OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escapisme

L'escapisme és la pràctica d'escapar des d'un tancament físic o d'altres paranys. Els escapistes (també anomenats «artistes de la fuita») escapen de manilles, camises de força, gàbies, cofres, caixes d'acer, barrils, boles, edificis en flames, tancs d'aigua i altres perills, sovint combinats.
Alguns trucs dels escapistes són aconseguits per mitjà de tècniques de l'il·lusionisme, d'altres són actes genuïns de flexibilitat, força i audàcia.

## Història

Durant un bon temps, l'art d'escapar d'espais tancats ha estat una habilitat emprada pels mags. Originalment no va ser exhibit com un acte obert en si mateix, sinó que va ser usat secretament per crear efectes d'il·lusió, com ara la desaparició o la transmutació. A la dècada de 1860, els Germans Davenport tenien l'habilitat d'alliberar-se nusos de soga.
Altres il·lusionistes, incloent-hi a John Nevil Maskelyne, resolgueren com els Davenports van fer el seu acte i van recrear els trucs per desacreditar les afirmacions dels germans que es tractava de força física, però, les recreacions no van involucrar l'escapament lliure, sinó que replicar merament els trucs amb la declaració que van ser aconseguits per habilitats secretes dels mags, més que per empenta. Van ser necessaris altres trenta anys perquè la pura habilitat d'escapar comencés a ser mostrada com un acte en si mateix. El personatge que va ser responsable de convertir l'escapisme en un entreteniment reconegut va ser Harry Houdini, qui va construir la seva carrera demostrant la seva habilitat per escapar d'una immensa varietat de tancaments i situacions difícils.
Houdini no va ocultar el fet que era un expert en tancaments i en les habilitats necessàries per superar-los, però sovint va ocultar els detalls exactes dels seus escapament per mantenir un aire de misteri i suspens. Encara que molts dels seus escapaments depenien d'habilitats tècniques, com ara obrir panys i contorsionisme, també va realitzar trucs, com la metamorfosi, que són essencialment posades en escena clàssiques l'il·lusionisme, les mateixes que depenen d'accessoris dissenyats enginyosament. Les proeses d'Houdini van ajudar a definir el repertori bàsic de l'escapisme, incloent-hi escapaments d'esposes, cadenats, camises de força i cel·les de presó.
El terme escapisme suposadament va ser encunyat originalment per l'escapista i il·lusionista australià, Murray (Norman Murray Walters), un contemporani de Houdini.
Una successió d'artistes han afegit noves idees i creat variacions dels trucs antics, però és comú, fins i tot per als millors escapista contemporanis, realitzar els actes de Houdini, adaptats al present.

## Referències

* 1 2 Dawes, Edwin A (1979), The Great Illusionists, Chartwell Books (New Jersey), p. 193, ISBN 0-89009-240-0
* ↑ Dawes, 'The Great Illusionists', p.157.

## Enllaços externs

* Escapisme — l'art màgic de l'escapisme Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Busker Central - Vídeos rars i històrics d'escapistae.
* Magic Shop - L'escapisme, per Dooley.
# Gavdos

Gavdos (Grec: Γαύδος ['ɣavðos]) és l'illa més meridional de Grècia, al Mar de Líbia, al sud de Creta a una distància de 26 milles nàutiques, amb prou feines fa 10 quilòmetres de llarg per 5 d'ample. És part administrativament de la prefectura de Khanià. És el lloc més meridional d'Europa.
Està unida a Creta amb línies regulars de petits vaixells que van i venen entre Gàvdos i Creta (en concret els ports de Khora Sfakion i de Paleókhora). A l'hivern no passa dels 200 habitants estables, però a l'estiu la població pot passar dels 3.000. La capital de l'illa és el poblet de Kastrí.
Cap al seu nord-oest hi ha una illa encara més xica deshabitada anomenada Gavdopula (Γαυδοπούλα), o "petita Gávdos".
Les dues illes tenen vegetació de garriga i màquia, i són importants etapes de migració per als ocells.

## Enllaços externs

* Gavdos Traveler Service
# Pustertal

Pustertal (italià Val Pusteria, ladí Val de Puster) és una vall dels Alps orientals, situat al Tirol del Sud i el Tirol Oriental, en direcció est-oest entre Brixen i Lienz. Comprèn els municipis d'Außervillgraten, Brunico/Bruneck, Kiens, Dobbiaco/Toblach, Falzes/Pfalzen, Gais, Innervillgraten, Lienz, Monguelfo/Welsberg, Perca/Percha, San Candido/Innichen, San Lorenzo di Sebato/Sankt Lorenzen, Sillian, Terento/Terenten, Valdaora/Olang, Vandoies/Vintl i Villabassa/Niederdorf.

## Geografia

Geogràficament està situada a la part occidental de la Línia Periadriàtica, que separa els Alps Calcaris Meridionals de la secció central. La meitat de la vall desemboca al mar Adriàtic, a través del riu Isarco i pel Tirol. I comprèn també les valls de Gran Ega. Els principals rius són Antholzer Bach, Ahr, Pragser Bach, Gsieser Bach, Gader, Pfunderer Bach, i Lüsenbach.

## El districte de Pustertal

També és un districte del Tirol del Sud (alemany Bezirksgemeinschaft Pustertal, italià comprensorio della Val Pusteria), instituït el 1969 i amb capital a Bruneck, que comprèn 26 municipis:
* Badia - Abtei
* Prags - Braies
* Bruneck - Brunico
* Sand in Taufers - Campo Tures
* Kiens - Chienes
* Corvara - Corvara
* Toblach -Dobbiaco
* Pfalzen - Falzes
* Gais - Gais
* La Val - Wengen - La Valle
* Mareo - Enneberg - Marebbe
* Welsberg-Taisten - Monguelfo-Tesido
* Percha - Perca
* Prettau - Predoi
* Rasen-Antholz - Rasun Anterselva
* Innichen - San Candido
* Mühlwald - Selva dei Molini
* Sexten - Sesto
* Sankt Lorenzen - San Lorenzo di Sebato
* San Martin de Tor - Sankt Martin in Thurn - San Martino in Badia
* Terenten - Terento
* Olang - Valdaora
* Ahrntal - Valle Aurina
* Gsies - Valle di Casies
* Vintl - Vandoies
* Niederdorf - Villabassa
# Pandanàcies

Pandanàcia (Pandanaceae) és una família de plantes amb flors de distribució paleotropical, en el Vell Món. Són arbres o arbusts enfiladissos que viuen des del nivell del mar en platges com halòfits fins a les muntanyes del bosc nebulós i en boscos de ribeera. El fruit és una drupa. Té quatre gèneres i unes 500 espècies. Es troben des d'Àfrica occidental al Pacífic.
Creixen ràpidament. Tenen importància en la cultura, la salut i en l'economia, en els atols aquesta importància només la supera la del cocoter.

## Gèneres

El sistema APG II l'assigna a l'ordre Pandanales dins el clade monocots.
* Pandanus Parkinson és el gènere més important
* Freycinetia Gaudich.
* Martellidendron (Pic.Serm.) Callm. & Chassot
* Sararanga Hemsl.

## Enllaços externs

* Pandanaceae Arxivat 2021-04-19 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
* Monocot families (USDA)
* links at CSDL, Texas Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine.
# Premi Unión de Actores a la millor interpretació secundària de televisió

El Premi a la millor interpretació secundària en la seva secció de televisió lliurat per la Unión de Actores entre 1991 i 2001 reconeixia la millor interpretació d'un actor o actriu secundari dins d'una sèrie de televisió.
Des de l'edició de 2002, aquesta categoria es desdobla en:
* Millor actriu secundària de televisió
* Millor actor secundari de televisió

## Guardonats

| Any | Guanyadora | Sèrie de televisió |
| 2001 | María Galiana | Cuéntame cómo pasó |
| 2000 | María Pujalte | Periodistas |
| 1999 | Amparo Baró | 7 Vidas |
| 1998 | Pepón Nieto | Compañeros |
| 1997 | Isabel Ordaz | Todos los hombres sois iguales |
| 1996 | Luisa Martín | Médico de familia |
| 1995 | Cristina Marcos | La Regenta |
| 1994 | Javier Cámara | ¡Ay, Señor, Señor! |
| 1993 | Cesáreo Estébanez | Farmacia de guardia |
| 1992 | Miguel Rellán | Tango |
| 1991 | Juan Echanove | Las chicas de hoy en día |

## Referències

* ↑ Todos los Premios Unión de Actores recaen en mujeres, El País, 1 de febrero de 1996
* ↑ Premios Unión de Actores 1994 a la web de la Unión de Actores
* ↑ El actor Manuel Aleixandre y las salas alternativas de teatro reinan en la noche de los cómicos, El País, 8 de febrero de 1994
* ↑ Premios Unión de Actores 1992 a la web de la Unión de Actores
* ↑ Premios Unión de Actores 1991 en la web de la Unión de Actores

## Enllaços externs

* Notícies sobre els Premis de la Unión de Actores y Actrices a El País
# DdRNAi

La DNA-directed RNA interference (ddRNAi) és una tècnica en biotecnologia genètica que podria ser capaç de silenciar els gens que causen diverses malalties incloent el HIV, hepatitis i càncer i a més, la inhibició de l'expressió gènica aconseguida mitjançant aquesta tècnica podria tractar malalties hereditàries. L'ARN d'interferència (RNAi) i les tècniques que se'n deriven ha estat descrita pel premi Nobel Phillip Sharp com el sistema més important per l'avenç científic aparegut en molts anys, segons un article de la revista Science de l'any 2002. El RNAi és un mecanisme cel·lular que, de manera selectiva, nega l'expressió de qualsevol gen mitjançant la destrucció de l'ARN missatger. Mick Graham, de la companyia biotecnològica Benitec de Queensland (Austràlia) ha desenvolupat la tècnica millorada que anomena ddRNAi.

## Referències

* biotechnology-innovation.com.au Arxivat 2012-03-21 a Wayback Machine.
# I Might Be Wrong: Live Recordings

I Might Be Wrong: Live Recordings és un EP de directes de la banda anglesa de rock alternatiu Radiohead. El disc està format només per vuit cançons enregistrades en viu durant la gira realitzada a Europa i Amèrica del Nord durant el 2001.
"I Might Be Wrong", tema planejat originalment per a ser el tercer single d'Amnesiac, es va convertir finalment en el primer i fins ara únic, disc de la banda en viu. Llançat al novembre de 2001, I Might Be Wrong: Live Recordings conté material de Kid A i Amnesiac, a més d'incloure una cançó que no havia estat inclosa abans en cap àlbum, "True Love Waits", que Thom Yorke interpreta amb una guitarra acústica.
Cançons com "The National Anthem", "I Might Be Wrong" o "Like Spinning Plates" incorporen arranjaments diferents respecte a les versions d'estudi. La fredor de l'experimentació mostrada en els àlbums anteriors és renovada amb sons molt més acústics i substituint els sintetitzadors amb guitarres acústiques i pianos.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Radiohead excepte les indicades.

## Referències

* ↑ http://www.greenplastic.com/coldstorage/discography/eps/index.php

## Enllaços externs

* I Might Be Wrong: Live Recordings a Discogs (anglès)
* I Might Be Wrong: Live Recordings a MusicBrainz (anglès)
# Modesto López Novoa

Modesto López Novoa, també conegut com a Modesto I (Ourense, 21 de gener de 1965) és un exfutbolista gallec, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Modesto va destacar a principis de la dècada del 1990 a les files de la SD Compostela, on seria titular i amb qui aconseguiria pujar per primera vegada en la seua història a la màxima categoria. L'ourensà només militaria un any, la 94/95, amb els compostel·lans a Primera, en la qual hi jugaria 21 partits.
L'estiu de 1995 fitxa pel club de la seua ciutat natal, el CD Ourense, on romandria tres anys en Segona Divisió, fins que els gallecs van perdre la categoria el 1999.

## Enllaços externs

* Fitxa de Modesto
# Gave

Un gave (del gascó gabe) és el nom genèric que es dona a un curs d'aigua, gran o petit, al Bearn o a la Bigorra, en el territori dels Pirineus atlàntics, els Alts Pirineus i a Chalosse. El gave de Pau (també anomenat Gran gave) és el més conegut i el principal afluent del riu Ador. Un altre gave important és el d'Auloron.

## Etimologia

El nom de gave, que prové de la forma llatina gabarrus, és present als escrits de Théodule (del pas dels segles VIII a IX), que alhora també prové d'un radical precelta gaba que significa possiblement 'riu encaixat', que es troba en diversos topònims del sud de França i de la Gascunya: Gavaldà, Gabardan, Gavarret... L'hidrònim gave es fa servir com un nom comú i amb gran vitalitat, fins i tot envaeix altres hidrònims, ja que molts cursos d'aigua perden el seu nom original per esdevenir el gave de... Després del nom comú gave, apareix el topònim que fa referència i singularitza el nom.
L'Encyclopédie de Diderot et d'Alembert en dona la definició següent: Gave, (Le) Géog. ce nom est commun à plusieurs rivières de Béarn, qui toutes ont leurs sources dans les Pyrénées, aux confins de l'Aragon: telles que sont le gave d'Aspe, le gave d'Ossau, le gave d'Oloron, le gave de Pau. La rapidité de ces gaves est cause qu'ils ne portent point de bateaux; mais ils sont très poissonneux.
"Gave (Le) geografia: nom comú de molts rius al Béarn, que tenen la font als Pirineus, als confins d'Aragó com el gave d'Aspe, el gave d'Ossau, el gave d'Oloron, el gave de Pau. La rapidesa d'aquests gaves és causa que no portin vaixells, però són plens de peixos."

## Remarca

Quan dos gaves s'uneixen, formen un tercer gave, és a dir, que no conserva el nom de cap dels dos anteriors, sinó que adquireix un nom nou, com per exemple el gave d'Aussau i el gave d'Aspa donen el gave d'Auloron; i el gave de Gavarnia i de Bastan, donen el gave de Pau.

## Referències

* ↑ Michel Grosclaude, « Les hydronymes pyrénéens en Béarn », Dictionnaire toponymique des communes du Béarn, Escòla Gaston Febus, Pau, 1991, p. 389.
Viccionari
# Raspinell maculat africà

El raspinell maculat africà(Salpornis salvadori) és un ocell de la família dels cèrtids (Certhiidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i sabanes de l'Àfrica tropical, des del Senegal i Etiòpia, cap al sud fins Zimbabwe i Moçambic.

## Taxonomia

Era considerat una subespècie de Salpornis spilonota fins que es va considerar una espècie diferent arran els treballs de Tietze et Martens 2010.

## Referències

* ↑ «Raspinell maculat africà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 30/12/2021(català)
* ↑ DT Tietze DT i J Martens. 2010. Intraspecific differentiation in Spotted Creepers, Salpornis spilonotus (Aves: Passeriformes: Certhiidae). Vertebrate Zoology 60: 163–170
# Polokwane

Polokwane (antiga Pietersburg) és una ciutat, capital de la província de Limpopo a Sud-àfrica.
El voortrekkers dirigits per Louis Trichardt van arribar de Zoutpansbergdorp a uns cent km al nord-oest, devers el 1836 o el 1837. Part dels colons eren del grup liderat per Andries Hendrik Potgieter, que va prometre unir-se a Trichardt més tard. Trichardt va negociar amb els caps dels venda, Rasetuu Ramabulana i Mashau. Rambulana va cedir als colons un tros de terra al peu del munt Zoutpansberg el 1837 en agraïment perquè l'havia ajudat a destronar al seu germà Ramavaaga, el que va portar Ramabulana a la direcció suprema dels nzelele. El 1838 Trichardt va anar a la badia Delagoa on va morir de malària als 55 anys. Fins al 1848 Potgieter no va arribar a Zoutpansbergdorp, però després de la seva arribada la ciutat va prosperar.
Vers el 1851 hi havia 200 habitants. Al morir Potgieter (1852) el nom fou canviat (1855) a Schoemansdal, del nom del seu successor Stefanus Schoeman. El 1860 Zoutpansbergdorp (precedent de Pieterburg/Polokwane) va ser un dels districtes que van passar a formar part de la República Sud-africana de Transvaal. La ciutat va existir del 1848 al 1867, però va decaure pels atacs dels vendes dirigits pel cap Makhado (1840-1895, al poder des de 1864) fins que fou evacuada el 15 de juliol de 1867, restant només alguns grangers sota la direcció de Joao Albassini. Els emigrants es van establir a una ciutat que després es va anomenar Pietersburg (1886) en honor del voortrekker Petrus Jacobus Joubert. Durant la guerra bòer els britànics (1899-1902) hi van establir un camp de concentració que va arribar a allotjar quatre mil bòers.
Va ser declarada ciutat el 23 d'abril de 1992. El seu nom modern li fou donat el 2002, un nom sotho que vol dir «lloc segur» i adoptat formalment l'11 de juny de 2003. La població de la municipalitat és de 302.957 habitants (2001)

## Referències

* ↑ «Polokwane». ésAdir. [Consulta: 5 abril 2024].
# Dal

El Dal és un llac de Caixmir prop de Srinagar, de 6 x 3 km i un dels llocs més bonics del món. Les muntanyes es reflecteixen a l'aigua com un mirall; hi ha gran varietat d'arbres i plantes i la vora del llac és d'una bellesa exquisida. El moment millors sembla l'octubre pels colors canviants de la vegetació. Les aigües del llac són clares. A la vora hi ha el turó Takht-i-Sulaiman, a l'esquerra, i el turó Hari Parbat a la dreta, entre els quals es troba Srinagar.
Els mogols van enjardinar la zona amb terrasses construïdes per ordre de Jahangir i Xa Jahan. El parc d'arbres de Nasim Bagh ('jardí de les brises') fou plantat en temps d'Akbar el Gran. A la muntanya Zebanwan hi ha les ruïnes del Pari Mahal construït per Dara Shikoh, per al seu tutor Mullah Shah, la tomba del qual és a Mulshahi Bagh, prop de l'entrada de la vall del Sind.
Al llac hi ha dues petites illes: Sona Lanka (Illa Daurada) i Rupa Lanka (Illa Platejada). 500 barques d'estil victorià romanen al llac a l'espera de turistes que van desaparèixer en començar els combats als anys vuitanta del segle xx.
El nom Dal podria voler dir 'llac' en caixmir. La paraula tibetana dal whicli vol dir 'encara'. El llac apareix en la crònica de Srivata com a Dala.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Ignasi Ponti i Grau

Ignasi Ponti i Grau (Barcelona, 18 de juliol del 1910 - Barcelona, 21 d'agost del 1993) fou un enginyer industrial, promotor i mecenes cultural català.

## Biografia

L'any 1935 va fundar amb Lluís Tribó, i passà a dirigir, l'"Oficina Ponti", un establiment de patents i marques que en l'actualitat (2008) continua dedicada a la propietat industrial i intel·lectual, amb despatxos a Barcelona, Madrid i Alacant. En morir el 1993, era també president del consell d'administració d'Edicions La Magrana.
Ignasi Ponti col·laborà activament en l'organització del Congrés de Cultura Catalana del 1975. Fomentà l'edició de la literatura i de la música en català com a membre de la Fundación Albéniz, i el 1980 formà part de la junta de promotors de la cooperativa de Ràdio Associació de Catalunya (RAC), de la que en fou vicepresident el 1983 i president del 1985 fins a la seva mort. El 1993 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Oficina Ponti, apuesta decidida por la Biotecnología». Arxivat de l'original el 2013-06-24. [Consulta: 16 setembre 2009].

## Bibliografia

* Xavier Duran, Lluís Reales Ignasi Ponti, enginyer industrial i mecenes de la cultura catalana Barcelona: Associació d'Enginyers Industrials de Catalunya, 1995 ISBN 84-88167-18-0

## Enllaços externs

* Necrològica a La Vanguardia (castellà)
# Eppenstein

«Eppenstein» té aquests significats:
* Casa d'Eppenstein, llinatge alemany d'Estíria i Caríntia
* Comtat d'Eppenstein
# Modesto García Martí

Modesto García Martí (Albocàsser, l'Alt Maestrat, 17 o 18 de gener de 1880 – 13 d'agost de 1936) fou un frare caputxí castellonenc, mort màrtir en començar la Guerra Civil espanyola.
Era el tercer dels set fills que van tenir els seus pares, Francisco García i Joaquina Martí. Fou batejat el 19 de gener de 1880 a la parròquia de Nostra Senyora de l'Assumpció d'Albocàsser. Als 15 anys va entrar al Seminari Seràfic dels Caputxins de València. Va ingressar al Convent de Santa maria Magdalena de Massamagrell tot vestint l'hàbit de frare l'1 de gener de 1896. Va emetre els vots simples el 3 de gener de 1897, i els vots solemnes el 6 de gener de 1900. Va estudiar Filosofia a Oriola i Teologia a Masamagrell, fins que fou ordenat sacerdot el 19 de desembre de 1903. Va exercir de sacerdot a la Custòdia de Bogotà, i en tornar a Espanya va exercir durant molts anys com a Guardià, desenvolupant tandes d'exercicis espirituals i també al confessionari.
Fou assassinat el 13 d'agost de 1936, i les seves restes foren al mateix cementiri d'Albocàsser. Té la consideració de beat des de l'11 de març de 2001, quan el papa Joan Pau II va beatificar 233 màrtirs de la persecució religiosa durant la Guerra civil espanyola, entre ells García Martí.

## Referències

* 1 2 3 4 «Modesto García Martí, Beato» (en castellà). Catholic.net. [Consulta: 6 març 2021].
* 1 2 3 4 5 6 7 Montoliu Muñoz, Salvador (introducción y transcripción). Testigos : mártires capuchinos castellonenses (en castellà). Castellón de la Plana: [Nom de l'editorial no identificat], 2000, p. 25.
* 1 2 3 «Beato Modesto da Albocacer (Modesto Garcia Marti)» (en italià). Santi e Beati, 30-10-2006. [Consulta: 6 març 2021].
# Gauriaguet

Gauriaguet és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 341 | 358 | 445 | 645 | 898 | 942 | 1.060 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977- | Alain Montangon | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Rasputin: Dark Servant of Destiny

Rasputin: Dark Servant of Destiny és una pel·lícula biogràfica de 1996 que relata els darrers 4 anys (1912-1916) de Grigori Rasputin al servei d'Alexei Nikolaevich, príncep i hereu al tron de l'imperi Rus i fill únic de Nicolau II i Alexandra Feodorovna. La pel·lícula està narrada en primera persona per part d'Alexei.

## Repartiment

* Alan Rickman: Grigori Rasputin
* Greta Scacchi: Tsarina Alexandra
* Ian McKellen: Tsar Nicolau II
* Freddie Finlay: Tsarévitx Alexei
* David Warner: Dr. Botkin
* John Wood: Primer Ministre Stolipin
* James Frain: Príncep Fèliks Iussúpov
* Ian Hogg: Purishkevich
* Sheila Ruskin: Princesa Marisa
* Peter Jeffrey: Bisbe Hermogones
* Julian Curry: Dr. Lazovert

## Referències

* ↑ «Alan Rickman, giant of British screen and stage, dies at 69». The Guardian.
# Policlet el Jove

Policlet el Jove o Políclit el Jove (Polycleitos o Polycletus o Polyclitos, Πολύκλειτος) (segle V - IV aC), conegut com "el Jove" per distingir-lo de l'il·lustre escultor Policlet, que fou un escultor i arquitecte grec de l'època clàssica, era nadiu d'Argos. Malgrat la reconeguda habilitat escultòrica, la seva fama fou eclipsada per la de Policlet el Vell, qui en part va ser el seu contemporani i, probablement, també el seu pare. El geògraf Pausànies digué que l'escultura d'Agenor de Tebes -un vencedor olímpic- fou feta per «Políclit, no el que feu l'escultura d'Hera, sinó el deixeble de Naucides». Atès que Naucides florí entre l'any 420 i el 400 aC, Policlet el Jove hauria de situar-se vers el 400 aC.
Estudià a l'escola de Policlet el Vell i es distingí com a autor de diverses escultures d'atletes. Pausànies comentà que la seva fama era deguda, principalment, a les escultures que realitzà dels guanyadors olímpics. Tanmateix, obtingué un major renom amb els seus treballs com a arquitecte: dissenyà el gran teatre d'Epidaure (iniciat cap al 365 aC), un dels monuments més importants conservats de la Grècia clàssica, i usat avui encara per a representacions teatrals. També feu una escultura d'Afrodita, a Amicles, encarregada pels espartans i pagada amb el botí d'Egospòtams. Podria ser també l'executor d'una escultura d'Alcibíades que esmenta Dió Crisòstom.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.176. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
# Iwatallisa

Iwatallisa o Iwarallisa era una ciutat del nord de l'Imperi Hitita en mans dels kashka al segle xiv aC.
El rei Subiluliuma I va saquejar i incendiar les terres d'Hinariwanda i d'Iwarallisa (Iwatallišša) en la part final del seu regnat cap als anys 1330 aC.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 72. ISBN 8446022532.
# Epping

«Epping» té aquests significats:
* Epping (Anglaterra), Essex
* Epping (Dakota del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord
* Epping (França), municipi francès al departament del Mosel·la (regió del Gran Est)
* Epping (Nou Hampshire), població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire