OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pedetes

Pedetes és un gènere de rosegador de la família dels pedètids. Conté dues espècies, P. capensis, que viu al sud d'Àfrica, i P. surdaster, que viu a l'est del continent.

## Descripció

Les dues espècies d'aquest gènere són comparativament grans rosegadors amb mides del cos d'aproximadament 40 centímetres i un pes d'aproximadament 2,8 kg. Tenen les potes del darrere llargues potes i els seus peus també llargs, mentre que les potes davanteres són molt curts. La cua arriba a una longitud d'uns 40 centímetres. Els ulls i les orelles són també molt grans.
El crani és fort i aplanat dorsalment i té els ossos nasals llargs. Les dues espècies del gènere tenen les dents incisives desenvolupades, i seguit d'un diastema al maxil·lar superior. A continuació presenten un premolar i tres molars. Les dents a la mandíbula inferior són similars a les de la mandíbula superior. En general, tenen 20 dents.

## Taxonomia

L'espècie Parapedetes laetoliensis es classificava anteriorment en aquest gènere, amb el nom de Pedetes laetoliensis. Durant gran part del segle XX, es creia que les espècies vivents (i ocasionalment també les extintes) eren la mateixa espècie, P. capensis, convertint el gènere en monotípic.

### Espècies

* Rata llebre sud-africana (P. capensis)
* Pedetes gracilis †
* Pedetes hagenstadti †
* Pedetes surdaster

## Referències

* 1 2 Butynski, Thomas M. Mammals of Africa Volume III. Rodents, Hares and Rabbits (en anglès). Londres: Bloomsbury, 2013, p. 618-619. ISBN 978-1-4081-2253-2.
* ↑ Pickford, M.; Mein, P «New Pedetidae (Rodentia: Mammalia) from the Mio-Pliocene of Africa» (en anglès). Estudios Geológicos, 67, 2, 2011, pàg. 455-469. DOI: 10.3989/egeol.40714.202.
* ↑ Matthee, C. A.; Robinson, T. J. «Mitochondrial DNA phylogeography and comparative cytogenetics of the springhare, Pedetes capensis (Mammalia: Rodentia)» (en anglès). Journal of Mammalian Evolution, 4, 1, 1997, pàg. 53-73. DOI: 10.1023/A:1027331727034.
* ↑ Matthee, C. A.; Robinson, T. J. «Molecular phylogeny of the springhare, Pedetes capensis, based on mitochondrial DNA sequences» (en anglès). Molecular Biology and Evolution, 14, 1, 1997, pàg. 20-29. DOI: 10.1093/oxfordjournals.molbev.a025698.
* ↑ Illiger. «Pedetes». A: Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
Famílies i espècies vivents d'anomaluromorfs :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Euarchontoglires · Ordre: Rodentia :
Anomaluridae :
Pedetidae :
Zenkerellidae :
# Smashed

Smashed és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 2012 dirigida per James Ponsoldt, escrita per Ponsoldt i Susan Burke, i protagonitzada per Mary Elizabeth Winstead i Aaron Paul. Va ser estrenada al Festival de Cinema de Sundance el 22 de gener del 2012, i va guanyar el premi especial del jurat dramàtic per l'Excel·lència en la producció d'una pel·lícula independent. El dia 5 de febrer, va ser agafada per Sony Pictures Classics i va estrenar-se el 12 d'octubre del 2012.

## Argument

Kate Hannah (Mary Elizabeth Winstead) és una mestre d'escola que és alcohòlica, un dia vomita davant dels seus alumnes i aquests li pregunten si està embarassada, ella, sense saber com reaccionar, acaba fingint el seu propi embaràs per tal de conservar el seu lloc de treball. Tanmateix, un company de feina, Dave (Nick Offerman), l'ha vista bevent. Ell jura no explicar-ho a ningú i li recomana anar a les reunions d'alcohòlics anònims que ell mateix organitza. El problema és que assumir que ets un alcohòlic, que necessites ajuda i intentar deixar de beure no és fàcil, i menys si el teu marit, Charlie (Aaron Paul), també ho és.

## Repartiment

* Mary Elizabeth Winstead: Kate Hannah
* Aaron Paul: Charlie Hannah
* Octavia Spencer: Jenny
* Nick Offerman: Dave Davies
* Megan Mullally: Principal Barnes
* Mary Kay Place: Rochelle
* Kyle Gallner: Owen Hannah
* Bree Turner: Freda
* Mackenzie Davis: Millie
* Patti Allison: Rocky
* Richmond Arquette: Arlo
* Natalie Dreyfuss: Amber

## Referències

* ↑ «SMASHED(15)». British Board of Film Classification, 21-11-2012.
* ↑ «Smashed (2012) - Box office / business». Internet Movie Database, 22-11-2012.
* ↑ "Aaron Paul and Mary Elizabeth Winstead Get Smashed Arxivat 2011-12-27 a Wayback Machine."
* ↑ "2012 Sundance Film Festival Announces Awards | Sundance Institute Arxivat 2012-01-29 a Wayback Machine."
* ↑ "Sony Pictures Classics Picking Up Alcoholic Sundance Hit 'Smashed'"
* ↑ "Sony Classics set Smashed Release Date"
Viccionari
# LilyPond

LilyPond és un editor de partitures que pot ser integrat en LaTeX, entre altres sistemes d'edició de text. LilyPond pot generar arxius en format PDF, PostScript, SVG o TeX, així com MIDI per tal de poder escoltar les composicions. Un dels entorns gràfics amb els quals LilyPond és compatible és Denemo.

## Referències

* ↑ «GNU LilyPond Learning Manual: Preface». [Consulta: 21 març 2015].
* ↑ «MusiXTeX PreProcessor README». [Consulta: 31 març 2010].
* ↑ Griewank, Andreas (1 January 2010), Tuning guitars and reading music in major thirds, vol. 695, Matheon preprints, Rosestr. 3a, 12524 Berlin, Germany: DFG research center "MATHEON, Mathematics for key technologies" Berlin, <http://opus4.kobv.de/opus4-matheon/frontdoor/index/index/docId/675>
# Simplicitat voluntària

La simplicitat voluntària o vida amb senzillesa o vida de simplicitat o pobresa voluntària engloba una sèrie d'hàbits de vida voluntaris que duen a simplificar l'estil de vida. Aquests poden incloure, per exemple, la reducció de les possessions pròpies, generalment conegudes com a minimalisme, o augmentant l'autosuficiència. La simplicitat voluntària es pot caracteritzar perquè els individus se satisfan amb allò que tenen. Encara que l'ascetisme generalment promou viure amb senzilles i abstenir-se del luxe, no tots els defensors de la simplicitat voluntària són ascetes. La vida amb senzillesa és diferent dels que viuen en la pobresa forçada, ja que es tracta d'una elecció de vida voluntària.
Els qui trien viure amb senzillesa ho fan per diversos motius personals, com l'espiritualitat, la salut, l'augment del temps de qualitat per estar en família o amb els amics, l'equilibri entre la vida laboral, el gust personal, la frugalitat o la reducció de l'estrès. La vida amb senzillesa també pot ser una reacció al materialisme i el consumisme. Alguns citen objectius sociopolítics alineats amb moviments anticonsumistes i contra la guerra, incloent moviments per la conservació, el decreixement, la justícia social o la resistència fiscal.

## Referències

* ↑ Linda Breen Pierce. Choosing Simplicity, 2000. ISBN 978-0-9672067-1-4. «Rather than being consumed by materialism, we choose to surround ourselves with only those material possessions we truly need or genuinely cherish»
* ↑ Vernon Howard. Quotes about Happiness. «You have succeeded in life when all you really want is only what you really need»
* ↑ Griffiths, Michael. B., Flemming Christiansen, and Malcolm Chapman. (2010) 'Chinese Consumers: The Romantic Reappraisal'. Ethnography, Sept 2010, 11, 331–57.
# Josep Rius i Serra

Josep Rius i Serra (Vic, 1891 – Vic, 1966) fou prevere.
Estudià a Vic la carrera eclesiàstica i Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona i s'especialitzà en arxivística. Doctor en ciències històriques per la Universitat de Madrid. El Sant Pare Pius XI el nomenà arxiver de la secció d'història de la Congregació de Ritus (1930). Canonge arxipreste de la catedral de Vic. Protonotari apostòlic <adinstar participatium>. Feu el discurs biogràfic de Jaume Callís en la sessió de col·locació del seu retrat a la Galeria de Vigatans Il·lustres. És autor de moltes obres i treballs en les seves especialitats. Manà construir l'altar i la imatge de Sant Josep, obra de Joan Seguranyes, en la catedral vigatana.

## Bibliografia

* MIQUEL S. SALARICH I TORRENTS I MIQUEL S. YLLA-CATALÀ I GENÍS «Vigatans Il·lustres». Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs Vic. Núm. 5-6.
# Reducció d'ordre

* Per a altres significats, vegeu «Reducció (desambiguació)».
En matemàtiques, la reducció d'ordre és una tècnica utilitzada per resoldre equacions diferencials ordinàries de segon ordre. Es fa servir quan la primera de dues solucions ($y_{1}$) és coneguda i es busca la segona ($y_{2}$).

## Ús

Donada una equació diferencial
    $y''+p(t)y'+q(t)y=0\,$
i una sola solució ($y_{1}(t)$), i sigui la segona solució definida per
    $y_{2}=v(t)y_{1}(t)\,$
on $v(t)$ és una funció arbitrària. Així,
    $y_{2}'=v'(t)y_{1}(t)+v(t)y_{1}'(t)\,$
i
    $y_{2}''=v''(t)y_{1}(t)+2v'(t)y_{1}'(t)+v(t)y_{1}''(t).\,$
Si se substitueixen per $y$, $y'$, i $y''$ a l'equació diferencial, llavors
    $y_{1}(t)\,v''+(2y_{1}'(t)+p(t)y_{1}(t))\,v'+(y_{1}''(t)+p(t)y_{1}'(t)+q(t)y_{1}(t))\,v=0.$
Com que $y_{1}(t)$ és solució de l'equació diferencial original, $y_{1}''(t)+p(t)y_{1}'(t)+q(t)y_{1}(t)=0$, es pot reduir a
    $y_{1}(t)\,v''+(2y_{1}'(t)+p(t)y_{1}(t))\,v'=0$
que és una equació diferencial de primer ordre per $v'(t)$. Dividint per $y_{1}(t)$, s'obté
    $v''+\left({\frac {2y_{1}'(t)}{y_{1}(t)}}+p(t)\right)\,v'=0$
i $v'(t)$ es pot trobar fent servir el mètode general. Un cop s'ha trobat $v'(t)$, s'integra i se substitueix a l'equació original per $y_{2}$:
    $y_{2}=v(t)y_{1}(t).\,$

## Bibliografia

* Teschl. Ordinary Differential Equations and Dynamical Systems. American Mathematical Society, 2012. ISBN 978-0-8218-8328-0.

## Referències

* (anglès) W. E. Boyce and R. C. DiPrima, Elementary Differential Equations and Boundary Value Problems (8th edition), John Wiley & Sons, Inc., 2005. ISBN 0-471-43338-1.
* (anglès) Eric W. Weisstein, Second-Order Ordinary Differential Equation Second Solution, From MathWorld--A Wolfram Web Resource.
# Llibre vermell de Hergest

El Llibre vermell de Hergest (en gal·lès, Llyfr Coch Hergest, Jesus College, Oxford, Bodleian Library, MS 111) és un còdex copiat poc després de 1383 que es considera un dels manuscrits més importants escrits en gal·lès. Conté una col·lecció de prosa i poesia en gal·lès, entre ells els Mabinogion i la poesia dels Gogynfeirdd (a. 1100-1300). El mansucrit rep el nom de la seva enquadernació en pell vermella i de l'associació amb la casa de Hergest entre el segle xv i començaments del XVII. És un manuscrit en pergamí, de 362 folis escrits a doble columna.

## Història

El manuscrit va ser escrit possiblement entre 1382 i 1410. Un dels copistes és Hywel Fychan fab Hywel Goch de Buellt. Com que se sap que aquest copista va treballar per a Hopcyn ap Tomas ab Einion (c. 1330–1403) de Ynysforgan, Swansea, s'ha suposat que el manuscrit va ser compilat per a Hopcyn. Les propietats del net de Hopcyn van ser requisades en ser acusat de rebel·lió contra el rei i a partir d'aquí el manuscrit hauria passat per diferents mans (incloent Sir Thomas Vaughan (c. 1410–1483), ja que s'hi van afegir algunes poesies en lloança seva) i, finalment, va ser donat al Jesus College d'Oxford el 1710. Es conserva a la Bodleian Library.

## Contingut

El manuscrit conté textos en prosa, inclosos els Mabinogion, textos històrics, incloent una traducció al gal·lès de la Historia Regum Britanniae de Jofre de Monmouth), i altres textos com les Tríades gal·leses. També conté textos poètics, com la poesia de cort que es coneix com a "Poesia dels prínceps" (en gal·lès Gogynfeirdd o Beirdd y Tywysogion), i inclou els cicles Canu Llywarch Hen (les cançons de Llywarch Hen), Canu Urien (les cançons d'Urien), i Canu Heledd (les cançons de Heledd), tots Englyn (forma de poema breu de la tradició gal·lesa).
El contingut del llibre vermell de Hergest és similar al del Llibre blanc de Rhydderch. Inicialment es pensava que el primer seria una còpia del segon, però ara es pensa que els dos deriven d'una font comuna.
El manuscrit conté també una col·lecció de receptes d'herbes medicionals que s'associa amb Rhiwallon Feddyg, el fundador d'una saga de metges a Myddfai prop de Llandovery.

## Referències

* ↑ Mansió propera al poblet de Lower Hergest, Kington, Herefordshire.
* ↑ Jones "Celtic Encyclopedia"
* ↑ Jenny Rowland, Early Welsh Saga Poetry: A Study and Edition of the 'Englynion' (Cambridge: Brewer, 1990), p. 393.

## Vegeu també

* Llibre blanc de Rhydderch
* Llibre blanc de Hergest

## Enllaços externs

* Red Book of Hergest, Jesus College MS. 111. Digitalització del manuscrit a "Digital Bodleian"
* Entrada del catàleg de la biblioteca pel manuscrit Jesus College MS. 111
* Mary Jones, Celtic Encyclopedia: Llyfr Coch Hergest (article sobre le manuscrit)
* Mary Jones, Celtic Literature Collective: Llyfr Coch Hergest (article sobre el contingut i traduccions)
# Guillem Colom

Guillem Colom és el nom dels següents personatges:
* Guillem Colom Casasnovas, geòleg mallorquí.
* Guillem Colom Ferrà, escriptor mallorquí.
* Guillem Colom Barrufet, jugador de bàsquet andorrà.
# Simplício Rodrigues de Sá

Simplício Rodrigues de Sá (São Nicolau Tolentino, Cap Verd, 1785 — Rio de Janeiro, 9 de març de 1839) fou un pintor portuguès i professor d'art que va fer la major part de la seva carrera al Brasil.

## Biografia

Rodrigues de Sá va estudiar a Lisboa i emigrà a Rio de Janeiro l'any 1809. Set anys després, es proclamà seguidor de Jean-Baptiste Debret, i va unir-se al seu grup, la Missão Artística Francesa, ajudant, a més, a fundar el que posteriorment seria l'Academia Imperial de Belas Artes l'any 1826.
El 23 de novembre de 1820, gràcies al seu prestigi al costat de Debret, es va convertir en professor substitut de l'Acadèmia Imperial, amb un sou de 300.000 reals anuals.
També fou nomenat pintor de cambra i tutor privat d'art de la Princesa Maria da Glória, la futura Reina de Portugal. Pels seus serveis, l'Emperador Pere I li va concedir l'Orde de Crist l'any 1826, i el va nomenar Cavaller de l'Orde de la Creu del Sud. L'any 1831, quan Debret va tornar a París, De Sá va ocupar el seu lloc al Departament de Pintura Històrica de l'Acadèmia Imperial.
L'any 1833, va esdevenir mestre de dibuix del jove Emperador Pere II i de les seves germanes. Després de la mort d'Henrique José da Silva l'any 1834, va assumir la direcció del Departament de Disseny de l'Acadèmia. També va organitzar les primeres dues exposicions en la història de l'Acadèmia, els anys 1829 i 1830, encara que sembla que la seva primera exposició en solitari se celebrà de manera pòstuma.
Va treballar diversos gèneres, incloent-hi obres religioses per l'Església de l'Orde Tercera de São Francisco da Penitência, però és àmpliament recordat com a retratista de membres de la Família Reial. Segons sembla, havia perdut la visió en el moment de la seva mort.
Rodrigues de Sá va morir a Rio de Janeiro el 9 de març de 1839.

## Referències

* ↑ 150 anos de pintura no Brasil: 1820-1970, 1989, p. 50.
* 1 2 3 4 «Simplício de Sá». Enciclopédia Itaú Cultural. [Consulta: 12 juliol 2016].

## Bibliografia

* Leite, José Roberto Teixeira. Dicionário crítico da pintura no Brasil. Rio de Janeiro: Artlivre, 1989.
# John Herivel

John Herivel (Belfast, 29 d'agost de 1918 - Oxford, 18 de gener de 2011) va ser un matemàtic i historiador de la ciència britànic.
Herivel va fer els estudis secundaris a Belfast fins al 1936, quan va ingressar al Sidney Sussex College de la universitat de Cambridge en el qual es va graduar en matemàtiques el 1939. Havent començat la Segona Guerra Mundial va ser reclutat per a fer treballs de des-xifratge de codis enemics a Bletchley Park. Va treballar primer al Hut 6 i, després, al Newmanry. Lligat pel secret d'Estat mai va revelar les seves tasques en aquesta època. Acabada la guerra, va començar a impartir docència a Belfast en un institut de secundària. Però el 1948 va passar a la universitat Queen's de Belfast en la qual va romandre fins a la seva jubilació el 1978. En aquesta època va inclinar les seves recerques cap a la història de la ciència, publicant brillants llibres sobre Newton o Fourier. Després de retirar-se va anar a viure a Oxford on va ser professor visitant de l'All Souls College.

## Referències

* ↑ Copeland, 2017, p. 266.
* ↑ Keegan, 2012, p. 196.

## Bibliografia

* Carter, Frank «Keith Batey and John Herivel: Two Distinguished Bletchley Park Cryptographers» (en anglès). Cryptologia, Vol. 35, Num. 3, 2011, pàg. 277-281. DOI: 10.1080/01611194.2011.595623. ISSN: 0161-1194.
* Copeland, Jack. «Intelligent machinery». A: Jack Copeland, Jonathan Bowen, Mark Sprevak, Robin Wilson (eds.). The Turing Guide (en anglès). Oxford University Press, 2017, p. 265-276. ISBN 978-0-19-874782-6.
* Keegan, John. Inteligencia militar (en castellà). Turner Publicaciones, 2012. ISBN 978-84-7506-547-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Herivel» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «John Herivel». GCHQ, 2019. [Consulta: 26 novembre 2022]. (anglès)
* Herivel, Susan. «John Herivel remembered by Susan Herivel». The Guardian, 11-12-2011. [Consulta: 26 novembre 2022]. (anglès)
# Pere Seras i Isern

Pere Seras i Isern (Figueres, Alt Empordà 1892 - Lima, Perú 1985) fou un polític i empresari català, emigrat a Amèrica

## Biografia

De jovenet milità a les joventuts de la Unió Federal Nacionalista Republicana i el 1913 emigrà a l'Argentina per evitar fer el servei militar. Es va establir a Buenos Aires, i es va fer soci del Casal Català de Buenos Aires, del qual més tard fou president quan s'anomenà Casal de Catalunya de Buenos Aires. Va fer campanyes de recollides de diners per a fer monuments a Narcís Monturiol i Pep Ventura a la seva vila natal.
Fou un dels màxims exponents del nacionalisme radical català a l'emigració juntament amb Salvador Carbonell i Puig. Col·laborà al setmanari Nación Catalana i a les revistes Ressorgiment i Galeuzca, també fou president i fundador del Comitè Llibertat, grup polític proper a Estat Català creat durant la Dictadura de Miguel Primo de Rivera i defensar el fet català a l'exterior. El 1928 fou responsable de l'entrada clandestina de l'Uruguai a l'Argentina tant de Francesc Macià com de Ventura Gassol. El 1931 creà una indústria de joguines, i es dedicà a la importació. També fou un dels fundadors de la Cambra Argentina de la Indústria de la Joguina.
Durant la guerra civil espanyola fou un dels organitzadors dels enviaments de queviures del Casal Català de Buenos Aires cap a Catalunya. Posteriorment col·laborà amb el Consell Nacional Català. El 1984 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. La seva dona, Concepció Lleonart, filla de Miquel Lleonart i Nart, va compartir bona part de les seves inquietuds. Els seus fills, Núria, Fiveller, Manelic, Mireia i Guifré, tot i ésser súbdits argentins, han fundat del Grup Joventut Catalana de Buenos Aires, nacionalista radical.

## Referències

* ↑ «Pere Seras i Isern». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Referència a Pere Seras
# Simon Guillain

Simon Guillain, París, 15 de juny de 1581 - París, 26 de desembre de 1658, fou un escultor francès.

## Biografia

Alumne del seu pare, Nicolas Guillain dit de Cambrai,Simon Guillain també va estudiar escultura a Itàlia, Roma, al costat d'Alessandro Algardi. De tornada a França el 1612, va esculpir diversos monuments funeraris. El 1638 va rebre l'encàrrec de Gastón d'Orleans per realitzar el frontó del Château de Blois. Va realitzar en bronze, el 1647, les estàtues reials del Pont au Change. Va ornamentar edificis reials i eclesiàstics. Va ser el mestre de Michel Anguier i Pierre Hutinot. Va participar el 1648 en la creació de l'Acadèmia Reial de Pintura i Escultura, i va ser nomenat rector el 1657.
Va estar influït per l'art barroc, que va apreciar a Itàlia, però continuà sent precursor del classicisme francès.

## Referències

* 1 2 Simon Guillain a l'Union List of Artist Names Online.
* ↑ Simon Guillain a l'enciclopèdia Larousse en línia
* 1 2 3 4 Simon Guillain a l'enciclopèdia Encarta Arxivat 2008-05-28 a Wayback Machine.
* 1 2 Simon Guillain a Art Renewal Center

## Enllaços externs

* Obres al Museu del Louvre a Joconde i a la pàgina del Louvre.
* Biografia a Vie des fameux architectes, depuis la Renaissance des arts, avec la description de leurs ouvrages, per Antoine-Nicolas Dézallier d'Argenville el 1787, a GoogleBooks.
# Llibre verd dels feus

El Llibre verd dels feus és un inventari dels feus episcopals i els delmes de tota la diòcesi de Girona encarregat pel bisbe de Girona i primer president de la Generalitat de Catalunya Berenguer de Cruïlles al prevere de la catedral de Girona Guillem Bernat de Perles i escrit entre 1362 i 1371.
Berenguer de Cruïlles volia conèixer els titulars dels delmes i el seu valor per exigir-los el pagament d'una taxa quan els delmes canviessin de mans. Aquest llibre és una bona fotografia del delme a les més de 400 parròquies gironines d'aquell moment, molt valorat pels historiadors. El 2012 la Diputació de Girona en va publicar una edició moderna, a cura de l'historiador Elvis Mallorquí i García amb un índex dels noms i topònims que ajuda a comprendre la geografia i la societat del bisbat de Girona a la baixa edat mitjana.

## Referències

* ↑ Mallorquí, Elvis «Les parròquies del bisbat de Girona al segle XIV». Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 2011, pàg. 163-194. DOI: : 10.2436/20.8010.01.77 [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ Martí Arau, Albert «Parròquia i societat rural al bisbat de Girona, segles xiii-xiv». Anuario de Estudios Medievales, 2, 42, 2012, pàg. 970-971 [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ Reedició moderna, 2012.

## Bibliografia

* Mallorquí i Garcia, Elvis. Parròquia i societat rural al bisbat de Girona, segles xiii-xiv. Barcelona: Fundació Noguera, 2011, p. 641 pp (Estudis 59). ISBN 978-84-9975-147-4..
# Lletania

Una lletania, en el culte cristià i algunes formes de culte judaic, és una forma d'oració utilitzat en els serveis i les processons, i que consisteix en una sèrie de peticions. La paraula ve del llatí i litania el grec antic: λιτανεία (litaneía), que al seu torn prové del grec antic: λιτή (litê), que significa "súplica". En llenguatge popular, una lletania al·ludeix a una explicació o enumeració tediosa.

## Vegeu també

* Lletania dels sants
* Lletanies de la Mare de Déu
Viccionari
# Serrat del Tarter Gros

El Serrat del Tarter Gros és una serra del terme municipal de Salàs de Pallars, al Pallars Jussà. És prop del límit de ponent del municipi amb el terme actual de Tremp, en l'antic municipi de Gurp de la Conca. És un serrat que s'inicia al nord-oest, al Bosc de Salàs, i discorre paral·lel pel nord al barranc de Fontfreda cap al sud-est, fins a arribar a l'alçada del Mas de Balust, que queda al sud del Serrat del Tarter Gros. Pel Serrat del Tarter Gros discorre la carretera local de Salàs de Pallars a Santa Engràcia (poble de Tremp).