019].

## Enllaços externs

* XXI Premis Ariel a Filmaffinity
# Molí d'en Fàbrega

El Molí d'en Fàbrega és un edifici del municipi de Sant Ferriol (Garrotxa) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un antic molí de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb les vessants vers les façanes principals. Està format per dos cossos enganxats que corresponen a dos moments constructius diferents. Va ser bastit amb pedra menuda del país, llevat dels carreus cantoners i els emprats per fer obertures. Part d'aquest parament va ésser posteriorment emblanquinat. Can Fàbrega disposa de planta baixa i dos pisos superiors. A la primera hi veiem les restes de l'antic molí i d'un trull d'oli, parts dels quals es poden veure encara "in situ"; hom hi accedia gràcies a dues grans portes amb llindes, on s'hi va gravar la data de construcció i el nom del propietari: "JAUME FABREGA, any 1734".
Els dos pisos superiors estan destinats a l'habitatge i s'hi accedeix directament des de l'exterior a través d'una escala de recent construcció. Llurs obertures estan repartides ordenadament per les façanes, alternant l'ús del balcó senzill amb petites finestres rectangulars.
Restes d'un trull d'oli i d'un molí de gra
Es troben a la façana de migdia del molí. Hi ha una mola grossa, de 108 cm de diàmetre, una pica petita, de 79 x 79 cm, una mitjana, de 80 x 50 cm i una de grossa, de 202 x 40 cm.
Llindes
- Porta d'accés al molí, de forma poligonal: ... ... ... TESg (dibuix d'una creu dins un cercle i línies entrecreuades) / IAUME FABREGA 1734.
- Porta dels baixos de la paret de migdia. Està parcialment amagada per un balcó i molt erosionada: IHS MARIA R ... ... A i el dibuix d'un cap de persona.
- Detall decoratiu d'un balcó, amb una flor dins una forma geomètrica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Molí d'en Fàbrega». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# La reina mora (pel·lícula de 1937)

La reina mora és una pel·lícula espanyola de comèdia estrenada el 4 d'octubre de 1937 i dirigida per Eusebio Fernández Ardavín. La pel·lícula està basada en la sarsuela homònima escrita por Serafín Álvarez Quintero i Joaquín Álvarez Quintero.

## Sinopsi

Dos joves, Coral i Esteban, estan enamorats, però el seu idil·li es veu truncat en una festa en la qual Coral és importunada per un tipus fanfarró i baralladís i Esteban es veu en l'obligació de solucionar l'assumpte. En la baralla, Esteban fereix a l'altre i acaba en la presó. Coral, entristida, es reclou al costat del seu germà en una casa sevillana per a compartir la privació de llibertat d'Esteban. El seu enclaustramiento donarà peu a presumptuosos donjuanes per llançar-se a la seva conquesta i a males llengües per inventar llegendes.

## Repartiment

* María Arias com Coral.
* Raquel Rodrigo com Mercedes.
* Alejandrina Caro com Doña Juana.
* Pedro Terol com Esteban.
* Antonio Gil Varela 'Varillas' com Don Nuez.
* Valeriano Ruiz París com Miguel Ángel.
* Erasmo Pascual com Cotufa.
* José Córdoba com El Peleón.
* Carmen Vázquez com Bailarina.
* Capelillo com Cantador.
* Manolito Heras com El Niño de los Pájaros.
* J. Aguilar com Pepe López.
* Enrique Salvador com Señor Pepe.
* Anita Ramallo com Laurita.
* Srta. Albillana com Isabel.

## Referències

* ↑ «La reina mora». ABC. [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ La reina mora a sensacine.com

## Enllaços externs

* Presentació de "La reina mora" a Historia de nuestro cine
* Duet de Pedro Terol i Maria Arias a YouTube
# Gregorio Estrada Cobeña

Gregorio Estrada Cobeña (Madrid, 16 de setembre de 1951) és un exjugador de bàsquet espanyol. Amb els seus 2,06 metres d'alçària jugava en la posició de pivot. És el germà del també jugador de bàsquet Miguel Ángel Estrada.
Va començar a jugar a l'Estudiantes de Madrid. L'estiu de 1970 va fitxar pel Sant Josep de Badalona, on va jugar fins al 1973. Del Sant Josep va anar a jugar al FC Barcelona, on va jugar fins al 1977. La temporada 1977-78 jugà cedit al CB L'Hospitalet, i l'any següent tornà al Barça per jugar dues temporades més, en les quals guanyaria dues Copes del Rei (1979, 1980). L'any següent el jugaria al Valladolid, per tornar a Catalunya la temporada 1981-82 fitxant pel Joventut de Badalona. Les temporades 83-84 i 84-85 va jugar al RCD Espanyol, i en acabar se'n tornà al Valladolid.
Va ser internacional amb la selecció espanyola absoluta en vuit ocasions, disputant els Jocs Mediterranis de 1975 celebrats a Alger, i alguns partits amistosos.
Després de la seva retirada com a jugador en actiu passà a exercir funcions d'entrenador a les categories inferiors del F.C. Barcelona.

## Referències

* ↑ «Goyo Estrada». Verd-i-negres. [Consulta: 2 juny 2022].
* ↑ «Gregorio Estrada, eterna promesa» (en castellà). Mundo Deportivo, 02-03-1978 [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Gregorio Estrada Cobeña». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Goyo Estrada, al Joventut» (en castellà). Mundo Deportivo [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Gregorio ESTRADA Cobeña». Periquito.cat. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Componente: Estrada Cobeña, Gregorio» (en castellà). FEB. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ Gregorio Estrada Cobeña jugador a l'ACB
# Canal de Cavallonga

La Canal de Cavallonga és un torrent afluent per la dreta de l'Aigua de Valls que transcorre íntegrament pel terme municipal de Gósol, al Berguedà.

## Xarxa hidrogràfica

La Canal de Cavallonga no té cap afluent.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Poni (Rússia)

* No s'ha de confondre amb Poni.
Poni (en rus: Пони) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia quatre habitants. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
# The Bishop Murder Case (pel·lícula)

The Bishop Murder Case és una pel·lícula de misteri en blanc i negre que es va estrenar el 3 de gener de 1930. Va ser dirigida per Nick Grindé i els actors principals van ser Basil Rathbone, Leyla Hyams, Roland Young i Alec B. Francis. És una pel·lícula basada en la novel·la homònima de S.S. Van Dine.

## Repartiment

* Basil Rathbone (Philo Vance)
* Leila Hyams (Belle Dillard)
* Roland Young (Sigurd Arnesson)
* Alec B. Francis (Professor Bertrand Dillard)
* George F. Marion (Adolph Drukker)
* Zelda Sears (Mrs. Otto Drukker)
* Bodil Rosing (Grete Menzel)
* Carroll Nye (John E. Sprigg)
* Charles Quatermaine (John Pardee)
* James Donlan (Ernest Heath)
* Sidney Bracey (Robin Pyne)
* Clarence Geldart (John F.-X. Markham)
* Delmer Daves (Raymond Sperling)
* Nellie Bly Baker (Beedle)

## Argument

Una nota mecanografiada apareix a la bústia del Doctor Bertrand Dillard situada en un pròsper barri de Nova York. La nota diu: «Qui va matar Cock Robin? El Bisbe (The Bishop)». En aquell moment el professor Dillard veu des del balcó el cos del seu jove assistent Robin, alies Cock Robin, mort al jardí travessat per una fletxa. La nota és part d'una rima de mainada. Markham, fiscal del districte, troba tan estrany el cas que demana ajuda al seu amic el detectiu Philo Vance.
Reunits a l'escena del crim hi ha John E. Sprigg, el millor amic de la víctima que jura que trobarà l'assassí, Belle Dillard, neboda del professor i Sigurd “Eric” Arnesson promès de Belle i ajudant del Professor Dillard. Vance interroga els veïns de Dilliard, els germans Drukker i es convenç que han de saber quelcom que callen. La senyora Drukker mor poc després d'una atac de cor i el seu germà Adolph és assassinat mentre està assegut en un banc del parc, en una situació que recorda la rima infantil Humpty Dumpty la qual apareix inclosa en una nova nota de The Bishop. Diferents notes, cadascuna relacionada amb un tema infantil, apareixen signades per aquest personatges que anuncien l'assassinat de diferents persones sospitoses relacionades amb el cas.
Les sospites aviat recauen en Arnesson i Vance dedueix que el sobrenom “The Bishop” no es refereix a un bisbe sinó a l'alfil del joc d'escacs. Una nit, Belle sent com algú pica a màquina al pis de dalt de casa seva però quan va a esbrinar qui hi ha algú la tanca en una habitació. Més tard, quan tots estan cercant Belle, i Arnessen sembla clarament el culpable, Vance desemmascara Dillard com a l'assassí. Ha descobert que Dillard odia Arnessen per l'ombra que li fa com a investigador i perquè li ha robat l'afecte de la seva neboda. Vance descobreix que l'assassí ha abocat verí d'un anell en un vas destinat a l'investigador. En sentir-se descobert Dillard veu el contingut de la copa i mor. Vance fa veure als altres que no ha mort enverinat sinó del shock, ja que ell havia canviat les copes.

## Referències

* ↑ «The Bishop Murder Case al Catalog of Feature Films» (en anglès). AFI. [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* The Bishop Murder Case al Catalog of Feature Films de l'American Film Institute
# Molí d'en Galí

El molí d'en Galí és un molí al terme municipal de Sabadell. Es troba al marge dret del riu Ripoll, sota el bosc de Can Deu, concretament al capdavall del sot Fondo de Can Deu i a poca distància del molí d'en Mornau. És una construcció del final del segle xviii, que es pot considerar ja industrial, feta per uns fabricants del tèxtil. Actualment, l'edifici acull una empresa en ple funcionament i del mecanisme del molí ja no en queda res, només les estructures de les séquies i les mines que hi conduïen l'aigua.

## Història

El d'en Galí és un dels molins més moderns del tram sabadellenc del Ripoll. El van construir, entre 1774 i 1775, Ignasi i Francesc Galí –pare i fill–, fabricants de draps de Terrassa, després de molts conflictes per l'oposició que hi presentaren altres usuaris de l'aigua del riu, com ara els propietaris dels molins d'en Font i de l'Amat. Finalment el molí es construí, amb un únic salt d'aigua i amb dos batans destinats a netejar i enfortir draps de llana. L'any 1864 tenia una roda de 30 pams de diàmetre i 10 pams d'ample, que feia una força de 20 CV i ja movia maquinària tèxtil. El 1895 hi havia una màquina de vapor de 24 CV.
L'edifici d'en Galí es construí arran d'un molí anterior i avui desaparegut. Es tracta del d'en Sallent, vinculat al mas Sallent –actualment Masia de Can Deu–, del final del segle xiii i que sempre es dedicà a moldre farina. Tingué dues moles i hi hagué un noc o batà. A partir del 1800 se'n perd la pista i sembla que es va anar enrunant progressivament. Es trobava al sud-est del molí d'en Galí, entre aquest edifici i el riu Ripoll. Allà podrien quedar encara algunes restes soterrades de la séquia i la bassa.

## Vegeu també

* Xemeneies de Sabadell

## Referències

* 1 2 Fernàndez López, Lluís. Itineraris pel rodal de Sabadell. Sabadell: Unió Excursionista de Sabadell, p. 212-213.
* 1 2 3 Lluís Fernàndez i Cesc Prat (coord.). Quatre itineraris pel Ripoll a Sabadell. Amics del Ripoll, 2004, p. 34.
* ↑ Agustí Masvidal i Salavert; Joan Alsina i Giralt. Els molins del riu Ripoll. Sabadell: Amics de les Arts i de les Lletres de Sabadell, 1988, p. 28-29. ISBN 84-404-1116-2.