OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Melaleuca bracteata

Melaleuca bracteata o Black Tea-tree (arbre del té negre) és una planta de la família de les Myrtaceae que es distribueix per la meitat nord-est d'Austràlia, encara que hi ha espècies del gènere que també s'estenen per Nova Caledònia, Malàisia i el Vietnam.

## Descripció

És un arbust de mida gran o un petit arbre d'àmplia difusió amb una alçada màxima d'uns 10 metres amb una amplada màxima d'uns 4 a 5 metres. El port acostuma a ser arbustiu si no es poda, es pot podar com a arbre amb un tronc simple. El tronc és gris fosc, que pot pelar-se en tires, ja que es va trencant amb el pas del temps.

### Fulles

Les fulles són estretes, de forma lanceolada, molt aromatitzades i d'un color verd brillant. Són sèssils, és a dir, no presenten pecíol. La punta està finament puntejada. Són finament pubesents.

### Flors i fruit

Les flors són de color blanc-crema en espigues curtes o raïms d'1 a 4 cm de llarg. Les flors poden estar disposades de manera solitària o en grups de 3 en una espiga. El fruit de 2 o 3 mm de mida i amb sèpals persistents a les vores. Floreix cap a l'hivern o la primavera.

## Distribució

Aquesta espècie està confinada a barrancs i cursos d'aigua en zones humides tan costaneres com de l'interior, on les fulles i les espigues de les flors tendeixen a ser més curtes.

## Taxonomia

Melaleuca bracteata va ser descrita per Mueller, Ferdinand Jacob Heinrich von i publicada a Fragmenta Phytographiæ Australiæ 1: 15. 1858. (Fragm.)

## Etimologia

* Melaleuca: és el nom genèric que prové de les paraules gregues melas que significa fosc o negre i leucon que significa blanc, en referència aparentment a les tonalitats blanques de les branques més joves i fosques dels troncs que tenen més edat.
* bracteata: epítet específic descriptiu que significa "amb bràctees".

## Usos

Normalment s'usen per a plantar de manera ornamental en zones costaneres, ja que hi és tolerant, per guarnir passejos i avingudes. Es poda seguint la forma arbòria amb un sol tronc. També és un arbre adequat per a petits patis de les cases natives australianes. És un arbre atractiu per als ocells. L'oli de les seves fulles es pot fer servir com a repel·lent d'insectes.

## Referències

* ↑ «Melaleuca bracteata» a EOL. Data consulta: 20 de maig de 2015.
* ↑ «Melaleuca bracteata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ «Melaleuca bracteata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 20 maig 2015].
* ↑ http://aciar.gov.au/files/mn156-prelims_1.pdf Arxivat 2015-05-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://keys.trin.org.au/key-server/data/0e0f0504-0103-430d-8004-060d07080d04/media/Html/taxon/Melaleuca_bracteata.htm Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
# Mas Vidal

«Mas Vidal» té aquests significats:
* Mas Vidal o Can Vidal de Penedes, mas al veïnat de Penedes (Llagostera, el Gironès)
* Mas Vidal (Madremanya), molí hidràulic al terme de Madremanya (el Gironès)
* Mas Vidal (Viladrau), mas a Viladrau (Osona)
* Mas Vidal (el Far d'Empordà), mas al municipi del Far d'Empordà (l'Alt Empordà)
# Mas Vila (Tarragona)

Mas Vila és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Mas gran de tres pisos, amb planta rectangular i coberta de teules a dos vessants. Ha estat transformat, darrerament, en el restaurant de la urbanització, amb uns arranjaments que li han tret part del seu caràcter.

## Referències

* ↑ «Mas Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Mastakh

Mastakh (en rus: Мастах) és un poble de la República de Sakhà, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 465 habitants. Pertany al districte de Sangar.

## Referències

* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Кобяйский улус (район)» Республики Саха (Якутия)». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия). Arxivat de l'original el 2019-10-17. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Географические и природные условия». Официальный информационный портал Республик Саха (Якутия).
# Merz

«Merz» té aquests significats:
* Art Merz, tipus d'art desenvolupat per Kurt Schwitters i relacionat amb el Dadaïsme.
* Merz (revista), publicació des d'on es difongué l'estil.
* Merzbau, exposició de Kurt Schwitters a Hannover.
# Mg

Mg té els següents significats:
* Química: Mg és el símbol de l'element químic Magnesi
* Física: mg és l'abreviatura de la unitat de massa mil·ligram. Mg és l'abreviatura de la unitat de massa megagram.
* Automoció: El Rover MG és un model d'automòbil de la casa Rover.
Viccionari
# Metge

Un metge (en femení, metge, metja o metgessa) és un professional que practica la medicina i que intenta mantenir i recuperar la salut humana mitjançant l'estudi, el diagnòstic i el tractament de la malaltia o lesió del pacient. De forma col·loquial, es denomina també doctor (en femení, doctora) a aquests professionals, encara que no hagin obtingut el grau de doctorat. El metge és un professional altament qualificat en matèria sanitària, que és capaç de donar respostes generalment encertades i ràpides a problemes de salut, mitjançant decisions preses habitualment en condicions de gran incertesa, i que necessita formació continuada al llarg de tota la seva vida laboral.
El principal objectiu del metge, i per extensió, de la Medicina, és «tenir cura de la salut del pacient i alleujar el seu patiment». «El metge poques vegades cura, algunes alleuja, però sempre ha de consolar».

## Vegeu també

* Centre de salut
* Especialitats mèdiques
* Història de la medicina
* Medicina
* Metge de capçalera
* Metge de família

## Bibliografia

* James F. Drane JF. Cómo ser un buen médico (2ª ed.). Santafe de Bogotá: San Pablo; 1998.
* Gómez Esteban R. El Médico como persona en la relación Médico-Paciente. Madrid: Editorial Fundamentos; 2002. ISBN 84-24509110
* Guillermo Jaim Etcheberry. ¿Por que ser médico hoy?: Puentes entre la formación y la práctica de la medicina. Buenos Aires: Libros del Zorzal; 2009. ISBN 978-987599127-9

## Referències

* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 20 juny 2024].
* ↑ Diccionari Normatiu Valencià. «metja». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ Gérvas J. Aprendices. Acta Sanitaria. 7 de setembre de 2009.
* ↑ Vélez Correa LA, Sarmiento Díaz JJ. Ética médica: Interrogantes acerca de la medicina, la vida y la muerte (3ª ed). Medellín (Colombia): Corporación para Investigaciones Biológicas ;2003.
* ↑ Cassel Erik. 1982.

## Enllaços externs

* Col·legi de metges de Barcelona
* Col·legi de metges de Girona
* Col·legi de metges de Lleida Arxivat 2015-08-23 a Wayback Machine.
* Col·legi de metges de Tarragona
* Col·legi de metges de Balears
Viccionari
# Metge Fortuny

El Metge Fortuny, del qual se'n desconeix el nom i la data de naixement, va ser un metge català, nascut a Reus probablement a finals del segle xvi, i que va exercir en aquella ciutat.
El coneixem pel que en diu Andreu de Bofarull, i després d'ell Gras i Elies i Ramon Amigó. Se sap que el 1624 van ser contractats ell i el doctor Pàmies per l'ajuntament de la ciutat per donar assistència als malalts de l'hospital. El lletrat senyor Pedret va demanar recursos per a atendre els malalts, i l'ajuntament, que donava assistència gratuïta, va contractar els dos metges amb un sou fix i va destinar unes partides per millores de l'edifici.
El metge Fortuny era una persona molt coneguda a la vila, "uno de los representantes populares de más nombradía" diu Bofarull. El 4 de setembre de 1636 va ser assaltat i assassinat davant de casa seva per uns malfactors, que van pujar al seu pis a buscar diners, però sembla que no en van trobar. La seva mort va ser molt plorada, i el consell municipal va oferir fortes sumes de diners i immunitat al qui denunciés els assassins, però no es va arribar mai a resoldre el crim.
El Consell, per a honorar la seva memòria, va posar el seu nom al carrer on vivia i on havia mort, el carrer del Metge Fortuny, que abans se'n havia dit de Castellví i també de La Fleca, on hi havia la fleca del comú, i on després s'instal·là la llibreria i papereria La Fleca de Joan Grau Gené. Amigó diu que el 1623 ja vivia en aquell carrer. El carrer del Metge Fortuny, que conserva encara aquest nom, va des de la plaça del Mercadal fins al carrer d'Aleus.

## Referències

* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. y lib. de la V. e Hijo de Sabater, 1866, p. 115 i 451.
* ↑ Gras i Elies, Francesc. Las calles de Reus. Reus: Imprenta y litografía de Eduardo Navàs, 1902, p. 48.
* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 242. ISBN 8486387655.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 102. ISBN 9788497916929.
# MathWorks

MathWorks és una empresa privada multinacional especialitzada en programari de càlcul matemàtic i de processament de senyal. Els seus principals productes són MATLAB i Simulink. A més de la seva aplicació en la indústria i a nivell governamental, les eines de la companyia estan molt ben considerades dins de l'àmbit educatiu. Són molt utilitzades arreu del món per diferents universitats i institucions per potenciar i ajudar en l'ensenyament i la investigació. El març de 2013 l'empresa comptava amb un planter de 2.800 treballadors a tot el món, un 70% del qual es troba a la seva seu central a Natick (Massachusetts).

## Història

MathWorks va ser fundada a Portola Valley (Califòrnia), per Jack Little (President i CEO), Cleve Moler (Director Científic) i Steve Bangert (ara inactiu) el 7 de desembre de 1984. El seu producte estrella, MATLAB, fer el seu debut públic en la Conferència IEEE sobre Decisió i Control a Las Vegas, Nevada en aquest mateix any. La companyia va vendre la seva primera comanda, d'un total de 10 còpies de MATLAB, per 500$ a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts (MIT) al febrer de 1985.
L'any 1986, MathWorks es va traslladar a Massachusetts. Després d'una dècada de creixement, el 1999, es va instal·lar en la seva actual seu a Apple Hill Drive a la ciutat de Natick. En aquest moment, la companyia havia crescut considerablament, assolint gairebé 1.000 treballadors.
L'expansió a escala global va començar l'any 1997 amb una oficina al Regne Unit. En els següents anys MathWorks va obrir oficines a diversos països europeus: El 2000 a Espanya, Alemanya, França, Països Baixos i Suïssa; el 2002 a Itàlia i el 2004 a Suècia. Paral·lelament, l'any 2004, van inaugurar la primera oficina a Àsia (Corea del Sud). Passat un temps, es van obrir oficines a la Xina (2007), l'Índia (2008) i al Japó (2009), on es va establir una presència directa.
L'any 2007, MathWorks va adquirir Polyspace Tecnologies. Aquest fet va provocar que MathWorks comencés a incloure productes Polyspace en les seves versions de MATLAB a partir de l'any 2008. En aquell mateix any, el 2008, MathWorks va adquirir SciFace Programari GmbH &amp; Co KG, fabricant de MuPAD, pel que MathWorks va començar a incloure'l a la seva Symbolic Math Toolbox, reemplaçant el motor Maple existent.
El juliol del 2008 MathWorks va ampliar el seu campus principal a Massachusetts amb la compra d'un edifici d'oficines de 14.000 m² al turó d'Apple, seguit per la compra, a l'abril del 2009, d'un altre edifici de 16.000 m² en el mateix complex. A l'abril de 2013, la companyia va ampliar novament la seva presència a Natick per una suma addicional de 46.000 m² amb la compra de l'antiga seu de Boston Scientific.

## Serveis i productes

* MATLAB
** MEX file
* Simulink
** SimEvents
** Stateflow
** xPC Target
* Polyspace

## Logotip

El logotip representa el primer mode de vibració d'una membrana prima en forma de L, subjectada a les vores, que es regeix per l'equació d'ona.

## Vegeu també

* MATLAB
* Processament del senyal

## Referències

* ↑ «MathWorks Company Overview». [Consulta: 1r maig 2012].
# Crupier

Un crupier (del francès croupier) és un empleat dels casinos de joc que s'encarrega de dirigir les partides. En el jocs de contrapartida (ruleta, black-jack...), el crupier esdevé el representant de la banca i els clients juguen contra ell. Malgrat això, el crupier sempre juga segons unes regles preestablertes i no té capacitat de decisió. En els jocs de cercle (pòquer, chemin-de-fer...), el crupier només assisteix als jugadors que s'enfronten entre si.

## Categories

A Europa hi ha dues grans categories d'empleat: el crupier i el cap de taula. Generalment, els crupiers són els treballadors que tenen tracte directe amb el públic. S'encarreguen de pagar els premis i retirar les postes perdedores, repartir les cartes, tirar la bola a la ruleta… sempre seguint uns estrictes procediments. Els caps de taula són crupiers veterans que s'encarreguen de supervisar la partida, vetllar per seguretat de les postes i corregir qualsevol error que el crupier pugui cometre. Les propines, que els guanyadors indefectiblement lliuren als crupiers, esdevenen una part substancial de llurs sous. Tant a Catalunya com a la resta d'Europa, a final de mes es reparteix el total de les propines de manera proporcional a la veterania dels empleats.

## Història

El terme crupier és un gal·licisme que va introduir-se a la llengua catalana durant el segle xix. El cavalier croupier era el genet expert, que muntant darrere d'un principiant, li ensenyava l'art de l'equitació. Posteriorment s'emprà aquesta locució per a referir-se a les persones que assistien a un jugador novell, donant-li consells a canvi d'una propina. Normalment, aquests individus restaven dempeus i darrere del jugador. Abans d'imposar-se el terme crupier, es feia servir en català la paraula ‘barater', és a dir, qui cobra el ‘barat' o propina.

## Referències

* ↑ «Casino Casa - Historia de la Ruleta».
# Huéscar

Huéscar és un municipi situat en l'extrem nord de la província de Granada, que limita amb les províncies d'Albacete i Jaén. Té 7.942 habitants (2013). La seva economia es basa principalment en l'agricultura i la ramaderia.

## Personatges il·lustres

* Vicente García Lacal (Carlet, 1888- després de 1953), director de la Banda Municipal als anys 30 i anys 40 i autor de ¡Al agua, Santas benditas!, juguete cómico-lírico (1932) i Himno a las Santas (1944), dedicat a les santes patrones de Huéscar.
* Esther González Rodríguez (Huéscar, 8 de desembre de 1992), futbolista.
# Martín Rejtman

Martín Rejtman (Buenos Aires, 3 de gener de 1961) és un cineasta, guionista i escriptor argentí.

## Trajectòria fílmica i literària

Martín Rejtman va néixer el 3 de gener de 1961 a la ciutat de Buenos Aires, Argentina. Va estudiar Cinema a l'Escola Panamericana d'Art de Buenos Aires, i en 1981 es va traslladar als Estats Units per a estudiar Direcció en la Universitat de Nova York. En cinema va treballar com assistent de direcció a l'Argentina i en Itàlia, com a assistent de muntatge en els estudis de Cinecittà. Mentre que, com a escriptor, va publicar 4 llibres de contes, Rapado (1992), Velcro y yo (1996), Literatura y otros cuentos (2005), Tres cuentos (2012) i va ser guionista dels seus llargmetratges. En 2020 Rejtman va rebre el premi Eurimages lliurat pel Festival de Cinema de Sant Sebastià pel seu film El repartidor está en camino.

## Filmografia
### Llargmetratges

* 1988: Sistema español
* 1996: Rapado
* 1999: Silvia Prieto
* 2003: Los guantes mágicos
* 2009: Entrenamiento elemental para actores
* 2014: Dos disparos
* 2020: El repartidor está en camino

### Curtmetratges

* 1982: Just a Movie
* 1986: Doli vuelve a casa
* 1987: Sitting On A Suitcase
* 2019: Shakti

### Documentals

* 2006: Copacabana

## Contes

* 1992: Rapado
* 1996: Velcro y yo
* 2005: Literatura y otros cuentos
* 2012: Tres cuentos

## Premis
### Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2020 | Premi Eurimages | El repartidor está en camino | Guanyador |

## Referències

* 1 2 «Martín Rejtman - Filmografía, Biografía, Fotos | cinenacional.com» (en anglès). [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «Martín Rejtman». [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ lecturalia.com. «Martín Rejtman: libros y biografía autor» (en castellà). [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ Manjón, Adhemar. «Martín Rejtman: “Hacer cine fue como aprender a hablar un nuevo idioma”» (en anglès), 5 enero 2020. Arxivat de l'original el 2020-07-02. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «Martín Rejtman • Director de El repartidor está en camino» (en castellà). [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ «El palmarés completo del 68 Festival de Cine de San Sebastián», 26-09-2020. [Consulta: 27 setembre 2020].
# Aigües Artés (Orpí)

Les Aigües Artés és una obra d'Orpí (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular amb afegits posterior. De tres pisos i portal d'entrada adovellat. Sembla que està adossat a un antic molí paperer.

## Història

Està situada a peu de carretera, sota el veïnat de Can Bou i al costat de la riera de Carme. Subministra aigua a Igualada amb una mitjana de 850m3 per dia.

## Referències

* 1 2 «Aigües Artés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Alfabet belarús

L'alfabet belarús (en belarús: беларускі алфавіт) és l'alfabet de l'idioma belarús basat en l'alfabet ciríl·lic. La seva composició actual fou introduïda el 1918 (oficialment el 1922). Consisteix en trenta-dues lletres, a més de dos dígrafs, que de vegades es consideren com a lletres.

## Alfabet belarús

Alfabet belarús :
| Lletra | Nom | AFI | Unicode |
| А а | а /a/ | /a/ | U+0410 / U+0430 |
| Б б | бэ /bɛ/ | /b/ | U+0411 / U+0431 |
| В в | вэ /vɛ/ | /v/ | U+0412 / U+0432 |
| Г г | гэ /ɣɛ/ | /ɣ/ | U+0413 / U+0433 |
| Д д | дэ /dɛ/ | /d/ | U+0414 / U+0434 |
| Е е | е /je/ | /je, /ʲe/ | U+0415 / U+0435 |
| Ё ё | ё /jo/ | /jo/, /ʲo/ | U+0401 / U+0451 |
| Ж ж | жэ /ʐɛ/ | /ʐ/ | U+0416 / U+0436 |
| З з | зэ /zɛ/ | /z/ | U+0417 / U+0437 |
| І і | і /i/ | /i/, /ʲi/, /ji/ | U+0406 / U+0456 |
| Й й | і нескладовае /i nʲesklaˈdovaje/ | /j/ | U+0419 / U+0439 |
| К к | ка /ka/ | /k/ | U+041A / U+043A |
| Л л | эл /ɛl/ | /l/ | U+041B / U+043B |
| М м | эм /ɛm/ | /m/ | U+041C / U+043C |
| Н н | эн /ɛn/ | /n/ | U+041D / U+043D |
| О о | о /o/ | /o/ | U+041E / U+043E |
| П п | пэ /pɛ/ | /p/ | U+041F / U+043F |
| Р р | эр /ɛr/ | /r/ | U+0420 / U+0440 |
| С с | эс /ɛs/ | /s/ | U+0421 / U+0441 |
| Т т | тэ /tɛ/ | /t/ | U+0422 / U+0442 |
| У у | у /u/ | /u/ | U+0423 / U+0443 |
| Ў ў | у нескладовае / у кароткае /u nʲesklaˈdovaje/ /u kaˈrotkaje/ | /w/ | U+040E / U+045E |
| Ф ф | эф /ɛf/ | /f/ | U+0424 / U+0444 |
| Х х | ха /xa/ | /x/ | U+0425 / U+0445 |
| Ц ц | цэ /tsɛ/ | /ts/ | U+0426 / U+0446 |
| Ч ч | чэ /tʂɛ/ | /tʂ/ | U+0427 / U+0447 |
| Ш ш | ша /ʂa/ | /ʂ/ | U+0428 / U+0448 |
| Ы ы | ы /ɨ/ | /ɨ/ | U+042B / U+044B |
| Ь ь | мяккі знак /ˈmʲakkʲi znak/ | /ʲ/ | U+042C / U+044C |
| Э э | э /ɛ/ | /ɛ/ | U+042D / U+044D |
| Ю ю | ю /ju/ | /ju/, /ʲu/ | U+042E / U+044E |
| Я я | я /ja/ | /ja/, /ʲa/ | U+042F / U+044F |
| ’ | апостраф /aˈpostraf/ | – | U+2019 |
# Mas Vilapúdua

El Mas Vilapudua és una obra del municipi d'Avinyó (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta basilical amb coberta a doble vessant i el carener perpendicular a la façana principal, orientada a ponent. Al cos central s'hi afegí, al costat de migdia, una construcció moderna del segle xx, de planta rectangular i perpendicular al cos central de la masia. Les obertures originals, col·locades simètricament respecte a l'eix de la façana s'han modificat i se n'hi han obertes de noves. Construïda en un fort pendent, la masia aprofita els desnivells naturals per a bastir-hi les dependències complementàries de la masia i la pròpia capella familiar.

## Història

L'actual masia de Vilapúdua, coneguda també amb el nom històric de Vilapúdua de Baix, pertany a la parròquia de Santa Eugènia de Relat. L'església i les extenses terres que l'envoltaven foren venudes a finals del segle X al monestir de Ripoll per la família propietària, els Lluçà. La masia és documentada ja al segle xvi, car és esmentada en el fogatge de l'any 1553, en ressenyar les cases de "La parròquia de Sancta Eugenia de Relat terme de Lussanes" (Vilapúdua Sobirà i Vilapúdua Jussà).
Annexa a la Masia de Vilapúdua hi ha l'església i capella de la Mare de Déu de Núria, de la pròpia masia, una construcció del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Vilapúdua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ d'Avinyó, Ajuntament. «Història». Arxivat de l'original el 2021-01-11. [Consulta: 9 gener 2021].
# Mas Vilar (Ordis)

El Mas Vilar és una obra d'Ordis (Alt Empordà) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El Mas Vilà és una casa aïllada que es troba a uns 500 metres a llevant de l'església de Sant Nicolau. És un gran casal amb teulada a quatre vessants i les llindes de les finestres tenen inscrites dates del segle xvii i XVIII. Una finestra de la façana principal té la data 1689 a la llinda, i a una de les façanes laterals podem veure una finestra amb una llinda amb la data 1791. El mur de la lliça és una obra de fortificació amb espitlleres.
A la banda de ponent sobresurt el cos d'edifici de la capella, de planta rectangular amb teulada a doble vessant. És una capella construïda al segle xviii i té coberta de llunetes i restes de decoració mural pintada. L'única obertura és un ull de bou i de fora s'hi aprecien espitlleres.

## Referències

* 1 2 «Mas Vilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Mas Vilella (Súria)

Mas Vilella és una masia de Súria (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta rectangular de dues plantes, fet de totxo i amb teulada a doble vessant. La façana es troba molt reformada, presentant una llegenda que diu "MAS VILELLA any 1913" a la part superior. Segons informació oral, aquesta construcció segurament està aixecada sobre una anterior de la que no es veuen restes. Al seu interior té dues tines de forma quadrangular, però es troba totalment reformada.

## Història

En un cens de 1877 apareix com "alqueria La Vilella", que consta d'un edifici de dos pisos habitat constantment.

## Referències

* 1 2 «Mas Vilella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].