OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# There's Always a Woman

There's Always a Woman és una pel·lícula de misteri i comèdia estatunidenca de 1938 dirigida per Alexander Hall i protagonitzada per Joan Blondell i Melvyn Douglas. Veient el potencial d'una sèrie, Columbia Pictures ràpidament va fer una seqüela, There's That Woman Again, estrenada el mateix any, amb Douglas repetint el seu paper, però amb Virginia Bruce com a Sally. No es van fer més seqüeles.

## Argument

L'agència de detectius privats de Bill Reardon no guanya diners, així que decideix empassar-se el seu orgull i tornar a treballar per al fiscal del districte com a investigador especial. La seva dona Sally que el va convèncer perquè engegués el seu propi negoci, decideix mantenir l'agència ella mateixa.

## Repartiment

* Joan Blondell com Sally Reardon
* Melvyn Douglas com William Reardon
* Mary Astor com Lola Fraser
* Frances Drake com Anne Calhoun
* Jerome Cowan com Nick Shane
* Robert Paige com Jerry Marlowe
* Thurston Hall com fiscal del districte
* Pierre Watkin com Mr. Ketterling
* Walter Kingsford com Grigson
* Lester Matthews com Walter Fraser
* Rita Hayworth com Mary, secretaria de Ketterling (sense acreditar)

## Recepció

El New York Times va qualificar la pel·lícula com "un dels assumptes més lleugers i atractius dels darrers mesos" i "una espècie de 'El sopar dels acusats' dels grups d'ingressos més baixos".

## Referències

* ↑ B. C. «The Screen; ' There's Always a Woman': Murder and Mirth at the Music Hall--'Hawaii Calls' at the Palace At the Palace At the Squire Theatre At the New Yorker Theatre». , 29-04-1938.
# The Pigeon That Took Rome

The Pigeon That Took Rome és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Melville Shavelson, estrenada el 1962.

## Argument

The Pigeon That Took Rome és una comèdia estatunidenca, dirigida per Melville Shavelson. Està basada en la novel·la de Donald Downes The Easter Dinner.
Tracta sobre un capità d'infanteria nord-americà (McDougall, interpretat per Charlton Heston), que treballa com espia a la Roma immediatament posterior a la caiguda de Mussolini i es comunica amb el comandament aliat a través de coloms missatgers.

## Repartiment

* Charlton Heston: Capità Paul MacDougall / Benny / Narrateur
* Elsa Martinelli: Antonella Massimo
* Harry Guardino: Sergent Joseph Contini
* Brian Donlevy: Coronel Sherman Harrington
* Arthur Shields: Monsenyor O'Toole

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1963: Oscar a la millor direcció artística per Hal Pereira, Roland Anderson, Sam Comer, Frank R. McKelvy
* 1963: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Charlton Heston
* 1963: Globus d'Or al millor actor secundari per Harry Guardino
* 1963: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Gabriella Pallotta

## Referències

* ↑ Mavis, Paul: The Espionage Filmography. McFarland, 2013.
* ↑ «The Pigeon That Took Rome». The New York Times.
# Tomeu Llompart Coll

Bartolomeu "Tomeu" Llompart Coll (nascut el 6 d'octubre de 1944) és un futbolista mallorquí retirat que va jugar com a defensa central i posteriorment ha fet d'entrenador.
La major part dels seus dies de joc els va passar a l'Elx CF (13 temporades, 11 de les quals a La Lliga, on va acumular un total de 252 partits –el millor de la història del club– i quatre gols), mentre que la seva carrera entrenador va estar molt lligada al Mallorca, en diferents rols.

## Carrera de jugador

Nascut a Inca, Mallorca, Llompart va fitxar per l'Elx CF el 1964 amb 19 anys, després de passar una temporada a Segona Divisió amb el club local CD Constancia. Va debutar a la Lliga el 20 de setembre de 1964 en una derrota a casa per 0-1 davant el Sevilla FC, marcant el seu primer gol a la competició aproximadament un any després, contra el mateix rival (1-1, mateix lloc).
Ja com a capità, Llompart, que va jugar 125 partits consecutius al màxim nivell amb el seu principal club, va ajudar a tenir presència a la final de la Copa del Generalíssim de 1969, perduda contra l'Athletic Club. Contra el mateix rival i també a la Copa del Rei, l'any 1977, va patir una lesió a la tíbia que gairebé va acabar amb la seva carrera, amb gairebé 33 anys.

## Carrera d'entrenador

La carrera d'entrenador de Llompart va durar quatre dècades, la seva primera etapa va ser a l'Elx Club de Futbol Il·licità el 1977. La campanya 1990–91 va treballar primer amb els professionals, descendint de segona divisió amb l'Oriola Deportiva CF tot i que va portar l'equip a la sisena posició, per irregularitats financeres.
L'any 1992, Llompart va tornar a les seves Illes Balears natal i es va incorporar al cos tècnic del RCD Mallorca, passant a treballar a l'organització durant els següents 14 anys, com a entrenador interí, entrenador de l'equip B i ajudant de la plantilla principal. A finals de la temporada 1996–97 va substituir Víctor Muñoz al capdavant d'aquest últim, i finalment va acabar tercer i va ascendir a la màxima categoria en els playoffs, davant el Rayo Vallecano.
L'any 2010–11, Llompart va entrenar el Torrellano Illice CF a Tercera Divisió. La temporada següent es va incorporar a l'antic equip ilicitano, ascendint des dels campionats regionals al primer intent.

## Referències

* ↑ Llompart – Un hombre récord en la historia del Elche (Llompart – Recordman in Elche history) Arxivat 13 January 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; at Elche CF (castellà)
* ↑ El Mallorca a Primera (Mallorca to Primera); Mundo Deportivo, 30 juny 1997 (castellà)
* ↑ Entrenadores míticos: Tomeu Llompart (Legendary coaches: Tomeu Llompart) Arxivat 2018-01-12 a Wayback Machine.; RCDM, 10 octubre 2009 (castellà)
* ↑ Llompart debuta con goleada en el banquillo del Torrellano (Llompart's first game in Torrellano bench ends in routing); Diario Información, 1 novembre 2010 (castellà)
* ↑ El Ilicitano asciende a Tercera pese a sufrir en el Rico Pérez (2–0) (Ilicitano promote to Tercera in spite of suffering at the Rico Pérez (2–0)); Las Provincias, 17 juny 2012 (castellà)

## Enllaços externs

* Tomeu Llompart Coll a BDFutbol
* Tomeu Llompart Coll Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Tomeurus

Tomeurus és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Tomeurus gracilis (Eigenmann, 1909)

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tomeu Esteva Jofre

Tomeu Esteva Jofre (Andratx, 15 de juny de 1920 – Palma, 9 d'agost de 2010) fou un cuiner mallorquí, pioner en la difusió de la gastronomia.
Esteva va entrar a la cuina per primera vegada amb només 12 anys. Des d'aleshores va treballar a diversos hotels de l'illa: Gran Hotel de Palma, al Gran Hotel de Camp de Mar, al Gran Hotel Mediterráneo, a l'Hotel Alhambra i a l'Hotel Bahía Palace. A partir del 1967 va començar a ensenyar gastronomia a l'Escola Sindical d'Hostaleria de les Balears.
Esteva va cuinar per a grans personalitats del món, i, fins i tot, va fer paelles al cercle polar àrtic. Va ser, a més, pioner en la investigació culinària i gastronòmica i va crear diverses col·leccions de llibres de cuina. En una d'elles va reunir més d'11.000 menús de diferents èpoques i llocs del món.
Va rebre la Medalla de Plata per a la Promoció Turística i el Premi Nacional de Gastronomia.

## Referències

* ↑ «Tomeu Esteva, maestro de cocineros de Mallorca | Edición impresa | EL PAÍS».
* 1 2 «Fallece a los 90 años el gran cocinero mallorquín «mestre» Tomeu Esteva» (en castellà), 10-08-2010. [Consulta: 6 març 2021].
# Torre Bombarda

La torre de la Bombarda és una torre defensiva del segle xvi que se situa en l'extrem nord de la serra Gelada, sobre un penya-segat, al costat del far de Punta Albir, a l'Alfàs del Pi. Té quatre metres d'alçària i servia per avisar dels freqüents atacs dels pirates barbarescs.
Tan sols en queda la sabata poligonal i la planta és un hexàgon irregular. Va ser construïda en maçoneria irregular feta amb morter de calç. Queden restes d'arrebossat pel que seria possible que hagués estat completament arrebossada. Sobre la sabata s'observa l'arrencada dels murs del cos de torre, ara és de planta quadrada, forma que va haver de tenir la part de l'estada.

## Vegeu també

* Béns d'Interès Cultural de la província d'Alacant

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ Martines, Josep; Martines, Vicent; Acadèmia Valenciana de la Llengua. L'Alfàs del Pi. València: Publicacions de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, 2018, p. 7 (Toponímia dels Pobles Valencians). ISBN 978-84-482-6227-3 [Consulta: 21 novembre 2020].
* 1 2 Text del B.I.C. incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana
# Tolland

«Tolland» té aquests significats:
* Tolland (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Tolland (Connecticut), població dels Estats Units a l'estat de Connecticut.
# The Pleasure Garden

The Pleasure Garden és una pel·lícula britànico-alemanya muda dirigida per Alfred Hitchcock, estrenada el 1925. És el debut d'Alfred Hitchcock, basada en una novel·la d'Oliver Sandys, la història afecta Patsy Brand i Jill Cheyne, noies del cor del The Pleasure Garden Theatre a Londres.

## Argument

Jill Cheyne espera convertir-se en ballarina al Pleasure Garden. Però arribada a Londres s'adona que ha perdut la carta de presentació. Feliçment Patsy Brand, una ballarina del cabaret, li ofereix hospitalitat per a la nit. L'endemà, Jill que no ha renunciat al seu projecte, troba el patró del Garden i obté un contracte. Hugh el promès de Jill assisteix al seu triomf abans d'anar-se’n d'Anglaterra cap al tròpic. Però no hi fa res, Jill ha obtingut el que buscava: la glòria, la vida fàcil i admiradors plens de diners... Durant aquest temps, Patsy es casa amb Levet, un amic d'Hugh abans de marxar de viatge de noces al llac de Como. Per a Patsy la felicitat sembla a l'abast de la mà, però no n'hi ha res... i Levet desapareix, també cap al tròpic... on l'espera una dona... dona que ofegarà en una crisi de bogeria abans d'intentar matar Patsy, que, sabent que estava malalt, havia vingut a acompanyar-lo.

## Repartiment

* Virginia Valli: Patsy Brand, la ballarina
* Carmelita Geraghty: Jill Cheyne
* Miles Mander: Levett
* John Stuart: Hugh Fielding
* Frederic K. Martini
* Florence Helminger
* George Snell
* C. Falkenburg

## Producció

El productor Michael Balcon va permetre Hitchcock dirigir la pel·lícula quan Graham Cutts, un executiu gelós a Gainsborough Pictures, es negava a deixar treballar Hitchcock a The Rat (1925).
La pel·lícula va ser rodada a Itàlia i Alemanya. Van passar moltes desgràcies al càsting i a l'equip de rodatge. Quan Gaetano Ventimiglia, el fotògraf de la pel·lícula, no poder amagar la pel·lícula als oficials de duana italians, l'equip va haver de pagar una multa i comprar una cinta nova, deixant exhaurit el seu pressupost.
La pel·lícula va ser rodada el 1925 i es va presentar a la premsa britànica el març de 1926 però oficialment no es va estrenar al Regne Unit fins al 1927, després de la pel·lícula de Hitchcock The Lodger: A Story of the London Fog convertida en un èxit.
# Tour de Flandes 1997

El Tour de Flandes 1997 fou la 81a edició del Tour de Flandes. La cursa es disputà el 6 d'abril de 1997, amb inici a Sint-Niklaas i final a Meerbeke i un recorregut de 267 quilòmetres. El vencedor final fou el danès Rolf Sørensen, que s'imposà tot just davant de Frédéric Moncassin i Franco Ballerini.
Va ser la segona cursa de la Copa del Món de ciclisme de 1997.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Rolf Sørensen (DEN) | Rabobank | 5h 57' 01" |
| 2 | Frédéric Moncassin (FRA) | MG Maglificio-Technogym | + 07" |
| 3 | Franco Ballerini (ITA) | Mapei-GB | + 08" |
| 4 | Andrei Txmil (UKR) | Lotto-Mobistar-Isoglass | m. t. |
| 5 | Davide Casarotto (ITA) | Scrigno-Gaerne | + 20" |
| 6 | Claudio Chiappucci (ITA) | Asics-CGA | + 21" |
| 7 | Michele Bartoli (ITA) | MG Maglificio-Technogym | + 27" |
| 8 | Jo Planckaert (BEL) | Lotto-Mobistar-Isoglass | m. t. |
| 9 | Peter Van Petegem (BEL) | TVM-Farm Frites | m. t. |
| 10 | Viatxeslav Iekímov (RUS) | US Postal | m. t. |

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a les-sports.info
# Tour de Flandes 2003

L'edició del 2003 de la clàssica ciclista Tour de Flandes es disputà el 6 d'abril del 2003. El belga Peter Van Petegem va endur-se l'esprint per la victòria davant el seu compatriota Frank Vandenbroucke.

## Classificació General

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Peter Van Petegem | Lotto-Domo | 6h 18'48" |
| 2 | Frank Vandenbroucke | Quick Step-Davitamon | + 2" |
| 3 | Stuart O'Grady | Crédit Agricole | + 19" |
| 4 | Fabio Baldato | Alessio | m. t. |
| 5 | Nico Mattan | Cofidis | m. t. |
| 6 | Frédéric Guesdon | FDJeux.com | m. t. |
| 7 | Sergei Ivanov | Fassa Bortolo | m. t. |
| 8 | Viatxeslav Iekímov | US Postal | m. t. |
| 9 | Michael Boogerd | Rabobank | m. t. |
| 10 | Dave Bruylandts | Marlux-Wincor Nixdorf | m. t. |

## Enllaços externs

* Lloc web de la cursa
* Resultats a les-sports.info
# Torre Sant Josep

La Torre Sant Josep és una obra del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar aïllat. Consta de soterrani, planta baixa, pis i golfa. El sòcol de maçoneria arriba fins a la imposta perimetral de ceràmica situada en el terç superior de les obertures de la planta pis, la resta de la façana és d'obra vista. A les obertures de la planta baixa hi ha un arc deprimit còncau amb llinda. La coberta és dues vessants. El ràfec està limitat per una mènsula de maons.

## Història

Obra singular de la primera etapa de Raspall per sortir-se de les característiques formals, però, usa molts dels elements que li són propis: rajola a les impostes, reixes de ferro fuetejades, etc. És la primera i darrera obra de Raspall en què la maçoneria sobrepassa el sòcol de la planta baixa. Va ser modificada el 1932.

## Referències

* 1 2 3 «Torre Sant Josep - Aureli Diéguez - jardins i tanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Torre Scifo

La Torre Scifo, Torre del Cap Pellegrino, o Torre Lucifero, és una torre de guaita situada al cap Pellegrino, al municipi de Crotona (Itàlia). És una de les dotze torres que al segle xvi van construir els espanyols al marquesat de Crotona per frenar les freqüents incursions dels vaixells turcs, entre elles la Torre Nao (la primera d'elles construïda).

## Història

Construïda a principis del segle xvi pel mestre Gio. Bernardino de Sena, inicialment s'anomena torre del Cap Pellegrino i després torre de Scifo. El 1763 la torre passa a propietat de la família Zurlo, que va construir al seu voltant un casino, magatzems, una església, jardins, dues cisternes per emmagatzemar l'aigua de la font, etc. Després de la unificació d'Itàlia la torre de Scifo va ser venuda per la propietat de l'Estat al marquès Antonio Lucifero, que la va transformar en residència d'estiueig. Actualment està ben conservada, amb els robustos contraforts i l'escala exterior amb un petit pont d'accés.

## Etimologia de Scifo

El nom Scifo ve de skyphos, un tipus de gerro grec, una tassa profunda amb dues petites nanses situades just a sota de la vora. El terme xifo, doncs, transformat més tard en scifo, significa 'un recipient d'aigua?. De fet, des d'aquest lloc els grecs s'aprovisionaven de menjar i aigua abans de marxar cap a les diferents expedicions.

## Referències

* 1 2 3 «La història de la torre Scifo» (en italià). Associazione Proloco Cretone, 24-08-2019.
# Tomocichla tuba

Tomocichla tuba és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja plantes aquàtiques (incloent-hi algues) i fruits, tot i que els exemplars immadurs prefereixen els insectes aquàtics.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 23 °C-33 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba al vessant atlàntic de Centreamèrica: des del riu Escondido (Nicaragua) fins al riu Cricamola (Panamà).

## Referències

* 1 2 3 4 «Tomocichla tuba» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* ↑ Bussing, W.A., 1998. Peces de las aguas continentales de Costa Rica. Segona edició. San José, Costa Rica: Editorial de la Universidad de Costa Rica. 468 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Romero, A., 1985. Specialized petiole feeding bahavior in Cichlasoma tuba (Meek, 1912) (Cichlidae). Brenesia 24:385-389.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tomo Vereš

Tomo Vereš O.P. (24 de febrer de 1930, Subotica, Croàcia - † 9 de desembre de 2002, Zagreb, Croàcia) fou un frare dominic croat, filòsof i teòleg.

## Biografia

El 1949 entrà a l'Orde de Predicadors i començà els estudis a l' studium provinciale de Dubrovnik, després acabà una llicència a l'studium generale del Saulchoir, a França, el 1958. El 1958 tornà a Croàcia, després de ser ordenat sacerdot, i ensenyà durant set anys a l' studium de Dubrovnik. Després cursà estudis de filosofia a la Universitat de Friburg i a la facultat de teologia de Zagreb, on defensà la tesi el 1970 (El pensament i la praxis en Karl Marx. Assaig d'un diàleg filosòfico-teològic amb l'obra de Marx).
Des del 1974 ensenyà a la facultat de filosofia dels jesuïtes a Zagreb, introducció a la filosofia, filosofia de Karl Marx i de Tomàs d'Aquino, i participà en diversos congressos internacionals. Escrigué en hongarès, francès i en alemany. A més a més, fou el president del secretariat per als no-creients de la Conferència Episcopal de Iugoslàvia del 1976 al 1985. L'any 2000 li concediren el títol en mestre en sagrada teologia.
Els escrits de fra Vereš mostren un camp de recerca filosòfico-teològic: el millor coneixedor croat de les doctrines d'Albert el Gran, de Tomàs d'Aquino i de Jacques Maritain, entrà en diàleg amb els marxistes, estudià la doctrina social de l'Església Catòlica i la donà a conèixer a un gran públic, s'interessà per les qüestions de les minories nacionals.
Ostentà el títol del primer artífex del diàleg amb els marxistes. El Capítol General de l'Orde de Predicadors de Caleruega de 1958 ordenà que a tots els studia de l'Orde, en el marc de l'ètica, hi hagués ensenyament de sociologia, així com l'estudi i crítica dels errors del marxisme.
# Torre de Gassià

La Torre de Gassià és una torre de Tortosa (Baix Ebre) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És una torre de defensa de planta quadrada que, adossada a altres edificacions, conforma una massa coneguda com a Mas de Torre Gassia. El seu estat de conservació és bo. No obstant presenta nombrosos adobs posteriors, tant interiors com exteriors. És de planta quadrada i actualment presenta planta baixa i dos pisos. Ha desaparegut el remat original, sent actualment la coberta de teules a un vessant. El material de construcció és la maçoneria, amb peces grans i ben treballades en els angles, especialment en els nivells inferiors. L'accés es realitza per una porta a la planta baixa, adovellada i amb arc apuntat. A s'obra d'ella, a nivell del primer pis, hi ha una finestra gran també apuntada que podria haver estat la porta original. Posteriorment a la construcció han estat obertes altres finestres en els diferents murs. Actualment està habilitada com a habitatge.

## Història

No es troba documentada en època medieval, però per la seva estructura i ubicació és possible que dati del segle xiv. El nom el rep dels antics propietaris, la família Gassia de Tortosa. En aquest sentit, existia un document que feia referència a un topònim anterior, aquest es va perdre durant la Guerra Civil. La seva funció degué ser de vigilància de l'antic camí de Tortosa a Barcelona pel coll de l'Alba i el Perelló. Es troba entre la ciutat de Tortosa i el coll de l'Alba.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Gassià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Torre de Gilet

La torre de Gilet (Camp de Morvedre, País Valencià) és una edificació defensiva del municipi valencià que, segons indica una llosa en la seva façana, va ser construïda el 1580. En principi, es creu que era utilitzada com a torre de vigilància a causa de les incursions dels grups de pirates i moriscs que desembarcaven per saquejar les poblacions pròximes als nuclis propers a la costa.
És de planta rectangular i té uns 25 metres d'alçada, de maçoneria de gres roig sense devastar, amb reforços ben tallats en els cantons. Presenta tres cossos diferenciats: el primer cos o base té forma de piràmide truncada; el segon, de 15 metres d'alçada i en forma de prisma de 8 x 6 metres, és el bloc principal de la torre i s'hi troben compresos els tres pisos; en el tercer cos, es trobava una galeria defensiva, és de major amplària que el segon, i està sostinguda per 32 mòduls.
La torre es va restaurar durant els anys 1992-93. Actualment, aquest edifici alberga la Biblioteca municipal de Gilet.