OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juli Capilla i Fuentes

Juli Capilla i Fuentes (València, 1970).
L'any 2006 fou publicada la seva primera novel·la L'home de Melbourne (Premi de narrativa Benvingut Oliver 2005 de Catarroja, (Perifèric Edicions). Des de llavors ha publicat diversos poemaris Llibre dels exilis (Premi de poesia Vila de Lloseta 2006, Editorial Moll), Aimia (Premi Tardor de Poesia de Castelló de la Plana 2007, Editorial Aguaclara) i L'instant fugaç (Premi de Poesia Ibn Jafadja, 2008).
El 2009, juntament amb Toni Mollà, va guanyar el Premi Ciutat de València de poesia. El 2000 va guanyar a Manacor, el Premi Miquel Àngel Riera de Poesia pel treball La Casa Buida
El 2023 va publicar "Arrelats: Famílies valencianes amb història", segon volum del projecte Arrelats, d'Edicions Sidillà.
També al 2023 va guanyar el Premi Josep Vicent Marqués d'assaig dintre de la convocatòria dels Premis Literaris Ciutat de València amb l'obra "La terra i la paraula".

## Referències

* ↑ «Capilla i Fuentes, Juli». LletresCatalanes.cat. [Consulta: 14 març 2015].
* ↑ miquel «Presentació d'Aimia, de Juli Capilla, a la llibreria Catalònia (Barcelona), 10 de juny». Espai País Valencià, 10-06-2008.
* ↑ «llegit | LLIBRE DELS EXILIS, Juli Capilla». Arxivat de l'original el 2017-08-13. [Consulta: 13 agost 2017].
* ↑ Fundació Casal Jaume I. La Safor-Valldigna. «Fundació Casal Jaume I la Safor-Valldigna: Juli Capilla guanya el Premi Ciutat d'Alzira», dilluns, 17 novembre 2008. [Consulta: 13 agost 2017].
* ↑ «XXVII Edició dels Premis Literaris "CIUTAT DE VALÈNCIA". Guanyadors». Valencia.es. [Consulta: març 2016].
* ↑ Ajuntament de Manacor. «Els Premis Ciutat de Manacor ja tenen guanyadors». Manacor: manacormanacor.com, 09-06-2020. [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ Capilla i Fuentes, Juli. Edicions Sidillà. Arrelats: Famílies valencianes amb història, 2023. ISBN 978-84-127308-3-8.
* ↑ Aguilera Marcial, Gemma. «Un llibre aplega històries de famílies valencianes arrelades a la terra». Tornaveu associacionisme i cultura - GrupMón - El Món, 28-11-2023. [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ «Juli Capilla Premi Josep Vicent Marqués d'Assaig Ciutat de València per "La terra i la paraula"», 05-12-2023. [Consulta: 15 desembre 2023].
# CV-379

La CV-379 és una carretera local del País Valencià que comunica Xiva (la Foia de Bunyol) amb Xestalgar (els Serrans), amb una extensió de 21 quilòmetres.

## Nomenclatura

La CV-379 és una carretera secundària que pertany a la Xarxa de carreteres de la Diputació de València. La seua denominació prové de CV, que indica que és una carretera autonòmica del País Valencià i el 379, el número que rep la via en l'ordre de nomenclatura de les carreteres secundàries valencianes.

## Història

La CV-379 va substituir la carretera local VV-6301, amb el mateix recorregut.

## Traçat actual

La CV-379 inicia el seu recorregut com a carretera convencional a Xiva, al costat de l'estació de ferrocarril, i finalitza el seu recorregut a Xestalgar.

## Referències

* ↑ "La carretera CV-379 entre Chiva y Gestalgar, cortada hasta el viernes". Las Províncias, 20 de juny de 2018
* ↑ «Sender PR-CV-370 a la web de la Federació Valenciana de Muntanyisme». Arxivat de l'original el 2021-01-21. [Consulta: 26 febrer 2021].
* ↑ "La CV-379 quedará cortada al tráfico a partir del 21 de mayo por las obras del paso a nivel de Vista Alegre en Chiva". TuComarca, 15 de febrer de 2021
# Mar de Bellingshausen

El mar de Bellingshausen és un mar litoral de l'oceà Antàrtic localitzat a l'oest de la península Antàrtica, entre l'illa d'Alexandre I, a l'est, i l'illa Thurston, a l'oest.
El nom li fou dounat en honor de l'explorador rus Fabian Gottlieb von Bellingshausen que explorà la regió el 1821.
A finals del Pliocé, fa uns 2,15 milions d'anys, es produí en aquest mar l'impacte de l'asteroide Eltanin, sent aquest l'únic impacte conegut d'un meteorit en el fons marí.

## Referències

* ↑ Gersonde, Rainer; F. T. Kyte, T. Frederichs, U. Bleil, H.-W. Schenke, G. Kuhn, Frank T. «The late Pliocene impact of the Eltanin asteroid into the Southern Ocean – Documentation and environmental consequences». Geophysical Research Abstracts, 7, 2005. 1607-7962/gra/EGU05-A-02449 [Consulta: 11 gener 2009].

## Enllaços externs

* Mapa del mar de Bellingshausen per la USGS
* Imatge per satèl·lit de la NASA del mar de Bellinghausen Arxivat 2011-10-24 a Wayback Machine.
# Zabikhillo Urinboev

Zabikhillo Urinboev (30 de març de 1995) és un futbolista uzbek.

## Selecció de l'Uzbekistan

Va debutar amb la selecció de l'Uzbekistan el 2018. Va disputar 2 partits amb la selecció de l'Uzbekistan.

## Estadístiques

Selecció de l'Uzbekistan :
| Anys | Partits | Gols |
| 2018 | 2 | 0 |
| Total | 2 | 0 |

## Referències

* ↑ Zabikhillo Urinboev a National-Football-Teams.com (anglès)
# Casa Aités (Sort)

La Casa Aités és una casa d'Enviny al municipi de Sort (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de forma cúbica que presenta la façana principal a migjorn, al mur perpendicular al cavall que suporta el llosat a dues aigües que el cobreix.
La casa té una planta baixa que, donat el fort desnivell del terreny on s'aixeca, per la part de darrere fa de semisoterrani. A banda d'aquest detall, té dos pisos més als quals s'obren balcons -quatre per pis a la façana principal- i unes golfes. En el cas del primer pis, a més, a la façana principal s'hi obre un ampli terrat.
Els murs exteriors de la casa apareixen revocats. Envolten la casa pròpiament dita, una sèrie d'estables i pallers, a més d'una petita capella dedicada a Santa Llúcia.
En l'actualitat moltes d'aquestes dependències es troben en estat ruïnós.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Aités». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Mortzwiller

Mortzwiller (en alsacià Morzwiller) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 252 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 92 | 126 | 134 | 170 | 194 | 252 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Antoine Kuenemann | |
# Mas Sant Bartomeu

Mas Sant Bartomeu és una masia de Vidrà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular amb teula àrab i de dues vessants. Té la façana principal al sud, precedida per una era. Consta de planta baixa, destinada a magatzems i corrals, i d'un pis i golfes. A la part de llevant hi podem veure un contrafort. Al cos original s'hi afegí un cobert a la part del nord. L'era del davant és delimitada per un cobert construït el segle XX (1948). Tota la construcció és de pedra, malgrat que l'arrebossat no permet veure-la en la totalitat.

## Història

Situada als voltants de l'ermita romànica de Sant Bartomeu de Covildases, la masia duu el mateix nom. La construcció actual data del segle xviii, per bé que possiblement substituiria una edificació anterior. Segons es desprèn de la lectura de la llinda de reformes l'any 1867. El fet que sigui una masoveria en ple funcionament ha comportat l'aparició de diverses construccions als seus voltants com una moderna cort, amb la qual cosa s'ha format un petit complexa agrari força heterogeni.

## Referències

* 1 2 «Mas Sant Bartomeu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# John Barnes

John Charles Bryan Barnes MBE (11 de novembre de 1963) és un antic futbolista anglès de la dècada de 1980, jamaicà de naixement.
La major part de la seva carrera la passà entre Watford FC i Liverpool FC. Al final de la seva carrera també fou jugador a Newcastle United FC i Charlton Athletic.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1986 i 1990.
Com a entrenador destacà al Celtic FC i a la selecció de Jamaica.

## Palmarès
### Jugador
#### Liverpool

* Football League First Division (2): 1987-88, 1989-90
* FA Cup (1): 1988-89
* Lliga Cup (1): 1994-95
* FA Charity Shield (3): 1988, 1989, 1990

### Entrenador
#### Jamaica

* Copa del Carib de futbol (1): 2008

## Referències

* ↑ «John Charles Bryan Barnes - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «John Barnes joins ESPN». espn.co.uk, 24-10-2011. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2013. [Consulta: 23 març 2012].
* ↑ «Graham Taylor: Gems from former England manager's brilliant career - BBC Sport». Bbc.co.uk, 01-01-1970. [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ James Robson «Ferguson: 21 that got away». Manchester Evening News, 08-11-2007 [Consulta: 3 abril 2012]. Arxivat 19 de desembre 2011 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-12-19. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ Pearce, Stuart. Psycho: The Autobiography. Headline, 2001.
* ↑ «John Barnes - Charton». Sporting Heroes. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ Jones, Trefor. Watford Season by Season, 1998, p. 172-183. ISBN 0-9527458-1-X.
* ↑ «Player profile at LFChistory.net». Arxivat de l'original el 2010-06-16. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Perfil a hugmansfootballers». Arxivat de l'original el 2018-08-31. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «John Barnes - England career». Sporting Heroes. [Consulta: 7 març 2014].
* ↑ «John Barnes international caps and goals». Sporting-heroes.net. [Consulta: 19 març 2017].
* ↑ «John Barnes England appearances at Englandfanzine.co.uk». Arxivat de l'original el 2007-03-10. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «John Barnes index at Sporting-heroes.net». Arxivat de l'original el 2012-02-06. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Barnes forced out». BBC News. BBC, 10-02-2000 [Consulta: 30 maig 2016].
* ↑ Stevenson, Jonathan «Barnes in talks over Jamaica job». BBC Sport, 16-09-2008 [Consulta: 16 setembre 2008].
# Tudor

«Tudor» té aquests significats:
* Els Tudor o The Tudors, sèrie de televisió nominada que es basa en el regnat d'Enric VIII d'Anglaterra
* Arc tudor, tipus d'arc apuntat que es construeix amb quatre seccions de circumferència
* David Tudor (Filadèlfia, 1926 – Tompkins Cove, Nova York, 1996), pianista i compositor nord-americà
* Dinastia Tudor, família originària de Gal·les que acabaren sent nomenats comtes de Richmond, comtes de Pembroke, ducs de Redford
* Estil Tudor, desenvolupament final de l'arquitectura medieval durant el període Tudor (1485–1603)
* Època Tudor, període de la història d'Anglaterra que s'estén des del 1485 al 1603
* Museu Tudor
# Bormujos

Bormujos és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2006 tenia 15.741 habitants. La seva extensió superficial és de 12 km² i té una densitat de 1215,4 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 22′ N, 6° 04′ O. Està situada a una altitud de 98 metres i a 8 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 7.521 | 8.223 | 9.462 | 10.400 | 11.534 | 12.641 | 13.492 | 14.585 | 15.741 | 16.548 |
# Marie-Hélène Lefaucheux

Marie-Hélène Lefaucheux (26 de febrer de 1904 – 25 de febrer de 1964) fou un activista francesa pels drets humans.
Durant la Segona Guerra Mundial va ser membre de la Resistència francesa i organitzà l'alliberament del seu marit del camp de concentració de Buchenwald després que fos capturat per la Gestapo.
Marie-Hélène Lefancheux fou l'única dona en la delegació francesa a la primera Assemblea General de les Nacions Unides. En la seva qualitat de Presidenta de la Comissió de la Condició Jurídica i Social de la Dona del 1948 al1953, va defensar amb èxit la inclusió d'una menció a la no discriminació sexual en l'Article 2 de la Declaració Universal dels Drets Humans. Així, doncs, el text final de l'article diu el següent: «Tota persona té tots els drets i llibertats proclamats en aquesta Declaració, sense cap distinció d'ètnia, gènere, idioma, religió, opinió política o de qualsevol altra mena, origen nacional o social, posició econòmica, naixement o qualsevol altra condició». Va ser signatària de la Carta oberta a les dones del món.

## Referències

* ↑ «Musée de la résistance en ligne». [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ «Les dones que van humanitzar la Declaració Universal de Drets Humans – Eulàlia Lledó Cunill». [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ «Día de los Derechos Humanos, 10 de diciembre» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ «An open letter to the women of the world | UN Special» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2019].
# Castell'Alfero

Castell'Alfero (Castel Alfé en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Asti, Calliano, Corsione, Cossombrato, Frinco, Tonco i Villa San Secondo.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bricco Beretta, Callianetto, Casotto, Moncucco, Noveiva, Serra Perno i Stazione.
# Mas Sallent (Olost)

Mas Sallent és una masia d'Olost (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular orientat a migdia amb teulada a dues vessants. L'edifici originari era de planta quadrada i s'hi van realitzar després successives ampliacions a sengles costats. A la façana principal hi ha un portal adovellat i finestres allindades una de les quals té la data 1721 inscrita. A l'interior del corral hi ha un portal datat del 1638 i que constitueix la part més antiga de la casa. A la part del darrere hi ha una galeria, on anteriorment hi havia una eixida, amb arcades cegades, s'hi conserva un pou interior a l'altura del primer pis.

## Història

Sallent pagava cens al batlle de Pelaroger segons consta en el capbreu dels béns del monestir fet l'any 1434.

## Referències

* 1 2 «Mas Sallent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].
# Jordi Bertomeu i Orteu

Jordi Bertomeu i Orteu (Barcelona, 15 de gener de 1959) és un dirigent esportiu català, president executiu de l'Eurolliga de bàsquet, que és la companyia privada que dirigeix i opera les dues principals competicions continentals de clubs de bàsquet d'Europa. El setembre de 2022 deixa les seves funcions a la Eurolliga, després de 22 anys. És substituit al càrrec per l'exjugador blaugrana Dejan Bodiroga.És pare del politòleg Marc Bertomeu Goixens.

## Referències

* ↑ Hoopsworld.com - The 2010 Most Influential In Basketball #22.
* ↑ «La ‘era Bodiroga’ en la Euroliga comenzará oficialmente en dos días» (en castellà), 12-09-2022. [Consulta: 8 octubre 2022].
# CV

CV té els següents significats:
* Cavall de vapor, unitat de potència física.
* Coalicio Valenciana, partit polític blaver.
* Curriculum vitae
* Coeficient de variació
Viccionari
# Marie-Hélène Prémont

Marie-Hélène Prémont (Ciutat de Quebec, 24 d'octubre de 1977) és una ciclista quebequesa, ja retirada, especialitzada en el ciclisme de muntanya.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata als Jocs Olímpics de 2004 en camp a través, una medalla d'or als Jocs de la Commonwealth de 2006 i una de bronze al Campionat del món de muntanya de Rotorua 2006. El 2008 fou primera a la Copa del món en Camp a través.

## Palmarès

* 2003
** Campiona del Canadà en Camp a través
* 2004
** Medalla de plata als Jocs Olímpics del 2004 en Camp a través
** Campiona del Canadà en Camp a través
* 2005
** Campiona del Canadà en Camp a través
* 2006
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Camp a través
** Campiona del Canadà en Camp a través
* 2007
** Campiona del Canadà en Camp a través
* 2008
** 1a a la Copa del món en Camp a través
** Campiona del Canadà en Camp a través
* 2012
** Campiona del Canadà en Marató

## Referències

* ↑ «Olympedia – Marie-Hélène Prémont». [Consulta: 26 desembre 2023].
* ↑ «Race 6 - September 14: Elite women cross country - Wloszczowska takes maiden win», 14-09-2008.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Zapàrino

Zapàrino (en rus: Запарино) és un poble de l'óblast d'Arkhànguelsk, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 5 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Каргопольского района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2022-02-05. [Consulta: 2 maig 2022].
# Casa Francisca Quilez Blasco i Ana Piñol Masip

La Casa Francisca Quilez Blasco i Ana Piñol Masip és una obra de Parets del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa aïllada, fent cantonada, amb jardí. És de planta concentrada i consta de tres cossos un d'ells de planta baixa, limitat per cinc arcs de punt rodó que emfasitzen l'entrada. L'edificació es distribueix en planta baixa i sotacoberta. La coberta és complexa, de teula àrab, amb els vessants acabant amb una treballada imbricació de peces ceràmiques vistes. Els buits de les façanes estan emmarcats amb brancals i llinda plana de pedra. Les façanes estan arrebossades i pintades de color blanc.

## Història

El 1944 en Francisco Quilez Blasco i Ana Piñol Masip demanen permís per a construir una casa. El 1948 ho fan per a fer una pèrgola.

## Referències

* 1 2 «Casa Francisca Quilez Blasco i Ana Piñol Masip». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Mosquió (escriptor segle III aC)

Mosquió (en llatí Moschion, en grec antic Μοσχίων) fou un escriptor grec que va escriure una obra sobre la construcció d'un gran vaixell, el Siracusia, encarregat pel rei Hieró II de Siracusa, sota la direcció del famós enginyer Arquimedes. La seva obra és esmentada principalment per Ateneu de Naucratis (Athenaeus V. 206d, 209, e).

## Referències

* ↑ 2.Moschion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1114
# Matilde de Saxònia

Matilde de Ringelheim (Enger, Westfàlia, vers 895–Quedlinburg, 14 de març de 968) va ser l'esposa del duc de Saxònia i després rei d'Alemanya Enric I l'Ocellaire i la mare de l'emperador Otó I i de l'arquebisbe Brunó de Colònia. És venerada com a santa per l'Església catòlica.

## Biografia

Filla del comte saxó de Westfàlia Teodoric de Ringelheim i de Rainilde de Frísia, va néixer cap al 895 a Enger (Westfàlia). Va ser educada per la seva àvia, l'abadessa Matilde, al monestir d'Herford, on romangué fins al 909. Llavors, els seus pares la van donar en matrimoni a Enric l'Ocellaire, fill i hereu del duc de Saxònia Otó el Magnífic, que l'esposà a Wallhausen. El 912, Enric va ser promogut duc i el 919, a la mort de Conrad I de Francònia, fou elegit rei d'Alemanya.
Del matrimoni van néixer cinc fills, tres nens i dues nenes:
* Otó II de Saxònia, emperador del Sacre Imperi Romanogermànic el 961;
* Gerberga de Saxònia, esposa del rei Lluís IV de França;
* Eduvigis de Saxònia, esposa del comte de París Hug el Gran i mare del rei Hug I de França, fundador de la dinastia Capet;
* Enric I el Litigiós, duc de Baviera;
* Brunó I el Gran, arquebisbe de Colònia i duc de Lorena, després canonitzat.
Durant el regnat del seu marit s'ocupava de les obres de caritat: va fer erigir nombrosos hospicis així com els hospitals i monestirs de Quedlinburg, Pöhlde, Nordhausen, Grona (a Göttingen) i Duderstadt. A la mort d'Enric (936) va donar suport al seu fill petit Enric per a la successió, però va ser elegit rei d'Alemanya el major, Otó. No obstant això, va continuar donant suport a Enric quan va intentar una revolta i fins que va renunciar a la seva pretempsió el 953.
Va regir Alemanya el 962, mentre Otó era a Itàlia per rebre la corona imperial. Quan va tornar, es va retirar al monestir de Nordhausen i, poc després, al de Quedlinburg, on el 968 va morir el i on fou sepultada. Va ser proclamada santa per aclamació, poc després de la seva mort.
Existeixen dues hagiografies manuscrites en llatí Vita Mathildis regina (Vida de la reina Matilde) d'autors desconeguts escrites poc després de la seva mort. La més antiga es va escriure a l'entorn de l'any 973 al monestir de Nordhausen o Queldlinburg. El rei Enric II va encarregar una nova versió més extensa vers l'any 1002. La Vita molta informació sobre la família i la història política de la seva època.
* Església de S. Mathilde a Quedlinburg, amb una estàtua de la reina
* Compromís de Matilde i Enric I, pintura de 1896
* Abadia i castell de Quedlinburg
* Cripta de Quedlinburg; en primer pla, les tombes de Matilda i Enric I

## Referències

* ↑ Ott, Michael. «St. Matilda». A: The Catholic Encyclopedia (en anglès). Vol. 10. York: Robert Appleton Company, 1911 [Consulta: 23 Sept. 2019].
* ↑ Bernhardt, John W. Itinerant Kingship and Royal Monasteries in Early Medieval Germany, C.936-1075 (en anglès). Cambridge University Press, 2002-08-22. ISBN 978-0-521-52183-3.
* ↑ «Vita Mathildis reginae» (en diverses llengües). Repertorium Fontium – Geschichtsquellen des deutschen Mittelalters. [Consulta: 23 setembre 2019].
# Jordi Baylach i Planas

Jordi Baylach i Planas (Cambrils, 19 d’agost de 1922 - ?) va ser compositor i organista, sacerdot lazarista i professor de música dels seminaris d’Ibarra, Quito i Loja, i del Instituto de Música Sacra de Quito.
Va viure a Ecuador des de 1946. Va assistir a diferents congressos internacionals de música sacra, i va col·laborar amb el pare Jaime Mola en el departament de música de la Conferencia Episcopal Ecuatoriana. Va ser, també, organista de la catedral de Quito.
Va recopilar tots els cants sacres equatorians i va editar un llibre anomenat Ecuador canta al Señor (Quito, 1984) i Ritmos del pueblo de Dios, amb 19 edicions. És autor de dues misses en llatí, Misa popular ecuatoriana, pentafònica, i Misa balada al Señor, així com de més d’un centenar de cants sacres, on destaca Dios es amor. Va ser autor de diversos himnes de congressos eucarístics, comunitats religioses i institucions variades i compositor de la lletra i la música del Himno a la policía nacional del Ecuador.

## Referències

* ↑ Godoy Aguirre, Mario. «Baylach Planas, Jorge». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002.
# Torrenueva

Torrenueva és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Formà part del Campo de Montiel, com a localitat que va pertànyer a l'Orde de Santiago des de l'Edad Mitjana fins al segle xix.
# Bromat de calci

El bromat de calci és un compost inorgànic del grup de les sals, constituït per anions bromat ${\ce {BrO3-}}$i cations calci ${\ce {Ca^{2+}}}$, la qual fórmula química és ${\ce {Ca(BrO3)2}}$.
Es presenta com el monhidrat ${\ce {Ca(BrO3)2*H2O}}$ incolor, que cristal·litza en el sistema monoclínic. Perd l'aigua de cristal·lització per sota el 180 °C i es descompon a temperatures superiors donant bromur de calci ${\ce {CaBr2}}$ i oxigen:
${\ce {Ca(BrO3)2 ->[\Delta] CaBr2 + 3O2}}$La seva solubilitat en aigua és alta i, contràriament a la majoria de les sals, disminueix amb la temperatura passant de 230 g en 100 ml d'aigua a 20 °C a 181,3 g en 100 ml d'aigua a 80 °C.
Pot obtenir-se a partir de la reacció d'hidròxid de calci ${\ce {Ca(OH)2}}$amb bromat de sodi ${\ce {NaBrO3}}$, o per reacció del sulfat de calci ${\ce {CaSO4}}$ amb el bromat de bari ${\ce {Ba(BrO3)2}}$. Les reaccions són:
${\ce {Ca(OH)2 + 2 NaBrO3 -> Ca(BrO3)2 + 2NaOH}}$
El bromat de calci s'utilitza com a agent maduratiu i condicionador de la massa en les farines bromades. El seu codi alimentari és el E924b.

## Referències

* 1 2 3 Ropp, R. C.,. Encyclopedia of the alkaline earth compounds. Oxford: Elsevier, 2013. ISBN 9780444595539.
* ↑ «E924b - Bromato de Calcio» (en castellà). [Consulta: 10 octubre 2019].
# Marc Emili Bàrbula

Marc Emili Bàrbula és el nom dels següents personatges:
* Marc Emili Bàrbula, dictador cap al 285 aC, segons alguns autors moderns identificable amb Marc Emili Pap
* Marc Emili Bàrbula, cònsol el 230 aC