OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vernio

Vernio és un comune (municipi) de la província de Prato a la regió italiana de la Toscana, situat a uns 30 km al nord-oest de Florència i uns 20 km al nord de Prato.
Vaiano limita amb els següents municipis: Barberino di Mugello, Camugnano, Cantagallo i Castiglione dei Pepoli.

## Història

El nom de Vernio deriva del d'un campament d'hivern (castra hiberna) situat aquí. Hi havia un pont romà a la zona, però va ser destruït durant la Segona Guerra Mundial.
Al segle XII va passar de l'Imperi Carolingi als comtes Alberti de Prato, que hi van viure després del 1107. Al segle XIII va passar a la família Bardi, com a seu d'un comtat que va romandre independent fins al 1798, quan va ser abolit per Napoleó. Després del Congrés de Viena va ser annexat al Gran Ducat de Toscana.
El 7 de juny de 1944, un bombarder nord-americà B-25J Mitchell va ser abatut pel foc antiaeri alemany sobre els turons de Vernio. Amb quatre bombes de 1.000 lliures a bord, l'avió va esclatar i es va estavellar al bosc de Carbonale, a Poggiole. Sis dels set homes a bord van morir. L'únic supervivent va sortir amb paracaigudes de l'avió i es va amagar a les muntanyes abans de tornar a les línies aliades a Florència tres mesos després. La tripulació caiguda va ser enterrada al cementiri de Montepiano poc després de l'accident, sent el seu darrer lloc de descans a Fort Sam Houston (Texas), als EUA.
A l'hivern de 2013, es va trobar l'etiqueta militar del pilot al bosc i es va portar al museu local. El museu acull una exposició del B-25J Mitchell que consta de parts de l'avió trobades mitjançant la detecció de metalls i també donades pels habitants locals. El museu va construir un monument al lloc de l'accident i es va inaugurar a l'acte commemoratiu del 70è aniversari el 7 de juny de 2014.

## Festivitats

* Carnevalino (Carnaval) a Sant'Ippolito: dissabte posterior a Dimecres de cendra.
* Festa della polenta (festa de la polenta) a San Quirico: el primer diumenge de Quaresma.
* Fiera di San Giuseppe a San Quirico: el 19 de març o la setmana posterior
* Montepiano Country: juliol
* Madonna delle Neve a Sasseta: 5 d'agost
* Rificolona a Montepiano: agost

## Referències

* ↑ «Carnevalino di Sant'Ippolito» (en italià). Arxivat de l'original el 2022-12-09. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «Festa della Polenta» (en italià). [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «Turismo, Vernio si prepara alla Fiera di San Giuseppe» (en italià). [Consulta: 4 agost 2022].

## Enllaços externs

* Vernio - Lloc web oficial
# Vicent Sanz i Arnau

Vicent Sanz Arnau (Traiguera, Baix Maestrat, 31 de març de 1966) és professor i escriptor valencià en llengua catalana.
Després de llicenciar-se en Filologia Catalana ha treballat de professor de secundària i al Servei d'Ensenyament de Català del Departament d'Educació de la Generalitat de Catalunya; també ha col·laborat amb l'Institut de Ciències de l'Educació de la Universitat de Barcelona, la Junta Permanent de Català i la Universitat Oberta de Catalunya. Ha publicat articles de tema històric i filològic.

## Premis

Sanz ha guanyat diversos premis per obres inèdites de narrativa curta:
* Olives trencades i timó VII Premi de Contes "Alambor" de Benicarló (1996)
* Begudes refrescants I Premi a la Creació Virtual en la modalitat de Narrativa, Universitat Oberta de Catalunya, 1999
* El tren de la platja Premi de la XX Mostra Literària del Maresme, 2003

## Obres

El llistat següent és el conjunt d'obres publicades de l'autor:
* Cròniques perdudes Picanya: Edicions del Bullent, 1996 ISBN 8489663130
* Partida El Perelló: Aeditors, 2008. ISBN 9788493574086
* La Font de la Salut. Barcelona: Saldonar, 2011. ISBN 978-84-937800-5-0
* Màxima discreció. Barcelona: Saldonar, 2015. ISBN 978-84-942896-2-0
* Estrella de mar. Benicarló: Onada, 2020. ISBN 978-84-18634-06-2

### Participació en volums col·lectius

Ha participat en diversos reculls col·lectius de narrativa curta i aquests són un recull d'aquests:
* Estius a l'Ebre. el Perelló: Aeditors, 2007
* Galeria ebrenca. el Perelló: Aeditors, 2009
* Octavi Serret: de Vall-de-roures al món, Terres de l'Ebre: Editorial Petròpolis, 2009. ISBN 9788461372423
* Un pont sobre el meridià, recopilatori de relats d'El Pont Cooperativa de Lletres. 2012.
* Ponts suspensius, recopilatori de relats d'El Pont Cooperativa de Lletres. 2013.
* La cuina de Traiguera. Benicarló: Onada Edicions, 2012. Receptari culinari.
* Assassins de l'Ebre. Barcelona: Llibres del Delicte, 2019.
* Josep Igual i els dies. Terres de l'Ebre: Editorial Petròpolis, 2021

## Referències

* 1 2 Vicent Sanz i Arnau al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* 1 2 3 4 5 Mayans, Pere «La Font de la Salut, de Vicent Sanz». beCEroLes V, 2012, pàg. 167-168 [Consulta: 22 gener 2014].
* ↑ Llibre a google books
* ↑ «Un pont sobre el meridià». OnadaEdicions. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 22 gener 2014].

## Enllaços externs

* Notes biogràfiques
* Triticària
* Revista digital Tossal Arxivat 2006-02-04 a Wayback Machine.
* Texts de Begudes refrescants, i Privacitat garantida Arxivat 2012-03-01 a Wayback Machine.
* Ilercavònia
# Vicent Sarrià i Morell

Vicent Sarrià i Morell (València, 13 d'octubre de 1967), és un polític socialista valencià, diputat a les Corts Valencianes en la V, VI i VII legislatura.

## Biografia

El 1988 començà a treballar com a ajudant de producció de RTVE, el 1985 s'afilià als Joves Socialistes del País Valencià, organització de la qual fou secretari general el 1994-1997. S'afilia el 1987 al PSPV-PSOE. Ha sigut president del Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana de 1993 a 1997, i vicepresident del Consell de la Joventut d'Espanya de 1995 a 1997. Entrà a formar part de la Comissió Executiva Nacional del PSPV el 1998, i fou secretari d'organització des de 2000 a 2007, amb Joan Ignasi Pla a la secretaria general del partit.
Ha estat diputat a les Corts Valencianes per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999, 2003 i 2007; és regidor a l'Ajuntament de València des de 2011.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.518. ISBN 9788495484802.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-07-22 a Wayback Machine.
# Vicent Saura Villalonga

Vicent Saura Villalonga (Torreblanca, Plana Alta, 27 de febrer de 1901 - Barcelona, 22 de març de 1971) fou un futbolista valencià de la dècada de 1930.

## Trajectòria

La seva carrera transcorregué entre Catalunya i Castelló. Començà a destacar al FC Gràcia, passant més tard pel CE Castelló. L'any 1928 fou fitxat pel FC Barcelona, on romangué durant tres temporades i es proclamà campió de la primera lliga del club el 1929. Retornà al CE Castelló a la dècada de 1930, en que també formà part del Gimnàstic de Tarragona i de la UE Sants. Disputà diversos partits amb la selecció catalana de futbol.
L'any 1948 esdevingué entrenador del CE Europa.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1928-29
* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1929-30, 1930-31

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Vicenç Saura Vilallonga». Gran Enciclopèdia Catalana, 31-10-2014. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Tres nuevos jugadores del Barcelona». Mundo Deportivo, 19-08-1928. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Ficherías». Mundo Deportivo, 11-09-1931. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Uno que va a Tarragona». Mundo Deportivo, 28-10-1932. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Paco Cifré ha dimitido como entrenador del Europa». Mundo Deportivo, 14-02-1948. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Vicente Arques Cortés

Vicente Arques Cortés (Alfàs del Pi, 10 de gener de 1971) és un polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la VIII legislatura.
És llicenciat en psicopedagogia, diplomat en magisteri i màster en logopèdia. Durant alguns anys ha estat director del col·legi públic El Blanquinal d'Altea. Militant del PSPV-PSOE, fou escollit alcalde d'Alfàs del Pi a les eleccions municipals espanyoles de 2007, càrrec que va revalidar a les eleccions municipals espanyoles de 2011 i 2015.
Ha estat elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2011 i 2015. Ha estat secretari de la Comissió de Sanitat i Consum (2011-2015) i president Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports (2015).

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2016-10-09 a Wayback Machine. al web del PSPV
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., VIII legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., IX legislatura
# Volta a Llombardia 1951

La Volta a Llombardia 1951 fou la 45a edició de la Volta a Llombardia. Aquesta cursa ciclista organitzada per La Gazzetta dello Sport es va disputar el 21 d'octubre de 1951 amb sortida i arribada a Milà després d'un recorregut de 226 km.
El francès Louison Bobet (Stella-Dunlop) s'emporta la prova per davant dels italians Giuseppe Minardi (Legnano) i Fausto Coppi (Bianchi-Pirelli). Bobet és el primer corredor no italià en guanyar la cursa des que ho va fer el seu compatriota Henri Pélissier el 1920.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Louison Bobet (FRA) | Stella-Dunlop | 5h 51' 03" |
| 2 | Giuseppe Minardi (ITA) | Legnano | m. t. |
| 3 | Fausto Coppi (ITA) | Bianchi-Pirelli | m. t. |
| 4 | Renzo Soldani (ITA) | Legnano | m. t. |
| 5 | Pasquale Fornara (ITA) | Legnano | m. t. |
| 6 | Angelo Conterno (ITA) | Taurea | m. t. |
| 7 | Giancarlo Astrua (ITA) | Atala | m. t. |
| 8 | Primo Volpi (ITA) | Bartali | m. t. |
| 9 | Giorgio Albani (ITA) | Legnano | + 2' 26" |
| 10 | Arrigo Padovan (ITA) | Lygie | m. t. |

## Referències

* ↑ Resultats a Les-Sports.info
* ↑ El Sitio de Ciclismo

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
# Vágar

Vágar és la tercera illa més grossa de les Fèroe, situada entre Streymoy i les petites illes de Tindhólmur i Mykines. Té una superfície de 177,6 km², on viuen 3.350 habitants (2020).
L'Árnafjall hi és la muntanya més alta amb 722 m. Té a més els dos llacs més grossos de les illes: Sørvágsvatn i Fjallavatn. Administrativament, l'illa està divida entre 3 municipis: Sørvágur (amb els pobles de Bøur i Gásadalur), Miðvágur (amb Vatnsoyrar) i Sandavágur. Compta amb l'únic aeroport de les illes, l'aeroport de Vágar.
Des del 2002 disposa de connexió directa per carretera amb Streymoy a través d'un túnel de 4 km, l'obra civil més notable de les illes.

## Referències

* ↑ «Population 01.01.2020» (en anglès). Statistical Database, 01-01-2020. [Consulta: 18 maig 2021].

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de les Illes Fèroe
* Llista de fiords de les Illes Fèroe
* Llista de túnels de les Illes Fèroe
* Regions de les Illes Fèroe
# Vágner Rogério Nunes

Vágner Rogerio Nunes és un exfutbolista brasiler, nascut el 19 de març de 1973. Ocupava la posició de migcampista.
Ha militat en diversos equips del seu país, així com a l'AS Roma italià i el Celta de Vigo gallec.
Ha estat un cop internacional amb la selecció de futbol del Brasil, tot participant en la Copa Confederacions de 2001.
# Elisabet Carlota d'Anhalt-Harzgerode

Elisabet Carlota d'Anhalt-Harzgerode (en alemany Elisabeth Charlotte von Anhalt-Harzgerode) va néixer a Harzgerode (Alemanya) l'11 de febrer de 1647 i va morir a Osterholm el 20 de gener de 1723. Era una noble alemanya, filla del príncep Frederic d'Anhalt-Harzgerode (1613-1670) i de la seva primera dona Joana Elisabet de Nassau-Hadamar. Era una princesa d'Anhalt i en casar-se esdevingué duquessa de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg.
Després de la mort del seu segon marit, va viure al castell d'Osterholm que li havia estat donat com a dot.

## Matrimoni i fills

El 25 d'agost de 1663 es va casar en primer cop amb Guillem Lluís d'Anhalt-Khothen (1638-1665), fill del príncep Lluís d'Anhalt-Khothen (1579-1650) i de la comtessa Sofia de Lippe (1599-1654). Però, havent enviudat, l'6 d'octubre de 1666 es va casar a Plotzkau amb August de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plön (1635-1699), fill de Joaquim Ernest de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plön (1595-1671) i de Dorotea Augusta de Schleswig-Holstein-Gottorp (1602-1682). El matrimoni va tenir els següents fills:
* Joaquim Frederic (1668-1722), casat primer amb la comtessa palatina Magdalena Juliana de Birkenfeld-Gelnhausen (1686-1720, i després amb la princesa Juliana Lluïsa d'Ostfriesland (1698-1721).
* Elisabet Augusta (1669-1709).
* Sofia Carlota (1672-1720).
* Cristià Carles (1674-1706), casat amb Dorotea Cristina d'Aichelberg (1674-1762).
* Joana Dorotea (1676-1727), casada amb el príncep Guillem II de Nassau-Dillenburg (1670-1724).

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com/
# Volta a Llombardia 1997

La Volta a Llombardia 1997 fou la 91a edició de la clàssica ciclista Volta a Llombardia. La cursa es va disputar el 18 d'octubre de 1997, sobre un recorregut de 250 km, i era la desena i última prova de la Copa del Món de ciclisme de 1997. El vencedor final fou el francès Laurent Jalabert, que s'imposà en l'arribada a Bèrgam.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Laurent Jalabert (FRA) | ONCE | 5h 48' 44" |
| 2 | Paolo Lanfranchi (ITA) | Mapei-GB | m. t. |
| 3 | Francesco Casagrande (ITA) | Team Saeco | m. t. |
| 4 | Michele Bartoli (ITA) | Maglificio MG-Technogym | + 03" |
| 5 | Paolo Valoti (ITA) | Cantina Tollo-Carrier | + 1' 07" |
| 6 | Axel Merckx (BEL) | Polti | + 1' 30" |
| 7 | Andrea Tafi (ITA) | Mapei-GB | + 1' 31" |
| 8 | Davide Rebellin (ITA) | La Française des Jeux | + 1' 32" |
| 9 | Wladimir Belli (ITA) | Brescialat-Verynet | + 2' 21" |
| 10 | Alessandro Bertolini (ITA) | Maglificio MG-Technogym | m. t. |

## Referències

* ↑ «Jalabert sigue su racha triunfal en Lombardía». Mundo Deportivo, 19-10-1997 [Consulta: 11 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
* Resultats a les-sports.info
# Waipio

Waipio és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 11.672 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waipio tenia 11.672 habitants, 3.974 habitatges, i 2.873 famílies La densitat de població era de 3745,38 habitants per km².
Dels 3.974 habitatges en un 38,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 20,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,41.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 64 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33,9 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,05 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.276 $ i la renda mediana per família de 69.282 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.943 $ mentre que les dones 31.840 $. La renda per capita de la població era de 24.451 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waipio». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Waipio». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Escriptura de caixa única

Una escriptura de caixa única, també anomenat alfabet unicameral, monocameral, és un tipus d'escriptura que no distingeix entre minúscules i majúscules, és a dir, que té només una alçada de caixa per a cada caràcter. El persa, el kanarès, el tàmil, l'àrab, l'hebreu, el georgià i el coreà s'escriuen amb alfabets unicamerals, mentre que el llatí modern, el grec, el ciríl·lic i l'armeni són escriptura de dues caixes o bicamerals, perquè tenen dues alçades de caixa (caixa alta i caixa baixa) per a cada lletra, com per exemple: B/b, Β/β, Б/б, Բ/բ.
Alguns especialistes suposen que tots els alfabets de dues caixes van ésser primer monocamerals. El llatí, per exemple, s'escrivia com a alfabet d'una sola caixa a l'època de l'Imperi romà, alfabet que correspon més o menys a la caixa alta (majúscules i capitals) de l'alfabet llatí actual; posteriorment els escribes van desenvolupar nous jocs de símbols per a la resta dels textos, que han esdevingut la caixa baixa de l'alfabet llatí.
L'alfabet georgià, d'altra banda, ha tingut una evolució inversa: a l'edat mitjana, el georgià disposava també de dos jocs de caràcters com una escriptura bicameral, però l'ús d'aquestes dues caixes va desembocar posteriorment a un sistema unicameral. La forma eclesiàstica de l'alfabet georgià, el khutsuri, tenia una caixa alta anomenada asomtavruli (equiparable a les capitals del llatí) i una caixa baixa anomenada nuskhuri (equiparable a les minúscules llatines). D'aquest nuskhuri en va sortir un alfabet profà unicameral, el mkhedruli, que és l'alfabet georgià utilitzat actualment.

## Referències

* ↑ «What does unicase mean?». [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «What Is a Unicase? (with pictures)» (en anglès americà). [Consulta: 28 gener 2023].
# Volta a Llombardia 2003

La 97a edició de la Volta a Llombardia es disputà el 18 d'octubre de 2003. L'italià Michele Bartoli en fou el vencedor, repetint el triomf de l'any anterior.

## Classificació General

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Michele Bartoli | Fassa Bortolo | 6h 29' 41" |
| 2 | Angelo Lopeboselli | Cofidis | + 2" |
| 3 | Dario Frigo | Fassa Bortolo | + 1'35" |
| 4 | Beat Zberg | Rabobank | + 1'47" |
| 5 | Miguel Ángel Martín Perdiguero | Domina Vacanze-Elitron | m. t. |
| 6 | Cédric Vasseur | Cofidis | m. t. |
| 7 | Serhí Hontxar | De Nardi-Colpack | m. t. |
| 8 | Patrik Sinkewitz | Quick Step-Davitamon | m. t. |
| 9 | Guido Trentin | Cofidis | m. t. |
| 10 | Michael Boogerd | Rabobank | m. t. |

## Referències

* ↑ «Segunda victoria de Bartolo en el Giro de Lombardia». Mundo Deportivo, 19-10-2003 [Consulta: 13 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Resultats a les-sports.info
# Escolecocampins

Els escolecocampins (Scolecocampinae) són una subfamília de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae).

## Taxonomia

Les arens d'aquesta subfamília solen tenir un òrgan timpànic semblant a un sac de butxaca i un sàcul prim.
L'anàlisi filogenètic dona suport a la subfamília com un clade dins Erebidae, però el seu contingut és un tema d'estudi addicional.

## Gèneres

* Abablemma
* Arugisa
* Gabara
* Nigetia
* Palpidia
* Pharga
* Phobolosia
* Pseudorgyia
* Scolecocampa
* Sigela

## Referències

* ↑ Fibiger, Michael; Lafontaine, J. Donald «A review of the higher classification of the Noctuoidea (Lepidoptera) with special reference to the Holarctic fauna». Esperiana, 11, 29-06-2005, pàg. 27–28.
* ↑ Lafontaine, Donald; Schmidt, Christian «Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico». ZooKeys, 40, 19-03-2010, pàg. 26. DOI: 10.3897/zookeys.40.414.
* ↑ Zahiri, Reza «Molecular phylogenetics of Erebidae (Lepidoptera, Noctuoidea)». Systematic Entomology, 37, 2011, pàg. 102–124. DOI: 10.1111/j.1365-3113.2011.00607.x.
# Escoles (Aitona)

Les Escoles és un edifici d'Aitona (Segrià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular d'una planta i golfes amb teulada a quatre vessants. Al centre de la façana s'obre la porta principal d'arc de mig punt flanquejada per dos pilastres que aguanten l'entaulament que recorre tot l'edifici; a sobre hi ha un frontó triangular. La resta de la façana s'organitza de forma simètrica: a continuació de la porta s'obre quatre finestres per costat, són de grans dimensions i estan emmarcades per una motllura llisa, i, per acabar, dues pilastres flanquegen un espai quadrangular sense cap obertura però decorat amb una motllura. Al fris que recorre l'edifici s'obren petites finestres circulars.

## Referències

* ↑ «Escoles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 març 2019].
# Engyprosopon vanuatuensis

Engyprosopon vanuatuensis és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 5,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Vanuatu.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Engyprosopon rostratum

Engyprosopon rostratum és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes centrals del Pacífic Occidental.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Wilkinsonita

La wilkinsonita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'enigmatita. Va ser anomenada en honor de John Frederick George Wilkinson (1927-2014), professor de geologia de la Universitat de Nova Anglaterra.

## Característiques

La wilkinsonita és un inosilicat de fórmula química Na₄[Fe2+ 8Fe3+ 4]O₄(Si₁₂O$_{36}$). Cristal·litza en el sistema triclínic. Apareix en forma de grans molt petits anèdrics, de menys de 50 μm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wilkinsonita pertany a «09.DH - Inosilicats amb 4 cadenes senzilles periòdiques, Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: leucofanita, ohmilita, haradaïta, suzukiïta, batisita, shcherbakovita, taikanita, krauskopfita, balangeroïta, gageïta, enigmatita, dorrita, høgtuvaïta, krinovita, makarochkinita, rhönita, serendibita, welshita, safirina, khmaralita, surinamita, deerita, howieïta, taneyamalita, johninnesita i agrel·lita.

## Formació i jaciments

La wilkinsonita va ser descoberta al volcà Warrumbungle, al Comtat de Gowen (Nova Gal·les del Sud, Austràlia) en una traquita eruptiva peralcalina. També ha estat descrita al dipòsit de Y-ZrNb Tsakhirin Khuduk, als monts Altai (Província de Khovd, Mongòlia) i al meteorit Kaidun trobat al Iemen.

## Referències

* 1 2 3 «Wilkinsonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Wilkinsonite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 1r juny 2018].
# Visitació

* Per a altres significats, vegeu «la Visitació».
La Visitació és un episodi del Nou Testament en què s'explica que Maria, mare de Jesús, va a visitar la seva cosina Elisabet embarassada de Joan Baptista. El fet es narra a l'Evangeli de Lluc 1:39-56. Segons aquest Evangeli l'àngel Gabriel va anunciar a María que ella tindria un fill: Jesus, i que la seva cosina Elisabet estava embarassada i que també tindria un fill. Maria va anar tot seguit a casa de la seva cosina i s'hi va quedar 3 mesos fins al naixement de Sant Joan Baptista.
El Magníficat es la pregària que Maria feu en l'encontre.

## Obres

* Retaule de la Visitació. Segle XV. Catedral de Barcelona

## Referències

* ↑ Lc 1,39-45
* ↑ «Visitació». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Maria, mare de Jesús