OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Orde del Fènix (Grècia)

L'Orde del Fènix (grec: Τάγμα του Φοίνικος, transliterat Tagma toy Phoinikos) és un orde grec, establert el 13 de maig de 1926 pel govern republicà de la Segona República Hel·lènica del general Theódoros Pàngalos. Va ser retinguda quan tornà la monarquia el 1935 i segueix sent atorgada durant la Tercera República.
És atorgada a ciutadans grecs que s'hagin destacat als camps de l'administració pública, la ciència, les arts i lletres, el comerç, la indústria i navegació. També pot ser atorgada a estrangers que hagin afavorit a Grècia als camps citats. També pot ser atorgada per mèrits militars.
Se situa entre l'Orde d'Honor i l'Orde de la Beneficència.

## Història

Va ser instituïda originalment com un orde republicana per a estrangers per reemplaçar el Reial Orde de Jordi I, amb el Fènix simbolitzant el renaixement de l'hel·lenisme amb l'establiment de la República Grega.
Després el restabliment de la monarquia el 18 de gener de 1936 es reanomenà Reial Orde del Fènix.
El 1941, després de l'esclat de la II Guerra Mundial s'establí una divisió militar de l'orde, atorgant-se per accions de valentia en temps de guerra.
El 7 de setembre de 1973, després de la proclamació de la Tercera República, tornà a denominar-se l'Orde del Fènix i s'eliminà la corona.

## Classes

Està dividida en 5 classes:
* Gran Creu ('Μεγαλόσταυρος'): llueix la insígnia en banda i l'estrella
* Gran Comandant ('Ανώτερος Ταξιάρχης'): llueix la insígnia penjant del coll amb l'estrella
* Comandant ('Ταξιάρχης'): llueix la insígnia penjant del coll
* Oficial o Creu d'Or de Cavaller ('Χρυσούς Σταυρός'): llueix la insígnia penjant d'un galó sobre el pit
* Membre o Creu de Plata de Cavaller ('Αργυρούς Σταυρός'): llueix la insígnia en plata penjant d'un galó sobre el pit.

## Disseny

La insígnia de l'orde és una "creu pattée" esmaltada en blanc en or (la de la 5a classe és en plata), amb el Fènix alçant-se de les seves cendres (simbolitzant el renaixement de la nació hel·lènica) al centre. Al braç superior de la creu hi ha una estrella de 5 puntes. A la primera versió de l'Orde (1926-1935) hi havia les lletres "E-T-T-A en caràcters bizantins a cadascun dels braços de la creu, sent les inicials del lema de l'orde Εκ της τέφρας μου αναγεννώμαι (De les meves cendres reneixo). Durant la monarquia (1935-1974), les lletres van retirar-se i la insígnia lluïa una corona a la part superior, amb el monograma del monarca regnant al revers.
La versió actual (des de 1975) ha retirat la corona, i al revers apareix l'escut de Grècia amb la inscripció ΕΛΛΗΝΙΚΗ ΔΗΜΟΚΡΑΤΙΑ (República Hel·lènica)
L'estrella és de 8 puntes platejada, amb el fènix en or al centre. Durant la monarquia lluïa una corona a la part superior.
El galó és taronja amb una franja negra als costats.
La divisió militar llueix espases creuades.

## Referències

* ↑ «Order of the Phoenix - Presidency of the Hellenic Republic» (en anglès). Presidency of the Hellenic Republic.
# El productor

El productor és una pel·lícula documental espanyola del 2007 dirigida per Fernando Méndez-Leite Serrano i que retrata al productor espanyol Elías Querejeta fent un resum dels darrers cinquanta anys del cinema d'Espanya amb testimonis dels directors que van treballar amb ell. Víctor Erice fou l'únic que declinà aparèixer. Fou projectada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2006.

## Argument

Qui és Elías Querejeta ? Un conspirador? Un home amb idees pròpies obstinat a fer-les realitat? El major burlador de la censura franquista? Algú obstinat a canviar el món posant-li un mirall davant? Un intrigant? El nom propi més important de la història del cinema espanyol?... Aventurer, insubornable, indomable, lliure i fidel a si mateix, per a alguns és el prototip de productor, culpable que existeixin moltes excel·lents pel·lícules, descobridor de directors com Erice, Saura, Chávarri, Manuel Gutiérrez Aragón, Montxo Armendáriz, Ricardo Franco, Martínez Lázaro, Gracia Querejeta, Fernando León... Per a altres, el causant d'algunes de les controvèrsies més apassionades del cinema espanyol, perseguit per la polèmica i acusat d'intervenir en la tasca dels directors.

## Nominacions

Fou nominada al millor documental Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2007 i al Goya a la millor pel·lícula documental.

## Referències

* ↑ Méndez-Leite resume el cine español de los últimos 50 años en el documental 'El Productor', El Mundo, 29 de setembre de 2006
* ↑ Cómplice en la sombra, El País, 13 d'abril de 2007
* ↑ El productor sin puro, 29 de setembre de 2006
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2007». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2018-04-21. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ El productor al web dels Goya
# Tamos de Memfis

Tamos (Ταμώς) fou un militar persa. Era nascut a Memfis i fou lloctinent de Jònia sota el sàtrapa Tisafernes de Lídia. El 412 aC es va unir a Astíoc, l'almirall espartà, en l'intent de traslladar als habitants de Clazòmenes a Dafos, la costa continental, fora de l'abast de la flota atenenca. El 411 aC Tisafernes va anar a Aspendos amb la intenció d'ajudar els espartans amb la flota fenícia i va deixar encarregat a Tamos del manteniment de les forces peloponèsies en la seva absència. Més tard Tamos es va posar al servei del sàtrapa Cir el Jove i fou el seu almirall (401 aC); va bloquejar Milet que refusava reconèixer a Cir i mantenia la lleialtat a Tisafernes; després va avançar a l'est amb la flota, i es va reunir amb les forces de terra de Cir a Issos a Cilícia. A la mort de Cir, i l'enfonsament de la seva revolta, Artaxerxes va enviar a Tisafernes a l'Àsia Menor per recuperar el seu govern; Tamos va fugir a Jònia amb els seus tresors i els seus fills, menys un (Glus) i després va embarcar cap a Egipte. El faraó Psamètic el va fer matar junt amb els seus fills per apoderar-se dels seus diners i naus.

## Referències

* ↑ Ussher, James; Pierce, Larry; Pierce, Marion. The Annals of the World (en anglès). vol.1. New Leaf Publishing Group, 2003, p. 178. ISBN 0890513600.
# Reis contra Santa

Reis contra Santa (originalment en castellà, Reyes contra Santa) és una pel·lícula de comèdia familiar nadalenca espanyola del 2022 dirigida per Paco Caballero. És protagonitzada per Karra Elejalde, David Verdaguer i Matías Janick com els Reis Mags al costat d'Adal Ramones, Andrés Almeida, Eva Ugarte, Isa Montalbán, Cosette Silguero i Laura Quirós, entre d'altres. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Els Reis Mags i el Pare Noel competeixen per l'atenció dels nens, sense saber que la seva lluita despertarà el Krampus del seu somni.

## Repartiment

* Karra Elejalde
* David Verdaguer
* Matías Janick
* Andrés Almeida com a Pare Noel
* Adal Ramones
* Eva Ugarte
* Isa Montalbán
* Cosette Silguero
* Laura Quirós

## Producció

El guió el van escriure Carmen López-Areal, Benjamín Herranz, Jelen Morales i Eric Navarro. Reis contra Santa és una producció de Morena Films i Melchor, Gaspar y Baltasar AIE, i va comptar amb la participació de Prime Video i RTVE i el suport de la Junta de Castella-la Manxa. Els llocs de rodatge inclouen Toledo, Segòvia, Madrid i les Illes Canàries. El rodatge va acabar el maig de 2022. David Valldepérez va treballar com a director de fotografia, Nacho Ruiz Capillas com a muntador i Pilar Onares, responsable de la banda sonora.

## Estrena

La pel·lícula es va exhibir per primer cop al 19è Festival de Cinema Europeu de Sevilla el novembre de 2022. Distribuït per Tripictures, es va estrenar als cinemes espanyols el 18 de novembre de 2022. Després d'estrena de les sales, es va incorporar al catàleg d'Amazon Prime Video amb els subtítols en català.

## Referències

* 1 2 3 Arranz, Tamara. «Finaliza el rodaje de 'Reyes contra Santa'». Noticias de Álava, 13-05-2022.
* ↑ Mayorga, Emilio. «Spanish Cinema 2022: Top Titles at Cannes». Variety, 19-05-2022.
* ↑ «Reis contra Santa». Desdelsofà.cat. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ «Los Reyes Magos se enfrentan a Santa Claus en una comedia de Paco Caballero». EFE, 22-03-2022.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Canarias será escenario de la lucha entre los Reyes Magos y Santa Claus», 22-03-2022.
* 1 2 «Finaliza el rodaje de «Reyes contra Santa», de Paco Caballero, con Karra Elejalde, David Verdaguer y Matías Janick como los Reyes Magos». 73tv, 11-05-2022.
* ↑ «RTVE participa en 'Reyes contra Santa', comedia navideña con Karra Elejalde, David Verdaguer y Matías Janick». RTVE, 22-03-2022.
* 1 2 3 Aller, María. «'Reyes contra Santa': Comienza el rodaje de la comedia familiar de la próxima Navidad». Fotogramas, 23-03-2022.
* ↑ «Reyes contra Santa». Festival de Sevilla. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2022. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «El cineasta Paco Caballero feliz de su última película "'Reyes contra Santa'». yahoo.com, 05-11-2022.
* 1 2 «El Festival de Sevilla acogerá el estreno mundial de la comedia navideña ‘Reyes contra Santa’». Cadena SER, 24-10-2022.
* ↑ «Visita de la ONCE a las Cortes de Castilla-La Mancha, estreno de Reyes contra Santa...». El Digital Castilla-La Mancha, 08-06-2022.
# Pokrovka (Krasnoiarsk)

* Per a altres significats, vegeu «Pokrovka».
Pokrovka (en rus: Покровка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 92 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# Convent de Sant Francesc de Balaguer

El Convent de Sant Francesc de Balaguer és un monestir de Balaguer (Noguera) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici fet amb pedra i tosca, de l'antic convent encara es conserven algunes dependències, però molt modificades.
Actualment tan sols hi ha una porta d'accés a l'habitacle, porta que condueix a l'antic claustre, del que encara es pot veure un tros. A la façana de l'edifici hi ha una porta tapiada, damunt quatre finestres i damunt d'elles i al centre, una mena de fornícula molt ben realitzada on hi havia una imatge del Sant; a la paret del costat dret de la façana hi ha una altra porta amb dues finestres, en aquesta paret es poden veure els contraforts de l'edifici; remata tota la façana una cornisa. L'interior de l'edifici està molt modificat, uns anys enrere una part es va destinar a estable, actualment està buit i l'altra part està arreglada per viure-hi.

## Història

El papa Eugeni IV, amb butlla del 9 d'agost de 1443 concedeix facultat per rebre o fundar els convents de l'Observància Franciscana, de Lleida, Vilafranca del Penedès i Balaguer. Aquest mateix any és l'any de la fundació del Convent Observant de Balaguer, el qual fou emplaçat probablement en el lloc que ocupava l'antic Framenors. L'actual Sant Francesc és al mateix lloc que el del segle xv. A la guerra dels Segadors el Convent fou enrunat i els Religiosos entraren a viure a la ciutat, en una casa veïna a l'església del Miracle, on celebraven els divinals oficis. El 1669, el mestre de cases Antoni Barascó, estava reconstruint el nou convent pel preu de 150 lliures, essent aleshores guardià el P. Francesc Vallalta. El 1747 s'acabava de bastir l'actual església. Els Frares Franciscans hagueren d'abandonar definitivament llur Convent l'any 1835, actualment es troben al convent de Sant Domènec.
Actualment el Consell Comarcal de la Noguera té la seu en les dependències del convent, a més d'un annex modern. A 2021 s'ha proposat adequar l'església per a usos administratius, però les obres estan aturades per queixes d'historiadors de l'art i la falta de consens entre els diferents grups polítics.

## Referències

* ↑ «Convent de Sant Francesc a Monestirs. El Conventet». Monestirs de Catalunya, 01-01-2012.
* ↑ «Santa Maria de Jesús de Balaguer - Monestirs». [Consulta: 26 gener 2022].
* 1 2 3 «Convent de Sant Francesc de Balaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ «Un monestir franciscà que crea discòrdia a Balaguer», 09-05-2021. [Consulta: 26 gener 2022].

## Bibliografia

* Binefa Ros, Montserrat; et al.. El Convent de Sant Francesc de Balaguer. Vol. 3. Balaguer: Centre d'Estudis de la Noguera, 1985-1990, p. 5-26.
# Balança hidroestàtica

Una balança hidroestàtica és un mecanisme experimental destinat a l'estudi de la força d'impuls exercida per fluids sobre els cossos en ells immersos. Va ser inventada per Galileo Galilei al voltant de l'any 1586. El seu funcionament es basa en el principi d'Arquimedes i està especialment concebuda per a la determinació de densitats de sòlids i líquids. Una variant de balança hidroestàtica és la balança de Mohr-Westphal que la va substituir ràpidament després de la seva invenció en ser més precisa i senzilla d'usar. Avui dia aquestes dues balances gairebé no s'utilitzen en laboratoris. En el seu lloc es fa servir el picnòmetre o mesuradors digitals, que són molt més precisos.
La balança hidroestàtica consta comunament de dos braços, dels quals pengen dos platets. D'un d'ells es penja l'objecte del qual volem determinar el seu pes i en l'altre les peses calibrades per determinar la seva massa. Un cop determinada se submergeix en aigua destil·lada i es calcula de nou la massa de l'objecte. Un cop coneguda aquesta diferència de masses s'aplica el principi d'Arquimedes (tot cos submergit en un fluid experimenta una impuls vertical i cap amunt equivalent al pes del volum de fluid desallotjat). Ja que la densitat del fluid és 1 g/cc (aigua destil·lada) simplement s'aplica la fórmula de la densitat:
    $\rho ={m \over V}$
La precisió d'aquest mètode és qüestionable, ja que tant l'error absolut com el relatiu són grans, però va ser un important avanç per al segle xvii.

## Vegeu també

* Balança (instrument)

## Enllaços externs

* Balança hidroestàtica Arxivat 2011-11-03 a Wayback Machine.
# Orlando, la meva biografia política

Orlando, la meva biografia política (francès: Orlando, ma biographie politique) és una pel·lícula documental francesa del 2023. Dirigida per Paul B. Preciado, ha estat subtitulada al català.

## Producció

En el càsting, el director va reunir 26 persones trans i no-binàries i va encoratjar-les a interpretar el paper d'Orlando de la novel·la homònima del 1928 escrita per Virginia Woolf.

## Estrena

Va ser seleccionada per a la secció Encounters del 73è Festival Internacional de Cinema de Berlín. També va ser candidata al Premi Documental de la Berlinale, així com al premi Teddy al millor documental, el qual finalment va obtenir.

## Distribució

Entre d'altres, el film ha estat projectat al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary, el Festival Internacional de Cinema de Toronto, l'Atlantic International Film Festival, el Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, el Festival Internacional de Cinema de Vancouver i el Festival de Cinema de Nova York.

## Referències

* ↑ «Orlando, la meva biografia política». ésAdir. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Lemercier, Fabien. «Orlando, ma biographie politique pour The Party Film Sales à Berlin» (en francès). Cineuropa, 07-02-2023. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Ntim, Zac. «Berlin Film Festival: Sean Penn, Philippe Garrel, Margarethe Von Trotta & Christian Petzold In Competition — Full List», 23-01-2023. Arxivat de l'original el 24 gener 2023. [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ «Berlinale 2023: Berlinale Documentary Award – Funded by rbb» (en anglès). [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «"Adolfo" gana premio Generation de la Berlinale y "Orlando" logra el Teddy» (en castellà). La Vanguardia, 25-02-2023. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2023. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «TIFF 2023 Wavelengths & Classics Section Includes Jean-Luc Godard’s Final Film, Uncut Restoration Of ‘Farewell My Concubine’» (en anglès americà). Deadline, 11-08-2023. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «2023 Atlantic International Film Festival». Atlantic International Film Festival. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «25 daring propositions on the line-up of San Sebastián’s Zabaltegi-Tabakalera section» (en anglès). Cineuropa, 24-08-2023. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «VIFF 2023: Orlando, My Political Biography» (en anglès americà). Vancouver International Film Festival. [Consulta: 14 octubre 2023].
* ↑ «New York Film Festival Unveils 2023 Lineup: ‘Zone of Interest,’ ‘Poor Things,’ ‘Anatomy of a Fall’ and More» (en anglès americà). Variety, 08-08-2023. [Consulta: 14 octubre 2023].
# Els Cortals (la Llaguna)

Els Cortals, antigament els Cortals d'Ovança, és un veïnat del terme comunal de la Llaguna, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat a llevant del poble de la Llaguna, a 1.734,5 m alt en el vessant occidental del Puig de la Tossa.
Està format per un petit grup de cases, sense església, dessota mateix de l'important Bosc dels Cortals, que forma part actualment del Bosc Comunal de la Llaguna.
Pertanyia a la Baronia de Nyer, per tant, a la família de Banyuls, almenys des del 1340 i fins a la Revolució Francesa. Aleshores fou creada la comuna dels Cortals, que el 1822 era annexada a la Llaguna.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «78 - La Llaguna». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «La Llaguna». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Els Cortals en els ortofotomapes de l'IGN
# Terra Baixa Hitita

La Terra Baixa Hitita era la regió plana que s'estenia al sud d'Hattusa a la zona del Llac de la Sal. Per contra la Terra Alta Hitita era el nom donat a les terres muntanyoses a l'est d'Hattusa.
Es va incorporar al territori hitita des dels inicis de l'imperi antic, i eren una zona de defensa contra les amenaces al país dels hitites des del sud-oest, especialment d'Arzawa. Per això la regió va ser objecte dels atacs d'Arzawa durant el segle xiv aC. A finals del segle el rei de Karkemish, Sarri-Kusuh, fill de Subiluliuma I i germà de Mursilis III, va enviar contingents a la zona, atacada sovint pels arzawans. Aquest contingents van prendre part a la conquesta d'Arzawa.
Al sud i al sud-oest de l'Imperi hitita, les Terres baixes tenien la consideració de zona militar amb finalitats defensives i ofensives, i hi havia de forma permanent un contingent de l'exèrcit que estava sota el comanament d'un governador militar.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. El reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 75. ISBN 8437619181.
# Referèndum eslovac de 2004

El 3 d'abril de 2004 es va celebrar a Eslovàquia un referèndum sobre la celebració d'eleccions parlamentàries anticipades. Encara que va ser aprovat pel 87,9% dels votants, la participació va ser només del 35,9% i el referèndum va ser declarat invàlid per falta de participació.

## Referències

* ↑ Nohlen, D & Stöver, P (2010) Elections in Europe: A data handbook, p1747 ISBN 978-3-8329-5609-7
* ↑ Nohlen & Stöver, p1752
# Plectrohyla exquisita

Plectrohyla exquisita és una espècie de granota endèmica d'Hondures.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Plectrohyla exquisita. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 6 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Condició de frontera

En matemàtiques, en el camp de les equacions diferencials, un problema de valor de frontera o contorn es denomina al conjunt d'una equació diferencial i a les condicions de frontera o contorn. Una solució d'un problema de condicions de frontera és una solució d'una equació diferencial que també safisfà condicions de frontera.
Un problema de condicions de frontera apareix en molts aspectes de la física, com en les equacions diferencials que expliquen certs problemes físics. Problemes que involucren l'equació d'ona són comunament problemes de condicions de frontera. Moltes classes de problemes de valors de frontera importants són els problemes de Sturm-Liouville. L'anàlisi d'aquests problemes involucren funcions pròpies i operadors diferencials.
Molts dels primers problemes de valor de frontera han estat estudiats mitjançant els problemes de Dirichlet, o buscant una funció harmònica (solució d'una equació de Laplace) la solució aquesta donada pel principi de Dirichlet.

## Referències

* A. D. Polyanin and V. F. Zaitsev, Handbook of Exact Solutions for Ordinary Differential Equations (2nd edition), Chapman & Hall/CRC Press, Boca Raton, 2003. ISBN 1-58488-297-2.
* A. D. Polyanin, Handbook of Linear Partial Differential Equations for Engineers and Scientists, Chapman & Hall/CRC Press, Boca Raton, 2002. ISBN 1-58488-299-9.

## Vegeu també

* Condició de frontera de Neumann
* Condició de frontera de Dirichlet

## Bibliografia

* Michiel Hazewinkel (ed.). Boundary value problems in potential theory. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Michiel Hazewinkel (ed.). Boundary value problem, complex-variable methods. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.
* Linear Partial Differential Equations: Exact Solutions and Boundary Value Problems at EqWorld: The World of Mathematical Equations.
* Boundary value problem a Scholarpedia