OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hertseliyya

Hertseliyya és una ciutat d'Israel al nord Tel-Aviv i al sud de Netanya, que forma part de l'àrea metropolitana de Gush Dan i del districte de Tel-Aviv.
La ciutat va ser batejada en honor de Theodor Herzl, el pare del sionisme modern. Fou fundada el 1924 per set famílies pioneres. Actualment, hi ha una població de més de 80.000 habitants distribuïts en 26 km². Herliya esdevingué oficialment ciutat el 1960 i la bandera municipal representa set estrelles (segons la idea de Herlz de la jornada laboral de set hores), un vaixell petit, dos sacs de farina i un timó.
Hertseliyya disposa, des dels anys noranta, d'un gran port esportiu així com d'un petit aeròdrom (codi: LLHZ), d'un vell districte comercial i de dos centres comercials i d'un estadi olímpic. Té, a més a més, equips professionals de bàsquet i de futbol i és la seu dels estudis cinematogràfics més grans d'Israel, els Herzliya Studios.
A la ciutat hi ha també el Centre Interdisciplinari de Hertseliyya i nombroses escoles públiques i privades, incloent-hi l'escola superior de ciències 'ALeH.
A la costa més septentrional de la ciutat hi ha un parc nacional que inclou les ruïnes d'Apol·lònia, una població de 1.700 anys d'història que fou destruïda durant l'expulsió dels croats.

## Zona costanera

La part més occidental de Hertseliyya, situada a la costa, és una aglomeració d'hotels, empreses de noves tecnologies i habitatges de luxe, que inclouen la casa de l'ambaixador dels Estats Units i de gran part de la crème de la crème israeliana. A l'estiu atrau un gran nombre de turistes.
El port esportiu, construït durant els anys noranta per l'alcalde Eli Landau, se situa al sud de l'hotel Accadia i ocupa una superfície de 0,5 km². El complex inclou un centre comercial, pistes esportives i cases de luxe. La construcció d'aquestes instal·lacions no fou exenta de polèmica, perquè s'argumentà que perjudicava la platja i alterava els corrents marins, bloquejant la sorra que arrossegaven des del sud i reduint les platges més septentrionals.

## Alcaldes

* Avrāham Hīrsh (1937-1938)
* Shim`ōn Ze'ev Lewīn (1938-1943)
* Ben-Tsiyyōn Mikha'elī (1943-1960)
* Pesah Yifher (1960-1966)
* Natan Rōzental (interinament, 1966-1967)
* Yōsef Nāvō (1969-1983)
* Elī Landāw (1983-1998)
* Ya'el German (1998-)

## Ciutats agermanades

* Alacant (1989, València)
* Banská Bystrica (1996, Eslovàquia)
* Bursa (1997, Turquia)
* Columbus (1994, Ohio, EUA)
* Dniprò (1992, Ucraïna)
* Funchal (1991, Portugal)
* Hollywood (Florida, EUA)
* Jeroham (Israel)
* Marl (1981, Alemanya)
* San Bernardino (1988, Califòrnia, EUA)
* San Isidro (1997, Perú)
* Tayyibe (Israel)
* Toló (1989, França)

## Vegeu també

* Herzliya Medical Center
# Hortus Botanicus Leiden

El Jardí botànic de la Universitat de Leiden (Hortus Botanicus Leiden) és el jardí botànic més antic dels Països Baixos i un dels més antics del món. Està situat a la banda sud-oest del centre històric de Leiden, entre l'edifici de l'Acadèmia i l'Observatori de Leiden.

## Història

El 1587, la jove universitat de Leiden demana al batlle de Leiden el permís per establir un jardí botànic darrere l'edifici de l'Acadèmia, per beneficiar els estudiants de medicina. Va obtenir el permís el 1590, just per al nomenament del famós botànic Carolus Clusius (1526-1609), que va arribar a Leiden el 1593. Els coneixements, la reputació i els contactes internacionals de Clausius li van permetre establir una gran col·lecció de plantes. Clausius va insistir també a la Companyia Holandesa de les Índies Orientals (Vereenigde Oostindische Compagnie, VOC) de recollir plantes vives i mostres assecades. El jardí original establert per Clausius era petit (aproximadament 35-40 metres), però contenia més de 1000 plantes diferents.
La col·lecció de plantes tropicals (provenint de les Índies) i subtropicals (provenint de la colònia del Cap) va ser continuada pels successors de Clausius. Herman Boerhaave (1668-1738, director de 1709 a 1730) va contribuir particularment al renom del jardí gràcies als seus esforços per recollir noves plantes i mostres, i gràcies a les seves publicacions, com un catàleg de les plantes que es pot trobar al jardí.
Una altra contribució a la col·lecció va ser feta per Philipp Franz von Siebold, un metge alemany, que va treballar per la Companyia Holandesa de les Índies Orientals a Dejima (Japó) de 1823 fins a la seva expulsió del Japó el 1829. Durant aquest període, va recollir nombroses plantes vives o assecades a través de tot el país (com també animals, objectes etnogràfics, mapes, etc.) i els va enviar a Leiden.
El primer hivernacle apareix al Jardí a la segona meitat del segle xvii, i la monumental Orangerie va ser construïda entre 1740 i 1744. El jardí va ser engrandit progressivament fins a 1817. El 1857, una part va ser utilitzada per a la construcció del nou Observatori de Leiden.

## Referències

* De Leidse Hortus: een botanische erfenis. Waanders, 1982. ISBN 978-90-70072-92-6.
* Flora in Leiden: de verborgen tuinen van de stad. Schwartz/SDU, 1990. ISBN 90-6179-126-X

## Vegeu també

* Llista de museus dels Països Baixos

## Enllaços externs

* Web de l'Hortus Botanicus Leiden Arxivat 2008-06-09 a Wayback Machine.
# Harni Mahadev

Harni Mahadev és un lloc de pelegrinatge jain al Rajasthan, a 6 km de la ciutat de Bhilwara, al districte de Bhilwara.
Allí hi ha un shivalinga (lingam o símbol fàl·lic de Xiva) que està situat en mig de muntanyes verdes i proper a una cascada. Durant la fira anomenada Shivratri que dura tres dies, un gran nombre de persones visiten el lloc; en el mes de Shravan els devots realitzen diversos ritus religiosos. A la cimera del turó hi ha el temple de Chamunda Mata des d'on es veu completa la ciutat. El seu accés és per carretera.
# High Point (Comtat d'Hernando)

High Point és una població al Comtat d'Hernando a l'estat de Florida (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del High Point 2000 tenia 2.973 habitants, 1.514 habitatges, i 944 famílies. La densitat de població era de 390,4 habitants/km².
Dels 1.514 habitatges en un 10,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 10,9% tenia menys de 18 anys, un 2,9% entre 18 i 24, un 12,4% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 53,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 67 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.434 $ i la renda mediana per família de 30.865 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.955 $ mentre que les dones 23.588 $. La renda per capita de la població era de 19.051 $. Entorn del 4% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- High Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- High Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Horts de Miravet

Els Horts de Miravet són uns antics horts actualment abandonats del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres de l'antic poble de Miravet.
Estan situats al sud de Miravet, al costat de migdia de la Font de Miravet, l'aigua de la qual servia per a regar els horts. Són al sud-est del cim de les Mosques.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Hylaeamys tatei

Hylaeamys tatei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'Equador. Es tracta d'un animal nocturn. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals premontans amb una alta taxa d'humiditat. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg estatunidenc George Henry Hamilton Tate.

## Referències

* ↑ Tirira, D.; Weksler, M. Hylaeamys tatei. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 30 desembre 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 405. ISBN 978-0801893049.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Houck

Houck (navaho Maʼiitoʼí) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 1.087 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Houck tenia 1.087 habitants, 312 habitatges, i 234 famílies La densitat de població era de 9,9 habitants/km².
Dels 312 habitatges en un 47,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,8% hi vivien parelles casades, en un 28,2% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,2% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 12.353 $ i la renda mediana per família de 20.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.750 $ mentre que les dones 22.788 $. La renda per capita de la població era de 5.219 $. Aproximadament el 53,8% de les famílies i el 53,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
Segons el cens dels Estats Units del 2010 el 95,58% són nadius americans i el 2,21% blancs.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Houck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Houck». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Albolote

Albolote és un municipi situat en la part centre-nord de la Vega de Granada (província de Granada, Andalusia). Aquesta localitat limita amb els municipis d'Iznalloz, Deifontes, Cogollos Vega, Calicasas, Peligros, Maracena, Atarfe i Colomera.
A escassa distància del nucli principal del poble, existeix un annex del mateix denominat El Chaparral que va ser construït després del terratrèmol que es va produir el 19 d'abril de 1956. A més, hi ha algunes urbanitzacions disperses al llarg del terme municipal Pantano de Cubillas, Cortijo del Aire, Loma Verde, Villas Blancas, El Torreón, Sierra Elvira, Buenavista).
Pel seu terme municipal discorren els rius Cubillas, Dúrcal, Juncaril i Magon.

## Història

El seu nom prové del vocable àrab albolut, format pel prefix àrab al- i la paraula bolut, que significa alzina. En els voltants d'Albolote (no hi ha consens sobre si va ocórrer en el seu terme municipal o en el de la veïna Peligros) va tenir lloc la batalla de la Higueruela l'1 de juliol de 1431. En la Sala de les Batalles del Monestir de l'Escorial hi ha una obra que fa referència a aquesta batalla.
# Alfa Romeo RL

El Alfa Romeo RL és un automòbil produït pel fabricant Itàlia no Alfa Romeo entre 1922 i 1927. El RL va ser el primer model esportiu d'Alfa Romeo després de la Primera Guerra Mundial. Aquest automòbil va ser dissenyat el 1921 per Giuseppe Merosi. En total van ser produïdes 2640 unitats de l'Alfa Romeo RL.

## Mecànica

El RL tenia un motor OHC amb 6 cilindres en línia, que estava disponible amb 2,9 L, 3,0 L, 3,2 L i 3,6 L. Tenia caixa de canvis manual de 4 velocitats.

## Versions

Van ser produïdes tres versions diferents: la Normale (normal), Turisme i Sport. El RL TF (Targa Florio) era la versió de carreres del RL, aquesta versió pesava la meitat comparada amb les versions normals, tenia set manguetes principals en comptes de quatre i dos carburadors. A 1923, l'equip de carreres d'Alfa Romeo tenia pilots com Ugo Sivocci, Antonio Ascari, Giulio Masetti i Enzo Ferrari, els quals van pilotar l'RL TF en competicions. El RL TF de Sivocci tenia un símbol amb un trèvol verd sobre fons blanc i quan ell va guanyar la cursa Targa Florio de 1923, aquest símbol es va convertir en l'amulet de la sort de l'equip Alfa Romeo.
Variants:
* RL Normale, 2916 cc i 56 CV (1922-1925).
* RL Turisme, 2996 cc i 61 CV (1925-1927).
* RL Sport, 2996 cc i 71 CV (1922-1927).
* RL Super Sport, 2996 cc i 71 CV (1922-1927).
* RL Super Sport Castagna, 84 CV.
* RL Super Sport Zagato, 89 CV.
* RL Targa Florio, 3154 cc i 95 CV (1923).
* RL Targa Florio, 2994 cc i 90 CV (1924).
* RL Targa Florio, 3620 cc i 125 CV (1924).
* Alfa Romeo RL Super Sport amb carrosseria d'alumini, de Carrozzeria Castagna.

## Vegeu també

* Annex: Models d'Alfa Romeo

## Referències

* ↑ 1923 Alfa Romeo RL. Conceptcarz.com.
* ↑ 1922 Alfa Romeo RL. Supercars.net.
* ↑ «Search results for "Alfa"». Carfolio.com.

### Bibliografia

* Borgeson, G. (2002). The Alfa Romeo Tradition. ISBN 0-85429-875-4.
# Aldea Real

Aldea Real és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 425 | 409 | 378 | 383 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Rafael Vallejo Herranz | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Rafael Vallejo Herranz | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].

## Enllaços externs

* Aldea Real a la pàgina de la Diputació de Segòvia Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Ajuntament d'Aldea Real Arxivat 2021-02-08 a Wayback Machine.
# Agrelleta

Rumex acetosella, coneguda vulgarment com a agrella, agrella graminera, agrelleta, agrelló o sang de Jesucrist, és una planta de la família de les poligonàcies. Les seues subespècies són les comunes "males herbes" perennes.

## Morfologia

Planta hemicriptòfita d'uns 10 a 70 centímetres, les fulles de la qual tenen forma de fletxa, llargues i rígides. Les tiges són d'un roig profund. Els brots eixien d'un rizoma molt agressiu. Les flors naixen d'una tija alta i dreta. Les flors femenines, són de color de granat.

## Hàbitat

La planta és oiginària d'Euràsia, però s'ha introduït per la major part de l'hemisferi Nord. A l'Amèrica del Nord és una "mala herba" comuna en els camps, prats i boscos. Li agrada la terra humida, per això creix a les planes al·luvials, i prop de pantans. Sovint és una de les primeres espècies a afermar-se en les zones pertorbades, com els llocs miners abandonats, especialment si el sòl és àcid. El bestiar pot pasturar-la, encara que no és gaire nutritiva i conté oxalats que la fan tòxica, en grans quantitats. L'agrelleta es considera àmpliament considerada com una herba nociva, i molt difícil de limitar a causa de la gran capacitat de difusió del seu rizoma.
Rumex acetosella és una planta hoste per a Lycaena phlaeas, també coneguda com a rogeta o rotgeta.

## Gastronomia

L'agrelleta també és utilitzada en la gastronomia Com amb els espinacs, la decocció de les fulles elimina l'àcid oxàlic.

## Composició fitoquímica

Rumex acetosella conté components com el beta carotè, àcid tàrtric, oxalats (àcid oxàlic), glucòsids, entre altres substàncies.

## Usos mèdics

Aquesta planta ha tingut una sèrie d'usos i remeis populars que inclouen el tractament de les inflamacions, el càncer, la diarrea, l'escorbut i la febre. Un té fet de l'arrel i les fulles es pot emprar com un diürètic. També té propietats astringents. Altres usos històrics inclouen el fet de ser un vermífug, puix que la planta suposadament conté compostos tòxics per als paràsits intestinals (cucs).
El seu suposat ús com un tractament contra el càncer, generalment considerat com un remei popular, és degut al fet que és el principal ingredient d'una preparació a la qual es fa referència comunament pel nom d'Essiac.

## Referències

* ↑ «Agrelleta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Vegeu el sisè resultat [consultat el 28/3/2018]
* ↑ DCVB, art. Sang
* ↑ Additions to the list of wild edible plants preservable by the deep freeze method

## Enllaços externs

* Flora de Canarias
# Alfonsí

Van rebre el nom d'alfonsí diverses monedes medievals encunyades per reis que tenien el nom d'Alfons:
* Morabatí d'Alfons VIII de Castella.
* Peces de plata i de billó de l'infant Alfons el Benigne, abans de ser coronat, a la Sardenya tot just conquerida. Duien el nom de Jaume el Just.
* Altres monedes encunyades per Alfons el Benigne, ja rei, i els seus successors.
* Ducató d'or batut d'Alfons el Magnànim, emès a Gaeta i Nàpols.
Molt més tard, al segle xix, les peces d'or de 25 pessetes també reberen aquest nom per ser els temps d'Alfons XII.

## Referències

* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 27
# Alford

* Per a altres significats, vegeu «Alford (Massachusetts)».
Alford és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 466 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alford tenia 466 habitants, 196 habitatges, i 133 famílies. La densitat de població era de 140,6 habitants per km².
Dels 196 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.250 $ i la renda mediana per família de 24.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 14.689 $. Entorn del 27,9% de les famílies i el 36,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ammarlu

Els Ammarlu són una tribu kurda del Gilan i Khurasan, derivats de 40000 famílies establertes al final del segle xvi i començament del segle xvii per Abbas I el Gran a aquestes regions per servir de fre als uzbeks.
El segle xviii al Khurasan foren expulsats una mica al sud per les incursions tribals i van expulsar al seu torn als Geraylis, que dominaven Kushan, Shirvan, Bodjnud i Samalkan. Modernament viuen al nord-oest de Nishapur i són només uns 3000.
A Gilan es van establir a la regió de Tarom; al segle xix encara eren nòmades però al començament del segle XX ja havien esdevingut sedentaris.

## Bibliografia

* H. L. Rabino, Les provinces caspiennes de la Perse: le Guîlân, 1916-1917
# Andrés Luis López-Pacheco y Osorio

Andrés Luis López (Fernández) Pacheco y Osorio (de Acuña) (Madrid, 13 d'agost de 1710 - 27 de juny de 1746) va ser un aristòcrata i intel·lectual espanyol. Va ser Gran d'Espanya, X duc d'Escalona, XIII marquès d'Aguilar de Campoo, X marquès de Villena, VIII Marquès de la Eliseda, X comte de Xiquena, XVII comte de Castañeda i XIV comte de San Esteban de Gormaz.
Era fill de Mercurio Antonio López Pacheco, Gran d'Espanya, IX duc d'Escalona, XII marquès d'Aguilar de Campoo, IX marquès de Villena, VII Marquès de la Eliseda, IX comte de Xiquena, XVI comte de Castañeda i XIII comte de San Esteban de Gormaz i de Catalina Osorio de Moscoso y Benavides, filla dels comtes d'Altamira. Els seus germans van ser Josefa (1703) i Juan Pablo (1716-1751), Senyor de Garganta de Olla.
Va ser admès en la Reial Acadèmia Espanyola el 25 d'abril de 1726, per omplir la vacant d'Alonso Rodriguez Castañon, fiscal de l'Audiència de Sevilla. El 10 de juny de 1738, per unanimitat fou va nomenar tercer director perpetu de la Reial Acadèmia Espanyola. En 1739 presidi l'Acadèmia en presentar a Felip V d'Espanya, el sisè i últim tom del Diccionari de la llengua castellana.
Va ser gentilhome de Felip V d'Espanya, XII canceller major de Castella i cavallerís major de la reina Isabel Farnese. També va ser Cavaller de l'Orde del Toisó d'Or
En 1721 es va casar en primeres noces amb Ana María Álvarez de Toledo Portugal, XII comtessa d'Oropesa amb Grandesa d'Espanya, VII marquesa de Jarandilla, VIII marquesa de Frechilla i Villarramiel, VI marquesa del Villar de Grajanejos, X comtessa d'Alcaudete, X comtessa de Deleitosa. Va contreure matrimoni en segones noces amb Isabel María Pacheco y Téllez-Girón. La seva filla va ser María Ana López Pacheco y Álvarez de Toledo Portugal.

## Bibliografia

* Soler Salcedo, Juan Miguel "Nobleza Española, Grandeza Inmemorial, 1520". Editorial Visión Libros. Madrid. 2008.
* Ferrer del Rio, Antonio "Revista Ibérica de Ciencias, Política, Literatura, Artes é Instruccion Pública". Tomo II. Editorial Imprenta de Manuel Galiano. Madrid. 1862.

## Enllaços externs

* Geneall.net
# Amfístratos

Amfístratos o Amfístrat (en llatí Amphistratus, en grec antic Ἀμφίστρατος "Amphístratos") fou un escultor grec que va florir cap el 324 aC.
A partir de les mencions que en fan Plini el Vell i Tacià se suposa que la majoria de les seves obres eren en bronze i les seves escultures s'assemblaven les unes amb les altres.

## Referències

* ↑ Amphistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. IU Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 152