OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shamiram (partit polític)

Shamiram (Շամիրամ) fou un partit polític armeni d'ideologia feminista i que només admetia membres femenins. Fou el segon partit més votat a les eleccions parlamentàries armènies de 1995 i el tercer en representació amb vuit escons. La lideressa del partit era la cantant Gaiane Sarukhanian. En totes les eleccions posteriors, el partit no va poder obtindre representació i acabà desapareguent.

## Història

El nom del partit fa referència a la reina de l'antiguitat Semíramis, qui té un paper destacat a l'historiografia armènia. Com que el partit es va fundar només uns mesos abans de les eleccions parlamentàries armènies de 1995 i va poder formar immediatament la segona facció més gran de l'Assemblea Nacional amb vuit representants, es van estendre rumors sobre la seva formació i composició. El rumor que es tractava d'un partit farsa també va sorgir perquè diversos representants van demostrar que eren esposes, socis i familiars propers de polítics i intel·lectuals del governant Moviment Nacional Pan-Armeni (MNA). El partit, per tant, no va ser percebut pel públic com un actor polític seriós i va ser vist com una extensió del MNA. A les eleccions parlamentàries armènies de 1999, el partit només va rebre el 0,2% dels vots i, per tant, ja no va poder entrar al parlament. Des de llavors, ha continuat sent políticament irrellevant i es va dissoldre cap a l'any 2008.

### Resultats electorals

| Eleccions | Vots | % | Escons | +/– | Posició | Candidat | Govern |
| 1995 | 130.252 | 17,4 | 8 / 190 | Nou | 2n | Gaiane Sarukhanian | Govern |
| 1999 | 2.053 | 0,19 | 0 / 131 | 8 | 21é | n/a | Oposició |

### Membres del parlament

A continuació es mostra una relació dels membres del partit a l'Assemblea Nacional Armènia durant la legislatura 1995-1999:
* Saruhi Arewschatjan
* Angela Bakunz
* Juliet Kaschojan
* Schogher Matewosjan
* Amalia Petrosjan
* Nadeschda Sargsjan
* Gajane Saruchanjan
* Nana Togoschwili

## Referències

* ↑ Nora Dudwick: Women in independant Armenia. In: Post-Soviet Women. From the Baltic to Central Asia (Hrsg. Mary Buckley), Cambridge 1997, S. 244–245.
* ↑ parliament.am, Webseite der Nationalversammlung (Abruf 11. März 2020)
* «Выборы в Национальное Собрание: v1.0-v4.0»: выборы 1995 годаArxivat 2019-06-29 a Wayback Machine.
* Родину и мать не выбираютArxivat 2018-12-25 a Wayback Machine.
* ДЕПУТАТЫ НАЦИОНАЛЬНОГО СОБРАНИЯ РЕСПУБЛИКИ АРМЕНИЯ ПЕРВОГО СОЗЫВА. Фракция «Шамирам»Arxivat 2021-02-27 a Wayback Machine.
# Platja de Turbeiriza

La platja de Turbeiriza, coneguda també com a Platja de El Cura, és una platja situada en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya), en el concejo de Valdés i pertany a la localitat de la Caleya. Forma part de la Costa Occidental d'Astúries i està emmarcada en el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries, presentant catalogació com a Paisatge protegit, Zona d'especial protecció per a les aus, LIC.

## Descripció

La platja està molt prop dels pobles de Caneiru i Outur i per accedir a ella cal creuar el rierol que està més a l'est de Outur des d'on surt un camí ascendent que creua una muntanya. Sense abandonarlose passa per uns prats que solen tenir cavalls i baixant pel citat camí es nafra a la platja. Des del poble de «La Calella» hi ha un altre accés però té major dificuld per recórrer-ho. L'entorn té un gran atractiu paisatgístic i també geològic, ja que té una gran cova. No disposa de cap servei i l'activitat més recomanable és la pesca recreativa. Resulta necessari fer un avís important: cal anar amb compte amb la pleamar si s'accedeix des de Outur.

## Referències

* ↑ http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.PLAYAS.PLY_CO_PLAYA&valores=556 Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 59. ISBN 978-84-8459-669-1.
# La víspera

La víspera és una pel·lícula mexicana que situa a l'enginyer Manuel Miranda a un dia de prendre el lloc de secretari d'Estat, fou dirigida per Alejandro Pelayo i es va estrenar el 1982.

## Sinopsi

La víspera gira entorn de l'enginyer Manuel Miranda i el procés per a la seva presa de possessió com a secretari d'Estat del nou president, que està a 24 hores d'assumir el càrrec.

## Repartiment

* Ernesto Gómez Cruz - Enginyer Manuel Miranda
* María Rojo - Margarita
* Alfredo Sevilla - Óscar Castelazo
* Ignacio Retes - Rubén Rocha
* Salvador Sánchez - Villegas
* Ana Ofelia Murguía - Irma

## Premis
### Premi Ariel (1983)

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor Actor | Ernesto Gómez Cruz | Guanyador |
| Millor Actriu | María Rojo | Nominada |
| Millor Coactuació Masculina | Alfredo Sevilla | Guanyador |
| Millor Argument Original | Alejandro Pelayo | Guanyador |
| Millor Òpera Prima | Alejandro Pelayo | Guanyador |

## Referències

* ↑ Cineteca Nacional. Expediente A-00116 La víspera. México, CONACULTA, consultado en el Centro de Documentación e Investigación.
* ↑ La víspera al web del Festival de Morelia
* ↑ La víspera a Fotogramas
* ↑ «Còpia arxivada» (en spanish). Asociación Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas [Consulta: de març 25, 2021]. Arxivat de juny 16, 2016, a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el de juny 16, 2016. [Consulta: de març 25, 2021].
# Resolució 2152 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2152 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 22 de febrer de 2014 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental i en particular les resolucions 1754, 1783, 1813 i 1871, 1920, i 2044 el consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) per un any fins al 30 d'abril de 2015.
El consell torna a demanar a les parts i estats veïns del Sàhara Occidental més cooperació amb les Nacions Unides per trencar l'impàs en el procés. També se'ls va convidar a complir els acords existents sobre l'alto el foc, que han estat violats algunes vegades. Tant Marroc com el Front Polisario van presentar una proposta el 2007, que ha estat valorada positivament. A més, calia acordar mesures de confiança millorar la situació dels drets humans al Sàhara Occidental i els camps de refugiats de la província de Tindouf.
Alhora, encara s'estava preparant una cinquena ronda de negociacions. Es demana a les dues parts que siguin realistes i disposats a comprometre's. L'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats s'ha reunit regularment amb les parts i els països veïns per desenvolupar més mesures de confiança, com ara visites entre famílies separades. A més, el Consell de Seguretat va donar suport a la pregunta del secretari general sobre quinze observadors militars addicionals.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* Estatut polític del Sàhara Occidental
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 – 2015)

## Referències

* ↑ Security Council Extends Mandate of United Nations Mission for Referendum in Western Sahara, Unanimously Adopting Resolution 2152 (2014)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Shamo

Shamo (軍鶏, Shamo, lit. ‘gall de baralla’) és un manga del dibuixant Akio Tanaka i el guionista Izo Hashimoto. A Espanya es van arribar a editar fins a 13 toms, i actualment al Japó ja van pel tom 33 (la qual va sortir a la venda el 22 de setembre del 2014).

## Argument

Començà a publicar-se després d'una sèrie de casos d'extrema violència en Japó per part d'estudiants adolescents. El manga s'encarrega de reflectir fets poc comuns, allunyant-se del típic protagonista heroic per a mostrar a un violent i despietat que va desvetlant les claus del seu comportament.

## Enllaços externs

* Shamo (Feature, Manga) Arxivat 2008-10-19 a Wayback Machine.
* Sinopsi (1) Arxivat 2005-02-19 a Wayback Machine. (japonès)
# John Sivebæk

John Sivebæk (Vejle, 25 d'octubre de 1961) és un exfutbolista danès de les dècades de 1980 i 1990.
Fou 87 cops internacional amb la selecció de Dinamarca amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Vejle Boldklub, Manchester United FC, AS Saint-Étienne i AS Monaco.

## Referències

* ↑ Danish national team profile (danès)
* ↑ Paul Fletcher, The man who set Fergie on his way, BBC Sport, 4 novembre 2006
* ↑ John Sivebæk a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Vejle Boldklub profile Arxivat 2008-01-04 a Wayback Machine. (danès)
* ↑ A.S. Monaco Profile (francès)
# Gran Premi de Mònaco (ciclisme)

El Gran Premi de Mònaco és una cursa ciclista que es disputà a Mònaco entre 1949 i 1983, amb excepció de 1977. El primer vencedor fou Émile Rol, mentre que el darrer fou Kim Andersen. Frans Verbeeck, amb tres victòries, és el ciclista que més vegades l'ha guanyat.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1949 | Émile Rol | Amédée Rolland | Robert Vercellone |
| 1950 | Georges Galliano | Antoine Giauna | Amedée Rolland |
| 1951 | Jean Dotto | Joseph Mirando | André Remond |
| 1952 | Jean Dotto | Pierre Molineris | José Gil Solé |
| 1953 | Francis Siguenza | Charles Gregorini | André Geneste |
| 1954 | Francis Anastasi | Jacques Dupont | Gilbert Bauvin |
| 1955 | André Payan | Armand di Caro | Fernand Valentini |
| 1956 | Francis Anastasi | Joseph Mirando | Raymond Elena |
| 1957 | Gilbert Bauvin | Louis Bobet | Seamus Elliott |
| 1958 | Germain Derijcke | Raphael Geminiani | Jean Bobet |
| 1959 | Joseph Groussard | Nino Defilippis | Alfred Gratton |
| 1960 | Jean Graczyk | Carlo Brugnami | Claude Colette |
| 1961 | Jo De Roo | Angelo Conterno | Gilbert Salvador |
| 1962 | Willy Vanden Berghen | André Cloarec | Michel Nedelec |
| 1963 | Jean Graczyk | François Hamon | Gilbert Salvador |
| 1964 | Italo Zilioli | Joseph Groussard | Gilbert Bellone |
| 1965 | Frans Melckenbeeck | Carmine Preziosi | Vito Taccone |
| 1966 | Gianni Motta | Vittorio Adorni | Raymond Poulidor |
| 1967 | Luciano Armani | Francis Campaner | Jean-Louis Bodin |
| 1968 | Roger Swerts | Fernand Etter | Cyrille Guimard |
| 1969 | Jacques Cadiou | Pierre Matignon | Guy Gillet |
| 1970 | Wladimiro Panizza | Gianfranco Bianchin | Constantino Conti |
| 1971 | Frans Verbeeck | Eddy Merckx | Enrico Paolini |
| 1972 | Frans Verbeeck | Roger Rosiers | Victor van Schil |
| 1973 | Roger De Vlaeminck | Raymond Delisle | Derek Harrison |
| 1974 | Ferdinand Bracke | Raymond Delisle | José De Cauwer |
| 1975 | Francesco Moser | Wladimiro Panizza | Gerrie Knetemann |
| 1976 | Frans Verbeeck | Jean-Pierre Danguillaume | Raymond Delisle |
| 1978 | Jan Raas | Joop Zoetemelk | Klaus-Peter Thaler |
| 1979 | Jacques Esclassan | Paul Sherwen | René Bittinger |
| 1980 | Claude Vincendeau | Alain Meslet | Hubert Arbes |
| 1981 | Jean-René Bernaudeau | Stephen Roche | Bernard Bourreau |
| 1982 | Pierre-Raymond Villemiane | Serge Beucherie | Pierre-Henri Menthéour |
| 1983 | Kim Andersen | Sean Kelly | Eric Vanderaerden |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# La Règle du jeu

La Règle du jeu és una pel·lícula de 1939 dirigida pel cineasta francès Jean Renoir. La seva estrena fou un complet fracàs de taquilla (poc després esclatà la guerra) i es varen suprimir els diàlegs i escenes del metratge per adaptar-la als gustos de la societat francesa d'aquell temps. Finalment fou prohibida pels governs francès i alemany. Costà més de cinc milions de francs, el doble del pressupostat. Després de la guerra se'n va perdre el negatiu i només a partir del 1960 s'ha pogut reconstruir. Apareix en totes les llistes de les millors pel·lícules de la història del cinema.

## Argument

La història es desenvolupa principalment en un castell a finals dels anys '30. Diverses persones de l'alta burgesia i llurs criats s'hi reuneixen un cap de setmana per diversos motius. Intrigues galants, un assassinat... Tot es desenvolupa seguint les més baixes passions, però sense perdre'n la més estricta cortesia, és a dir, respectant la regla del joc.

## Repartiment

* Nora Gregor: Christine de la Cheyniest
* Paulette Dubost: Lisette
* Marcel Dalio: Robert de la Cheyniest
* Roland Toutain: André Jurieux
* Jean Renoir: Octave
* Mila Parély: Geneviève de Marras
* Anne Mayen: Jackie
* Julien Carette: Marceau
* Gaston Modot: Edouard Schumacher
* Pierre Magnier: el general

## Comentaris

La pel·lícula es rodà poc abans de la Segona Guerra Mundial, i Renoir es basà molt lliurement en l'obra de teatre d'Alfred de Musset Els Capricis de Mariana (Les caprices de Marianne). De fet, després d'una mala elecció dels actors va haver de reescriure gran part del guió sobre la marxa i al final gairebé res en quedà del text de Musset. Com en la famosa sèrie de televisió britànica Dalt i baix, Renoir planteja una divisió dels dos mons en el castell: dalt els nobles mantenen el decor i les aparences, i es dediquen a enganyar llurs parelles. Abaix els criats es deixen portar per la passió, acabant en una situació sense sortida.
# Resolució 2154 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2154 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 8 de maig de 2014. El Consell va introduir una nova medalla de l'ONU per a persones que han mostrat un valor excepcional durant la seva participació en una operació de manteniment de pau de l'ONU.
La medalla va rebre el nom de Mbaye Diagne, un capità senegalès que, com a observador militar, formava part de la força de manteniment de la pau de la UNAMIR a Rwanda. Després de l'assassinat de la primera ministra Agathe Uwilingiyimana, va portar els seus quatre fills a la seguretat en l'Hôtel des Mille Collines de l'ONU. Aleshores, ell, solitari, desarmat i desobeint les ordres, va posar en lloc segur a centenars d'altres persones amb el seu vehicle. El 31 de maig de 1994, va ser assassinat per la metralla d'una granada de morter disparada des d'un lloc de control del Front Patriòtic Ruandès quan volia transmetre un missatge de l'exèrcit del govern de Ruanda al comandant Roméo Dallaire. La seu de la UNAMIR va celebrar un minut de silenci i un curt desfili. Va ser enterrat amb honor militar a la seva pàtria.
La primera Medalla Capità Mbaye Diagné fou entregada pel Secretari General de l'ONU Ban Ki-moon a Yacine Mar Dioa, vídua del capità Diagne, el 29 de maig de 2016, Dia Internacional del Personal de Pau de les Nacions Unides, a la seu de les Nacions Unides a Nova York.

## Detalls

El 1997 es va establir la medalla Dag Hammarskjold per a aquells que havien perdut la vida durant operacions de manteniment de la pau de l'ONU. Durant el genocidi ruandès el 1994, el capità senegalès Mbaye Diagne havia salvat centenars de ruandesos de la mort, però havia estat assassinat. La seva família mai no va rebre cap mena d'agraïment de la seu de les Nacions Unides, que ara se'n lamentava.
Es va decidir establir la Medalla Capità Mbaye Diagne al Valor Excepcional per l'exèrcit, la policia i el personal civil de l'ONU que mostrin un valor excepcional en condicions perilloses. El mateix secretari general l'entregarà al receptor o els seus parents propers, en una cerimònia que es convidarà a tots els estats membres.
Es dona al secretari general un termini de sis mesos per dissenyar una medalla i establir els procediments per les nominacions.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «Creating medal named after captain Mbaye Diagne, SC honours Sengalese peacekeeper's heroic actions during 1994 genocide in Rwanda», 08-05-2014.
* ↑ Mark Doyle. «A good man in Rwanda». BBC, 10-05-2014.
* ↑ Nacions Unides. «SG to award inaugural 'Captain Mbaye Diagne Medal' as Headquarters observes international day of UN peacekeepers, 19 may», 17-05-2016.
* ↑ Nacions Unides. «Inaugural Captain Mbaye Diagne Medal Ceremony», 19-05-2016.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Fernando Varela Ramos

Fernando Varela Ramos (nascut a Dos Hermanas, província de Sevilla el 9 de gener de 1979) és un exfutbolista andalús que jugava com a defensa.
Durant la seva carrera destacà al Reial Betis, club on s'havia format. També jugà al RCD Mallorca durant quatre temporades. El 2010 fitxà pel Kasımpaşa de la lliga turca.

## Referències

* ↑ El Betis baila al Barcelona (Betis plays Barcelona); El País, 29 setembre 2002 (en castellà)
* ↑ Real Betis 2–1 FC Sevilla; ESPN Soccernet, 2 abril 2006
* ↑ Gudjohnsen double lifts Barça (1–4); FC Barcelona, 19 novembre 2006
* ↑ Varela causa baja en el Mallorca y ficha por el Kasimpasa turco (Varela leaves Mallorca and signs for Kasimpasa in Turkey); Mundo Deportivo, 13 juliol 2010 (en castellà)
# Septempeda

Septempeda, (grec antic: Σεπτέμπεδα segons Estrabó i Claudi Ptolemeu) va ser una ciutat de Picenum, moderna San Severino Marche a uns 50 km al sud-oest d'Ancona, i a la part alta de la vall del riu Potenza.
En parlen tots els geògrafs de l'antiguitat, i el Liber Coloniarum anomena un «ager Septempedanus». Plini el Vell diu que tenia rang de municipi romà, i així ho confirmen les inscripcions trobades, una de l'època de l'emperador Aurelià (270-275). L'Itinerari d'Antoní la situa en una branca de la via Flamínia que sortia de Nucèria, travessava els Apenins fins a Prolaqueum (Pioraco) i seguia cap a Ancona.
A l'època cristiana era la seu d'un bisbat i un dels seus bisbes es va dir Severino (va morir potser l'any 543), que va ser el que va donar nom a la ciutat. Va ser destruïda en una època incerta, i després, reconstruïda, era una ciutat lliure dels gibel·lins, però després de la caiguda del Ducat de Suàbia, l'església la va sotmetre.
L'any 1370 es va fer amb la senyoria Smeduccio. Els Smeducci van conservar el poder fins al 1426 quan va tornar al Papa que la va conservar fins a l'ocupació francesa del 1797. Va ser integrada a la República Romana i més tard (1805) al regne napoleònic d'Itàlia. Va tornar al Papa el 1814 i va passar a Itàlia el 1860.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Septempeda». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ Gubinelli, Amedeo. San Severino Marche: guida storica artistica. San Severino Marche: EDC, 1975.

## Enllaços externs

* Enciclopedia Treccani. San Severino Marche
# Platja de Vilafortuny

La Platja de Vilafortuny es troba a la zona de llevant de la població de Cambrils (comarca del Baix Camp), al barri de Vilafortuny, que havia estat un antic nucli de població. De sorra daurada i fina i amb aigües tranquil·les, presenta una longitud 1.200 m i una amplada mitjana 70 m. Si accedeix per carretera A7 sortida Cambrils est. Hi ha línia regular d'autobús amb parades a la platja. La platja de Vilafortuny es troba davant de l'avinguda Diputació, enfront del passeig marítim envoltat de pins.
En aquest tram és possible l'allotjament en primera línia, ja que hi ha una àmplia oferta hotelera. Disposa de papereres, dutxes, lavabos, lavabos adaptats i altres serveis d'oci i restauració com bars, lloguer de tendals, hamaques i patins. Existeix una passarel·la fins a l'aigua per facilitar la seva accessibilitat. S'ofereix la possibilitat d'un servei d'acompanyament amb cadira de rodes adaptable per al bany de l'1 de juny al 15 de setembre. En temporada alta la neteja de la sorra es fa diàriament, ja que el seu grau d'ocupació és alt.
Hi ha servei de vigilància de la platja així com de senyalització de l'estat de la mar.

## Referències

* ↑ "Guia de platges”: Patronat de Turisme- Ajuntament de Cambrils, 2005. p.7
* ↑ “Guia d'accessibilitat”: Patronat de Turisme- Ajuntament de Cambrils, 2003. p. 44.
# John Kasich

John Richard Kasich (McKees Rocks, Pennsylvania, Estats Units, 13 de maig de 1952) és el 69è i actual Governador de l'estat d'Ohio. Membre del Partit Republicà, va ser membre de la Cambra de Representants dels Estats Units en representació d'Ohio des del 1983 fins al 2001.
Va ser comentarista al Fox News Channel, presentant Heartland with John Kasich, de 2001 fins al 2007 i va treballar de banquer d'inversions com a director de l'oficina de Lehman Brothers a Columbus fins a la fallida del banc el 2008.

## Referències

* 1 2 Stephanie Schorow. «Is John Kasich Married?». politicsdaily.com. AOL News/HuffPost Politics. Arxivat de l'original el 2015-03-26. [Consulta: 8 agost 2013].
* ↑ http://www.westervillelibrary.org/kasich/bio/
* ↑ «Governor John R. Kasich Biography» (en anglès). Governor of Ohio.
* ↑ «KASICH, John Richard (1952 -)» (en anglès). Biographical Directory of the United States Congress.
* ↑ Davis, Teddy «Lehman Brothers Collapse Haunts John Kasich in Ohio Governor's Race» (en anglès). ABC News.
* ↑ Hershey, William «Kasich made $1.1 M in 2008; no “golden parachute” from Lehman Bros, records show» (en anglès). Dayton Daily News [Consulta: 8 agost 2013]. Arxivat 2012-01-25 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-01-25. [Consulta: 8 agost 2013].
# Groveport

Groveport és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.865 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Groveport tenia 3.865 habitants, 1.575 habitatges, i 1.080 famílies. La densitat de població era de 186,5 habitants/km².
Dels 1.575 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.102 $ i la renda mediana per família de 51.525 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.133 $ mentre que les dones 27.353 $. La renda per capita de la població era de 19.576 $. Aproximadament el 3,2% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Groveport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Groveport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].