OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taialà i Germans Sàbat

Taialà i Germans Sàbat és una entitat de població de la ciutat de Girona. No s'ha de confondre amb els barris de Germans Sàbat i l'entitat de població de Taialà (municipi de Sant Gregori), adjacents a aquest nucli. Se situa a l'oest de la ciutat, prop del municipi veí de Sant Gregori, a la riba esquerra del riu Ter. Aquesta entitat de població és una mena d'amalgama on no queda gens definida una i altra zona.
Els terrenys que la formen quedaren annexats a Girona el 1975. El 2005 aquesta entitat de població tenia 54 habitants.
A Taialà, hom hi pot trobar el conegut restaurant El Celler de Can Roca, que ha rebut un reconeixement internacional a la seva cuina d'autor.

## Enllaços externs

* El Celler de can Roca
* Revista digital de Germans Sàbat, Torre de Taialà i Domeny
* Associació de Veïns de Germans Sàbat
# Llista de formatges de Catalunya

Llista de formatges de Catalunya és el conjunt de formatges propis que s'elaboren a Catalunya. Existeix una important presència de formatges històrics, tradicionals, i una variada oferta de formatges moderns.
* Formatges històrics:
** Formatge serrat
** Formatge de tupí
** Formatge de la Vall d'Aran
** Llenguat
** Mató
** Recuit
** Brossat
* Formatges tradicionals:
** Formatge de l'Alt Urgell i la Cerdanya
** Formatge Garrotxa
** Formatge de tovalló
** Formatge del Montsec
* Formatges moderns:
** Formatge madurat de vaca
** Formatge madurat de cabra
** Formatge madurat d'ovella
** Formatge en oli
** Formatge blau

## Referències

* Urgell, Oriol. Els formatges de Catalunya. Barcelona: Edicions 62, 2008. ISBN 978-84-393-7676-7.
# Gustav Rind

Gustav Rind (1832 - Sant Joan Lohitzune, 24 de desembre de 1899), de vegades Gustave Rinck,fou un pianista i compositor francès.
Aconseguí fama com a concertista i produí una sèrie d'obres molt interessants per a piano, en particular un Concert, així com un quartet per a piano i instruments d'arc, diverses composicions per a diversos instruments, melodies vocals i una òpera còmica, Mademoiselle de Kerven, estrenada a Bordeus el 1877

## Referències

* ↑ François-Joseph Fétis. Biographie universelle des musiciens et bibliographie générale de la musique (en francès). Volum 2. Firmin-Didot et cie, 1880.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 633. (ISBN-84-239-4551-0)

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Gustav Rind en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Saint-Nicolas

«Saint-Nicolas» té aquests significats:
* Saint-Nicolas (Itàlia), municipi italià a la regió de Vall d'Aosta
* Saint-Nicolas (Lieja), municipi belga de la província de Lieja a la regió valona
* França:
** Saint-Nicolas (Pas de Calais), municipi francès al departament del Pas de Calais
** Saint-Nicolas-d'Aliermont, municipi francès al departament del Sena Marítim
** Saint-Nicolas-d'Attez, municipi francès al departament de l'Eure
** Saint-Nicolas-aux-Bois, municipi francès al departament de l'Aisne
** Saint-Nicolas-de-Bourgueil, municipi francès al departament de l'Indre i Loira
** Saint-Nicolas-de-Bliquetuit, municipi francès al departament del Sena Marítim
** Saint-Nicolas-de-la-Balerme, municipi francès al departament d'Òlt i Garona (regió de l'Aquitània)
** Saint-Nicolas-de-la-Grave, municipi francès al departament del Tarn i Garona
** Saint-Nicolas-de-la-Haie, municipi francès al departament del Sena Marítim
** Saint-Nicolas-de-la-Taille, municipi francès al departament del Sena Marítim
** Saint-Nicolas-de-Macherin, municipi francès al departament de la Isèra
** Saint-Nicolas-de-Pierrepont, municipi francès al departament de Manche
** Saint-Nicolas-de-Port, municipi francès al departament de Meurthe i Mosel·la
** Saint-Nicolas-de-Redon, municipi francès a la regió de país del Loira
** Saint-Nicolas-de-Sommaire, municipi francès al departament de l'Orne
** Saint-Nicolas-des-Biefs, municipi francès al departament de l'Alier
** Saint-Nicolas-des-Bois (Manche), municipi francès al departament de Manche
** Saint-Nicolas-des-Bois (Orne), municipi francès al departament de l'Orne
** Saint-Nicolas-des-Laitiers, municipi francès al departament de l'Orne
** Saint-Nicolas-des-Motets, municipi francès al departament de l'Indre i Loira
** Saint-Nicolas-du-Bosc, municipi francès al departament de l'Eure
** Saint-Nicolas-du-Pélem, municipi francès a la regió de Bretanya
** Saint-Nicolas-du-Tertre, municipi francès a la regió de Bretanya
** Saint-Nicolas-la-Chapelle (Aube), municipi francès al departament de l'Aube
** Saint-Nicolas-la-Chapelle (Savoia), municipi francès al departament de Savoia
** Saint-Nicolas-lès-Cîteaux, municipi francès al departament de la Costa d'Or
** Caorches-Saint-Nicolas, municipi francès al departament de l'Eure
** Cantó de Laval-Saint-Nicolas, cantó francès al districte de Laval (departament del Mayenne)
** Cantó de Saint-Nicolas-du-Pélem, divisió administrativa francesa al departament de Costes del Nord (regió de Bretanya)
** Cantó de Saint-Nicolas-de-Port, cantó francès al districte de Nancy (departament del Meurthe i Mosel·la)
** Cantó de Saint-Nicolas-de-Redon, divisió administrativa francesa
** Dampierre-Saint-Nicolas, municipi francès al departament del Sena Marítim
** Lagraulet-Saint-Nicolas, municipi francès al departament de l'Alta Garona, regió Migdia-Pirineus
** Le Bouchet-Saint-Nicolas, municipi francès al departament de l'Alt Loira
** Villeneuve-Saint-Nicolas, municipi francès al departament de l'Eure i Loir
** Saint-Jean-Saint-Nicolas, municipi francès al departament dels Alts Alps (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
# Kumdykolita

La kumdykolita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del feldespat. Rep el nom del llac Kumdikol, al Kazakhstan, la seva localitat tipus.

## Característiques

La kumdykolita és un silicat de fórmula química Na(AlSi₃O₈). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És polimorfa de l'albita i la lingunita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kumdykolita pertany a «09.FA - Tectosilicats sense H₂O zeolítica, sense anions addicionals no tetraèdrics» juntament amb els següents minerals: kaliofilita, kalsilita, nefelina, panunzita, trikalsilita, yoshiokaïta, megakalsilita, malinkoïta, virgilita, lisitsynita, adularia, anortoclasa, buddingtonita, celsiana, hialofana, microclina, ortosa, sanidina, rubiclina, monalbita, albita, andesina, anortita, bytownita, labradorita, oligoclasa, reedmergnerita, paracelsiana, svyatoslavita, slawsonita, lisetita, banalsita, stronalsita, danburita, maleevita, pekovita, lingunita i kokchetavita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de diamants del llac Kumdikol, a la localitat de Prirechnoye, dins la província d'Akmolà (Kazakhstan). També ha estat descrita a la República Txeca, Polònia i a un meteorit recollit al desert del Sàhara.

## Referències

* ↑ «Kumdykolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2019].
# Taiaro

Taiaro és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa, depenent de Kauehi, comuna associada a la comuna de Fakarava.

## Geografia

Està situat al centre i a l'oest de l'arxipèlag, a 65 km al nord-est de Fakarava. L'atol és de forma circular, una anella de terra de 700 m d'ample amb una superfície emergida de 3,85 km² més 1,56 km² d'esculls, i una altitud entre 3 i 4 m. La llacuna, d'11,84 km², queda tancada encara que l'aigua es renova per diversos canals. El fons de la llacuna és de sorra, amb una profunditat entre 15 i 20 m.
La vila principal és Paganie. Avui l'atol és de propietat privada de W.A.Robinson, i no és habitat permanentment, ni disposa d'infraestructures.

## Història

Taiaro vol dir literalment «perdut en el mar». Va ser descobert, el 13 de novembre del 1835, per Fitz-Roy, sent l'últim atol descobert de les Tuamotu. El 1839 el capità Wilkes el va anomenar King's Island, pel nom del mariner que el va veure primer. També s'ha conegut amb el nom de Wilkes.
L'any 1977 la UNESCO va declarar la reserva de la biosfera de l'atol de Taiaro, destacant la particularitat d'un atol completament tancat i deshabitat, i la importància i la diversitat de la fauna i la flora. Últimament hi ha una proposta per ampliar la reserva de la biosfera a tots els atols de la comuna de Fakarava.

## Referències

* ↑ Dades de l'Institut de recherche pour le développement Arxivat 2012-07-28 at Archive.is
* ↑ Findlay, Alexander G. A directory for the navigation of the Pacific ocean. Londres: Laurie, 1851, pàg. 869 [Consulta: 14 febrer 2009].
* ↑ «Informació de la UNESCO sobre la reserva de la biosfera». Arxivat de l'original el 2006-10-09. [Consulta: 14 agost 2005].
# La violència i el sagrat

La violència i el sagrat (en francès: La Violence et le sacré) és un llibre de 1972 de l'antropòleg francès René Girard.
Girard va ser guardonat amb el Premi de l'Acadèmia Francesa per aquest llibre, que va escriure mentre era professor de la Universitat Estatal de Nova York a Buffalo.
Chris Fleming comenta que La violència i el sagrat, "representa la primera etapa important de l'exploració de Girard de les ramificacions de la seva teoria del desig mimètic en relació amb l'antropologia, la tragèdia grega i la mitologia."
Norman O. Brown va escriure que La violència i el sagrat està influenciada per l'obra de Georges Bataille, i considera que l'objectiu és espantar la gent perquè torni a la religió ortodoxa.

## Vegeu també

* Tòtem i tabú

## Referències

* ↑ Fleming, Chris. René Girard: Violence and Mimesis (en anglès). Cambridge: Polity Press, 2004, p. 1, 7. ISBN 0-7456-2948-2.
* ↑ Brown, Norman O.. Apocalypse and/or Metamorphosis (en anglès). Berekley i Los Angeles, Califòrnia: Universitat de Califòrnia Press, 1991, p. 192. ISBN 0-520-07298 -7.

## Bibliografia

* La violencia y lo sagrado, Traducció de Joaquín Jordá, Anagrama, Barcelona, 1983. (castellà)
# Gruïns

Els gruïns (Gruinae) són una subfamília de la família dels grúids.

## Llista d'espècies

Aquesta subfamília està formada per 5 gèneres amb 13 espècies:
* Gènere Leucogeranus.
** grua siberiana (Leucogeranus leucogeranus).
* Gènere Antigone.
** grua del Canadà (Antigone canadensis).
** grua collblanca (Antigone vipio).
** grua sarus (Antigone antigone).
** grua australiana (Antigone rubicunda).
* Gènere Bugeranus
** grua carunculada (Bugeranus carunculatus).
* Gènere Anthropoides
** grua del paradís (Anthropoides paradiseus).
** grua damisel·la (Anthropoides virgo).
* Gènere Grus
** grua del Japó (Grus japonensis).
** grua cridanera (Grus americana).
** grua europea (Grus grus).
** grua monjo (Grus monacha).
** grua collnegra (Grus nigricollis).
# Zonació

«Zonació» té aquests significats:
* Zonació, en botànica, és la distribució de la vegetació
* Zonació altitudinal, en ecologia, és cadascun dels espais que es van succeint a mesura que augmenta l'altitud
* Zonació (mineralogia), en mineralogia, és una textura
# Walter Fernando Pérez

Walter Fernando Pérez (San Justo, Província de Buenos Aires, 31 de gener de 1975) és un ciclista argentí especialista en el ciclisme en pista. Del seu palmarès destaca la medalla d'or als Jocs Olímpics de 2008 en la prova de Madison. També ha guanyat nombroses medalles als Campionats dels món de ciclisme en pista.

## Palmarès

* 1994
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució per equips (amb Ángel Darío Colla, Edgardo Simón i Sergio Giovachini)
* 1999
** 1r a la Doble Bragado
* 2003
** 1r als Jocs Panamericans en Madison (amb Juan Curuchet)
** Campionat de l'Argentina en madison (amb Juan Curuchet)
* 2004
** Campió del Món en Madison amb Juan Curuchet
* 2005
** 1r als Campionats Panamericans en Madison (amb Juan Curuchet)
* 2006
** 1r als Jocs Sud-americans en Scratch
** 1r als Jocs Sud-americans en Madison (amb Juan Curuchet)
** 1r als Campionats Panamericans en Scratch
** 1r als Campionats Panamericans en Madison (amb Juan Curuchet)
* 2007
** 1r als Jocs Panamericans en Madison (amb Juan Curuchet)
** 1r als Sis dies de Torí (amb Juan Curuchet)
** Vencedor d'una etapa a la Doble Bragado
* 2008
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Pequín en Madison (amb Juan Curuchet)
* 2009
** 1r als Sis dies de Cremona (amb Sebastián Donadío)
* 2010
** Vencedor de 2 etapes a la Doble Bragado
* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Doble Bragado
* 2012
** 1r als Campionats Panamericans en Òmnium
* 2013
** 1r als Campionats Panamericans en Persecució per equips

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2003
** 1r a Aguascalientes i Ciutat del Cap, en Madison
* 2004
** 1r a Moscou i Sydney, en Madison
** 1r a Moscou, en Scratch
* 2005-2006
** 1r a Los Angeles, en Madison
** 1r a Los Angeles, en Scratch

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Kumidjis

Els kumidjis foren un antic poble muntanyès que les fonts perses i àrabs esmenten als segles x i xi.
Vivien a les muntanyes de Buttaman al cim de les valls que baixen cap al sud fins al curs del Oxus superior (a través del Caghaniyan i el Khuttal). Els Hudad al-alam els descriuen com un poble de bandits en estreta relació amb els nòmades turcs kandjina. Se suposa que els dos pobles (kumidjis i kandjines) eren restes d'una invasió anterior, probablement heftalites o escites sakes, que s'havien quedat a la regió del Pamir. Si fossin escites sakes potser tindrien relació amb la tribu dels Komedai esmentada per Claudi Ptolemeu (el nom donaria Kumedh-dji). Gardizi i Bayhaki diuen que eren saquejadors i al final del poder samànida servien als poders que els requerien per lluitar contra un rival. Al-Muqaddasi diu que eren turcs.
Al temps dels seljúcides deixen de ser esmentats i probablement foren absorbits en la massa turca. La seva identificació amb els Kamboja és una hipòtesi no comprovada.

## Referències

* Marquart, Eransahr
* Bosworth, C.E. " Kumīd̲j̲īs". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per:: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. 15 d'abril 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/kumidjis-SIM_4508
# Teatro Filarmónica

El Teatro Filarmónica és un teatre situat al carrer de Mendizábal, d'Oviedo (Astúries). Edificat en un solar de 871,23 m2; va ser inaugurat el 17 de maig de 1944. Remodelat el 2004 i reinaugurat l'any següent. És la seu de la Sociedad Filarmónica de Oviedo, fundada el 2 de març de 1907, amb la finalitat de difondre la música de manera altruista. L'aforament és de 1.283 localitats.

## Enllaços externs

* Plànol de la sala.
* Programació. Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine.
* Imatges del teatre. Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine.
# La Landec

La Landec (en bretó Lannandeg, gal·ló Lalandéc) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2007 tenia 644 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 320 | 396 | 369 | 447 | 472 | 460 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Alain Besnard | |
# Lloret dobleull

El lloret dobleull (Cyclopsitta diophthalma) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida, boscos i conreus de Nova Guinea, illes Aru, Raja Ampat, Arxipèlag D'Entrecasteaux, Arxipèlag Louisiade i Austràlia, a Queensland i Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ Lloret dobleull al TERMCAT Rev. 05/09/2012
# Gruyères (Ardenes)

Gruyères és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gruyères era de 62 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 11 parelles sense fills i 11 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família i 4 eren segones residències. Tots els 30 habitatges eren cases. Dels 26 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 8 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gruyères el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 39 persones, 33 eren actives i 6 eren inactives. De les 33 persones actives 32 estaven ocupades (15 homes i 17 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 6 persones inactives 4 estaven jubilades i 2 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'entitats de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Gruyères hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gruyères a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gruyères a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Santa Cecília d'Odèn

Santa Cecília d'Odèn és una església d'Odèn (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a la part central-nord del municipi, arrecerada a la solana de la carena del Castell d'Odèn. S'hi va des de la carretera L-401 (de Pont d'Espia a Coll de Jou), al punt quilomètric 26,9 (42° 08′ 09″ N, 1° 27′ 15″ E﻿ / ﻿42.135960°N,1.454163°E﻿ / 42.135960; 1.454163), a la Creu del Call, prendre la que baixa a Santa Cecília (senyalitzada) en 0,5 km.

## Descripció

L'església parroquial de Santa Cecília és emplaçada en un territori de boscos i prats naturals, tot centrant el nucli d'Odèn. Les restes de l'antiga església, que encara es poden observar al costat de la nova, fan suposar que es tractava d'un edifici d'una sola nau rectangular i coberta amb volta apuntada. El mur S fou aprofitat per a la nova construcció, sent el mur N de l'església nova. En aquest mateix mur hi ha una porta tapiada, que coincideix amb una capella, d'arc de mig punt i amb restes de dovelles.

## Història

La primera notícia referent a aquesta església es troba a la relació de parròquies del final del segle x o del començament de l'XI, continguda en l'apòcrifa acta de consagració de la Seu d'Urgell.
Els primers decennis del segle xii foren una època de donació de castells i d'esglésies a la canònica de Solsona. Una d'aquestes donacions fou la que l'any 1114 feien Miró Arnau, la seva muller Guilla i els seus fills quan traspassaven a Santa Maria de Solsona l'església de Santa Cecília d'Odèn i el castell del Soler d'Odèn. A partir d'aquest moment l'església surt esmentada en diverses ocasions (1124, 1150, 1163, 1180, 1188) confirmant la seva donació a Santa Maria de Solsona.

## Referències

* 1 2 3 «Santa Cecília d'Odèn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juliol 2015].
# Zàjal

El zàjal o zajal (àrab: زجل, zajal, en àrab andalusí pronunciat zajál) és una forma de la poesia àrab similar a la moaixakha, feta exclusivament en àrab dialectal. És format per un refrany i una estrofa de quatre versos, els tres primers monorims i el quart amb la rima del refrany, després del qual es repeteix el refrany. D'origen andalusí, va ser popularitzat pel poeta cordovès Ibn Quzman (1078 - 1160), va influir diverses formes poètiques medievals, i fou practicada igualment pels sufís. Actualment encara és present al Magrib (en especial a Algèria) i al Líban, país on els seus practicants gaudeixen d'una gran popularitat.
El zàjal es practica de manera semiimprovisada i semicantada i sovint pren la forma d'un debat entre zajjaali (poetes que improvisen el zàjal). Normalment, està acompanyat per instruments de percussió (i ocasionalment per instruments de vent, com el ney) i un cor d'homes (i darrerament també de dones) que canten parts del vers.
A l'estat espanyol, els poetes Rafael Alberti i Llorenç Vidal han fet un ús adaptat d'aquesta mètrica tradicional. El zajal assonantat o arromançat d'aquest darrer combina l'estructura estròfica del zajal clàssic d'Ibn Quzman amb la rima suavitzada del romanç.

## Referències

* ↑ Intervenció de Llorenç Vidal a la taula rodona sobre el zajal a la III Trobada Hispanomarroquí de Poesia, Tetuan, 2013

## Enllaços externs

* Sinopsi de la ponència "zéjeles y moriscos" Arxivat 2013-10-08 a Wayback Machine. (castellà).
* Encuentro y desencuentro entre el zéjel marroquí y el español Arxivat 2013-11-03 a Wayback Machine. (castellà).
* Unión Nacional de Escritores de España, Festival de Estrofas y Zéjeles (castellà).
# Walter Frederick Gale

Walter Frederick Gale (27 de novembre del 1865 - 1 de juny del 1945) va ser un gran aficionat a l'astronomia australià que realitzà nombrosos descobriments astronòmics. De professió banquer, Gale havia nascut a Paddington (Nova Gal·les del Sud).
Gran apassionat per l'astronomia, es construí el seu primer telescopi l'any 1884.
Descobrí un gran nombre de cometes, inclòs el cometa periòdic perdut 34D/Gale. També descobrí cinc estrelles dobles meridionals que porten el prefix GLE, i nombrosos cossos de l'espai, entre els quals la nebulosa planetària IC 5148 a Grus. El 1892, va descriure oasis i canals a la superfície de Mart. Va ser premiat amb la Medalla Jackson-Gwilt per la Royal Astronomical Society el 1935 per les seves descobertes de cometes i la seva feina per a l'astronomia de Nova Gal·les del Sud.
El cràter marcià Gale Crater, fou batejat en honor seu. Va ser triat el 2012 com a lloc d'aterratge del Curiosity Rover.

## Referències

* ↑ Biography - Walter Frederick Gale - Australian Dictionary of Biography
* ↑ The Associated Press «NASA Launches Sophisticated Rover on Journey to Mars». The New York Times, 26-11-2011 [Consulta: 26 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Gale on the Australian Dictionary of Biography
# Korytárky

Korytárky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1661.
# São Jorge (Cap Verd)

São Jorge (crioll capverdià San Jorji) és una vila al nord de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 15 kilòmetres al nord-est de São Filipe.

## Punts d'interès

Ponta da Salina és a prop del poble. És un petit port natural i una badia amb formacions rocalloses de basalt una de les quals s'assembla a un arc natural. Hi ha algunes piscines naturals i una platja de sorra fosca on és possible nedar si la mar no és massa aspre.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd

## Referències

* ↑ Reitmeier, Pitt: Cabo Verde, p.391. Bielefeld 2009.