OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laura Antoja Rovira

Laura Antoja Rovira (Badalona, 11 de setembre de 1977) és una exjugadora i entrenadora de bàsquet catalana.
Formada a la Unió Esportiva Mataró, jugà en la posició de base. Debutà la temporada 1997-98 a la Divisió d'Honor amb l'Universitari de Barcelona. Posteriorment, jugà en diversos equips de la competició: AECS Hospitalet, Agrupació Esportiva Sedis Bàsquet, UB-FC Barcelona, amb el qual guanyà un campionat de Lliga (2005), Hondarribia Irún, Rivas Futura, Mann Filter Saragossa, Uni Girona Club de Bàsquet i Club Baloncesto Avenida, amb el qual guanyà una Supercopa d'Europa (2011), una Lliga (2013), una Copa de la Reina (2012) i dues Supercopes d'Espanya (2012 i 2013). Internacional amb la selecció espanyola de bàsquet, participà als Jocs Mediterranis de 2005. Es retirà esportivament al final de la temporada 2012-13.
Llicenciada en fisioteràpia, exercí com a fisioterapeuta de l'Uni Girona la temporada 2014-15. El desembre de 2020 s'incorporà al cos tècnic del club gironí com assistent, aconseguint una Copa de la Reina (2021) i una Supercopa d'Espanya (2022). Ha sigut entrenadora de l'Uni Girona entre el maig i el desembre de 2023.

## Palmarès
### Com a jugadora

* 1 Supercopa d'Europa de bàsquet femenina: 2011-12
* 2 Lligues espanyoles de bàsquet femenina: 2004-05, 2012-13
* 1 Copa espanyola de bàsquet femenina:: 2011-12
* 2 Supercopa espanyola de bàsquet femenina: 2011-12, 2012-13
* 2 Lligues catalana de bàsquet femenina: 2005, 2010

### Com a entrenadora

* 1 Copa espanyola de bàsquet femenina: 2020-21
* 1 Supercopa espanyola de bàsquet femenina: 2022-23

## Referències

* 1 2 «Laura Antoja Rovira». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Laura Antoja firmó su renovación y continuará formando la pareja de bases junto a Marta Xargay» (en castellà). La Gaceta de Salamanca, 26-04-2012. [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ Sánchez, Borja. «Laura Antoja, capítol 3». L'Esportiu, 18-12-2020. [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ J.M. «Laura Antoja serà l'entrenadora de l'Spar Girona la temporada vinent». L'Esportiu, 11-05-2023. [Consulta: 10 juny 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Laura Antoja Rovira - FEB
# Leviatan (desambiguació)

«Leviatan» té aquests significats:
* El Leviatan és un monstre marí bíblic.
* Leviatan (Hobbes): llibre de Thomas Hobbes de filosofia política publicat el 1651.
* Leviathan melvillei, cetaci prehistòric.
# Lepidozamia

Lepidozamia és un gènere de gimnospermes de la divisió Cycadophyta, família Zamiaceae nadiues d'Austràlia. Són pròpies dels boscos humits en l'est de Queensland i Nova Gal·les del Sud. Té un nombre de cromosomes de 2n = 18. S'han reconegut quatre espècies en aquest gènere, dues d'elles fòssils.

## Taxonomia

El gènere Lepidozamia té dues espècies actuals:
* Lepidozamia hopei Regel
* Lepidozamia peroffskyana Regel

## Referències

* ↑ «IRMNG - Lepidozamia E. Regel, 1857». [Consulta: 23 gener 2023].
# Lamprolia

Lamprolia és un gènere d'ocells de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae).

## Taxonomia

S'han descrit dues espècies dins aquest gènere:
* Lamprolia victoriae - cuasedós de Taveuni.
* Lamprolia klinesmithi - cuasedós de Natewa.

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Lamprologus callipterus

Lamprologus callipterus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 «Lamprologus callipterus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Lamprologus. p. 218-225. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lamprologus kungweensis

Lamprologus kungweensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica de la costa nord-est del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 «Lamprologus kungweensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Lamprologus. p. 218-225. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Leporinus alternus

Leporinus alternus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones i rius costaners de les Guaianes.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Leporinus aguapeiensis

Leporinus aguapeiensis és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Labeo quadribarbis

Labeo quadribarbis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Poll, M. i J.P. Gosse, 1963. Contribution à l'étude systématique de la faune ichthyologique du Congo central. Ann. Mus. R. Afr. Centr., série in-8°, Sci. Zool., 116:43-110.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Tshibwabwa, S.M., 1997. Systématique des espèces africaines du genre Labeo (Teleostei, Cyprinidae) dans les régions icthyogéographiques de Basse-Guinée et du Congo II. Presses Universitaires de Namur, Namur, 227 p., tesi doctoral.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Les Esplugues (Castell de Mur)

Les Esplugues és un antic poble del terme municipal de Castell de Mur, abans del 1972 del terme municipal de Mur, agregat aquell any al nou municipi, juntament amb el de Guàrdia de Tremp.
És a l'extrem meridional de l'antic terme de Mur, al sud-oest de la Guàrdia de Noguera, i molt a prop i a llevant dels pobles d'Estorm i Moror, els quals, tanmateix, pertanyen a un municipi diferent: Sant Esteve de la Sarga. El poble era sota del Cinglo de les Esplugues, lloc on es forma la llau de la Grallera, a llevant de lo Bassal. En el Diccionario geográfico... de Pascual Madoz, publicat el 1845, esmenta breument les Esplugues dient que té 4 cases sota la roca, distribuïdes en dos grups, separats unes 200 passes.
La darrera de les cases habitades fou Casa Feliçó, i també es conserven restes d'altres cases, com Casa Sebastià. La capella de la Mare de Déu del Roser era la darrera edificació que es conservava sencera fins que una esllavissada la destruí completament. A migdia de l'antiga caseria hi ha la partida del mateix nom de l'antic poble, cap on davalla el Camí de les Esplugues.
Un dels factors claus en l'abandonament del poble va ser precisament les constants caigudes de roques que s'hi produïen.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, el topònim Esplugues procedeix del mot comú llatí speluncas (coves o baumes). Els topònims més importants es troben a la llista de Topònims de les Esplugues.

## Referències

* ↑ «Les Esplugues (Castell de Mur)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Les Esplugues». Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5
* 1 2 «Es reprèn la recerca del vehicle atrapat sota l'esllavissada de Castell de Mur». Arxivat de l'original el 2018-04-17. [Consulta: 17 abril 2018].
* ↑ Coromines i Vigneaux, Joan. «Esplugues». A: Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. vol. IV D-J. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-825-3.

## Bibliografia

* Aynamí i Domingo, Gener; Pallarès-Personat, Joan. «El trogloditisme al Pallars. Estat de la Qüestió». A: Collegats. Anuari del Centre d'Estudis del Pallars. 7. Tremp: Centre d'Estudis del Pallars i Garsineu Edicions, 1997. ISBN 84-88294-64-6.
* Rocafort, Ceferí. Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.
# Lanfiéra

«Lanfiéra» té aquests significats:
* Lanfiera, comuna (municipi) capital del departament de Lanfièra a Burkina Faso
* Lanfiéra, comuna (municipi) del departament de Safané a Burkina Faso
* Lanfiéra, comuna (municipi) del departament de Solenzo a Burkina Faso
* Lanfiéra, comuna (municipi) du departament de Toéni a Burkina Faso
* Lanfiéra-Koura, comuna (municipi) del departament de Sono a Burkina Faso
# Lisis (poeta)

Lisis (en llatí Lysis, en grec antic Λῦσις) fou un poeta grec.
Va utilitzar una forma de vers conegut com a estil hilaroèdic, en el qual era el successor de Simos, l'inventor d'aquest tipus de poesia. Els poetes d'aquest estil van ser inicialment anomenats Σιμῳδοί per Simos, però més tard Λυσιῳδοί i Μαγῳδοί per Lisis i Magos, segons diu Estrabó.

## Referències

* ↑ 3.Lysis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 872
Viccionari
# Liskeardita

La liskeardita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la comunitat de Liskeard, a Cornualla, Anglaterra, a prop de la localitat tipus.

## Característiques

La liskeardita és un arsenat de fórmula química [(Al,Fe)$_{32}$(AsO₄)$_{18}$(OH)$_{42}$(H₂O)$_{22}$]·52H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la liskeardita pertany a «08.DF: Fosfats només amb cations de mida mitjana, amb proporció: (OH, etc.):RO₄ > 3:1» juntament amb els següents minerals: hotsonita, bolivarita, evansita, rosieresita, rusakovita, liroconita, sieleckiïta, calcofil·lita, parnauïta i gladiusita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: #50821.

## Formació i jaciments

Es tracta d'un mineral secundari resultat de l'oxidació de sulfurs que contenen arsènic. Va ser descobert a la mina de Marke Valley, situada a Upton Cross, a la Cornualla (Anglaterra). També ha estat descrita en altres mines angleses, així com a França i Alemanya.

## Referències

* ↑ «Liskeardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 novembre 2021].
# Lisisc d'Etòlia

Lisisc (en llatí Lyciscus, en grec antic Λυκίσκος) fou un polític etoli, partidari de Roma durant la Tercera Guerra Macedònica.
Va ser general en cap de la Lliga Etòlia l'any 171 aC per la influència de Quint Marci Filip i Aule Atili Serrà, dos dels comissionats romans enviats a Grècia aquell any, segons Titus Livi. El 167 aC Lisisc i Tisip, un altre partidari de Roma, van ser acusats davant d'Emili Paul·le d'haver permès la mort de 550 soldats de l'exèrcit senatorial a mans dels romans que li hauria prestat Aule Bebi amb aquest propòsit, i que altres havien estat obligats a exiliar-se per confiscar les seves propietats. Però el comissionats romans van decidir que la violència s'havia utilitzat contra els partidaris de Perseu de Macedònia i opositors a Roma, i que estava justificada i Aule Bebi només va ser condemnat per haver posat els soldats romans al servei de la matança, explica Titus Livi.

## Referències

* ↑ 6.Lyciscus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 845
# Licas

Licas és el nom dels següents personatges:
* Licas (fill d'Arcesialu), fill d'Arcesialu fou un espartà que va ser proxenos l'estat d'Argos.
* Licas (mitologia), company d'Heracles (mitologia grega).
# Les Planasses (Toralla)

Les Planasses és un indret format per planes del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Toralla.
Està situat a prop al sud-oest del poble de Toralla, a l'extrem nord-occidental de la Serra de Ramonic, en el lloc on el camí de Toralla a Rivert travessa la carena que separa la vall del barranc de Mascarell de la del barranc de Vilanova. Són al nord de la Via.
# Le Magicien (pel·lícula de 1898)

Le Magicien (Star Film Catalogue no. 153.) és un curtmetratge mut de trucs en blanc i negre francès del 1898 dirigit per Georges Méliès, amb un bruixot, un Pierrot i un escultor en una sèrie ràpida de Jump Cut. La pel·lícula és "un altre exercici del Jump Cut", segons Michael Brooke de BFI Screenonline, "en la tradició de les anteriors de Méliès Le Cauchemar (1896) i Le Manoir du diable (1897)."

## Sinopsi

Un mag evoca una taula i una caixa de l'aire i després desapareix mentre salta cap a la caixa. Pierrot surt de la caixa i s'asseu, quan de sobte apareix un banquet a la taula, però s'esvaeix juntament amb la taula i la cadira abans que pugui menjar. Un home amb un gipó isabel·lí li toca l'espatlla i es transforma en un escultor renaixentista. Aixecant un bust mig acabat sobre un pedestal, es disposa a posar-s'hi a treballar amb un martell i un cisell només perquè cobri vida i li arrabassés les eines. Intenta abraçar l'escultura només perquè desaparegui i reapareix en una varietat de posicions. Finalment l'home isabel·lí reapareix per donar-li una puntada de peu a la gropa.

## Estat actual

Donada la seva antiguitat, aquest curtmetratge es pot descarregar gratuïtament des d'Internet.

## Referències

* ↑ Brooke, Michael. «The Magician». filmjournal.net. Arxivat de l'original el 2011-07-21.

## Enllaços externs

* Le Magicien a Internet Movie Database (anglès)
* Le Magicien a YouTube
# Llac Kariba

El llac Kariba és el llac artificial i l'embassament més gran del món en volum. Es troba a la gorja de Kariba, al riu Zambeze, uns 1.300 quilòmetres aigües amunt de l'oceà Índic, en la frontera entre Zàmbia i Zimbàbue. Es fa formar amb la construcció de la presa de Kariba, que va tenir lloc entre el 1955 i 1959. El tancament de la presa es va fer el 2 de desembre de 1958 i el 17 de maig de 1960 va tenir lloc la inauguració. El llac fa uns 220 km de llarg per 40 km d'ample i cobreix una àrea de més de 5.500 km². La seva profunditat mitjana és de 29 m i la màxima de 97 m. El llac té 190 illes a Zimbàbue i 103 a Zàmbia, totes les illes abasten una superfície de 147 km² i 604 km de costa.
Des de la seva creació la regió ha estat objecte de molts terratrèmols, vint d'ells per sobre del 5 en l'escala de Richter. La hipòtesi és que l'activitat sísmica es deu a l'enorme pressió intersticial d'aigua del llac (uns 200.000 milions de tones). La història sísmica de la regió abans de la construcció de la presa no és ben coneguda, però sabem que un terratrèmol de magnitud 6,0 es va registrar al maig de 1910, el que sembla demostrar l'existència d'activitat sísmica anterior a la construcció de la presa. La influència del llac sobre l'activitat sísmica a la regió encara no s'ha demostrat clarament.
Situat al sud de Lusaka, aquest llac està vorejat per una costa salvatge i poc habitada. És compartit per Zàmbia i Zimbàbue. A la part de Zimbàbue és on es troben les poques instal·lacions turístiques que existeixen.

## Fauna

S'han inventariat un mínim de 41 espècies de peixos (Kenmuir, 1983), com l'Anguilla bengalensis, un clupeid - la sardina del llac Tanganika (Limnothrissa miodon), introduïda des del llac Tanganyika el 1967 - quatre mormírids, quatre caràcids, entre ells l'imberi (Brycinus imbere), dos distichodontidae - l'nkupe (Distichodus mossambicus) i el Chessa (Distichodus schenga) - dos esquílbids i dos clàrids, entre ells el vundu (Heterobranchus longifilis), molt gran, un peix gat elèctric (Malapterurus electricus), dos mochòkids, 10 ciprínids entre ells 6 barbs, 1 ciprinodòntid i 11 cíclids.

## Vegeu també

* Presa de Kariba
* Riu Zambeze

## Referències

* ↑ «Evidence for Incipient Rifting in Southern Africa». Geophysical Journal International. Arxivat de l'original el 3 de març 2022. [Consulta: 23 març 2014].

## Enllaços externs

* «Lake Kariba». Zambia tourism.
* «Lake Profile: Kariba». LakeNet.
# Lloreda

Lloreda és un barri de Badalona (Barcelonès) antigament conegut com La Balsa o La Bassa. Limita amb Nova Lloreda, Montigalà, La Pau, Puigfred i Sistrells.

## Història

A inicis dels anys 50, els terrenys on avui se situa el barri foren venuts al sr. Güell, que els va parcel·lar i vendre per a edificar-hi posant-li el nom d'Urbanització Güell-Costa-Capmany. Això no obstant, els terrenys on anava a edificar eren considerats rústics i no comptaven amb el permís de l'Ajuntament, però que tanmateix permeté la seva urbanització gràcies als contactes de Güell.
Els primers edificis construïts foren derribats per les brigades municipals davant l'alarma que provocaren. Els compradors que eren persones que acabaven d'arribar a Catalunya veieren el seu esforç a terra i feren pressió a l'antic amo de les terres i finalment descobriren la realitat de les condicions d'aquells terrenys, però davant la situació d'il·legalitat, els veïns començaren a lluitar pels seus drets enmig del règim franquista.

## Referències

* ↑ «Els 35 barris de Badalona». Revista de Badalona, 04-07-1979, p. 10-11 [Consulta: 12 agost 2022].
* 1 2 AVV Lloreda. «Història». [Consulta: 27 maig 2013].

## Enllaços externs

* Web de l'Associació de Veïns de Lloreda Arxivat 2013-08-14 a Wayback Machine.
* Web del C.F. Lloreda
Viccionari