OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Linotip

La linotip és una màquina utilitzada per a la composició tipogràfica que es caracteritza pel fet que es fonen tots els caràcters d'una mateixa línia en un sol bloc. La primera linotip fou dissenyada per Ottmar Mergenthaler i posada a punt el 1886 pel New York Times.
Les operacions fonamentals que efectua una linotip són la composició, la fosa, i la distribució. Els òrgans de composició comprenen els magatzems de matrius, el teclat i el componedor. El magatzem, que és un recipient de metall, consta de 90 canals paral·lels que contenen matrius classificades, o plaquetes de coure que porten gravades en un buit les lletres o senyals. El teclat, semblant al de les màquines d'escriure, té 90 tecles que regulen l'obertura dels extrems dels canals del magatzem. Les matrius alliberades per les tecles s'ordenen al componedor i formen la línia que es fondrà. Les separacions adequades entre paraules, per a l'obtenció de longituds uniformes, s'aconsegueixen amb la intercalació de petits fragments d'acer. La línia de matrius formada en el componedor és conduïda per un elevador davant del motlle, de dimensions iguals a les de la línia. Aquest motlle, situat davant del gresol que conté l'aliatge fos, s'omple amb aquest i un refredament ràpid dona lloc a la línia. Les matrius s'envien al distribuïdor, on es classifiquen caient al canal corresponent del magatzem.
Modernament les linotípies han incorporat mecanismes automàtics per a la composició de caràcters. Aquests dispositius s'accionen amb una banda perforada que té codificats tots els caràcters del text i s'interpreta amb un dispositiu de lectura electrònic.

## Referències

* ↑ Linotip, DIEC2
* ↑ Linotip, Gran Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Procediment Monotípia
* Companyia Linotype
* Companyia Monotype

## Bibliografia

* Diccionario Enciclopédico Salvat. Barcelona: Salvat Editores S.A., 1988.
# Linotte

Linotte és un llenguatge de programació interpretat de 4a generació. La sintaxi del llenguatge Linotte, en lloc d'emprar l'anglès, fa ús de l'idioma francès.
L'objectiu d'aquest llenguatge de programació és permetre que els nens que parlen francès, o bé els francòfons amb poca experiència en informàtica, puguin aprendre a programar sense la dificultat afegida d'haver d'emprar per a la programació una llengua estrangera. L'eslògan de promoció d'aquest llenguatge és (en francès): «Tu sais lire un livre, alors tu peux écrire un programme informatique», o «tu sais écrire une phrase, donc tu sais écrire un programme» ("si saps llegir un llibre, pots escriure un programa d'ordinador" o "si saps com escriure una frase, pots escriure un programa d'ordinador").

## Vocabulari

Linotte utilitza un vocabulari no tècnic enterament en francès. Les seves sentències són més prop de les utilitzades en el cinema o en la literatura, un programa és un llibre, una variable és un actor, i la pantalla una tela. En comptes d'executar un llibre (programa), el que es fa és: llegir-ho.
El cos d'una funció comença per "début", "inici" en francès. La paraula clau que en altres llenguatges s'usa per " imprimir o registrar alguna cosa" en Linotte es denomina "affiche", que significa "mostra":
De manera semblant, un programa pot utilitzar el terme "demande", (preguntar), per demanar a l'usuari que introdueixi un valor.

## Capacitats

Linotte també implementa treball en xarxa i gràfics i, fins i tot, conté un motor web que permet incloure codi HTML i sentències Linotte en el mateix fitxer, a l'estil de PHP o de JSP.

## Vegeu també

* BASIC 1.0
* Basic en francès

## Referències

* ↑ media.education.gouv.fr
* ↑ «Create your web with Linotte 1.2.2! (fr)».
# Louis-Marie-Athanase de Loménie

Louis-Marie-Athanase de Loménie ((20 d'abril de 1730 - 10 de maig de 1794) va ser un oficial i polític francès, que va ser guillotinat durant la Revolució Francesa.
Era de la branca més jove de la família Lomenie Flavignac originària de Llemosí, que esdevingué al segle XVII la casa de Brienne. Louis-Marie-Athanasius era el germà petit del cardenal Etienne-Charles de Lomenie de Brienne, ministre de Lluís XVI de França. Com a tinent general dels exèrcits del rei, va comandar el regiment reial d'Artois de 1747 a 1762. Nomenat secretari d'estat de guerra de 1787 a 1788, va ser guillotinat el 21 Floreal any II (10 de maig de 1794) amb quatre membres més de la seva família i d'Elisabeth de França.
Va ser marquès de Moy i senyor de Vendeuil en casar-se amb Etiennette Fizeau Clémont, que era filla d'un ric propietari d'un molí de Saint-Quentin. Va reconstruir el castell de Brienne-le-Château, i va comprar a París una bonica casa de poble a la Rue Saint-Dominique anomenada Hotel de Brienne, actual residència del ministre de l'Exèrcit.
Athanase de Brienne i Etiennette Fizeaux van tenir un fill, François-Alexandre-Antoine Lomenie, vescomte de Brienne, comandant del 12è regiment de chasseur à cheval, que va ser guillotinat el 21 Floreal Any II a l'edat de 36 anys. La seva vídua, la senyora de Montbreton, va morir el 1851; Brienne-le-Château fou venuda llavors a la princesa de Bauffremont.

## Vegeu també

* Comtat de Brienne

## Bibliografia

* BNF, département des Manuscrits, div. occidentale, fonds Bauffremont Fr 23350-23621.
* Brienne (Comte de) et Loménie de Brienne (Etienne-Charles de), Journal de l'Assemblée des Notables de 1787, éd. P. Chevallier, 1960.
* Mme de Créquy, Souvenirs.
* Stanford Library, 18th Century Judicial.
* Bunel Arnaud, Héraldique Européenne, 1997–2007.
* ville-brienne-le-chateau.fr
* archives of the Fizeaux family (private foundation).
# Liquidus

Liquidus és la corba del diagrama de fases binari, temperatura-composició, que relaciona les composicions i temperatures per sobre de les quals només existeix la fase líquida. En un material afectat per un procés de fusió o cristal·lització, el liquidus del diagrama de fases separa l'àrea on la matèria és completament fosa, de l'àrea on coexisteixen líquid i sòlid. En augmentar la temperatura, traspassar la línia de liquidus suposa una fusió total; si la temperatura disminueix, això equival a l'inici d'una cristal·lització parcial.
El terme liquidus s'utilitza en metal·lúrgia i petrografia, i serveix per precisar en els diagrames de fases l'inici o acabament de l'aparició de cristalls a l'aliatge, el líquid magmàtic, etc. En geologia, aquest límit depèn, òbviament, de la pressió i la temperatura en profunditat.
La temperatura de fusió només es defineix per a substàncies pures. Atès que hi ha dos o més components, llavors definim la temperatura de liquidus. La temperatura de liquidus és la temperatura a la qual els cristalls apareixen per primera vegada en el líquid.

## Referències

* ↑ «Liquidus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Liqüefacció de gasos

La liqüefacció de gasos és un procés que consisteix en una sèrie de fases i que es fa servir per transformar un gas en un líquid. Els processos de liqüefacció de gasos s'utilitzen amb fins científics, industrials i comercials. Molts gasos es poden convertir en líquids a pressió atmosfèrica normal amb un simple refredament; alguns, com el diòxid de carboni, també necessiten pressurització. La liqüefacció es fa servir per analitzar les propietats fonamentals de les molècules del gas (forces intermoleculars), per emmagatzemar gasos, com per exemple GLP, i en refrigeració i aire condicionat. El gas és liquat al condensador, on s'allibera la calor de vaporització, i s'evapora a l'evaporador, on s'absorbeix la calor de vaporització. L'amoníac fou el primer d'aquests refrigerants, però ha estat substituït per compostos derivats del petroli i halògens.
Se subministra oxigen líquid als hospitals per convertir-lo en gas pels pacients que pateixen problemes respiratoris, i el nitrogen líquid és utilitzat pels dermatòlegs i pels inseminadors, per congelar semen. El clor liquat és transportat per després dissoldre'l en aigua, per tal d'utilitzar-lo per la purificació d'aigua, el sanejament de residus industrials, el clavegueram i les piscines, el blanqueig de polpa i tèxtils, i l'elaboració de tetraclorur de carboni, glicol i nombrosos altres orgànics compostos com el gas fosgè. Es feu servir com arma bèl·lica a la Primera Guerra Mundial a Flandes i en forma gasosa a Ypres (Bèlgica), tot i que els obusos estaven plens de líquid.
La liqüefacció de l'heli mitjançant el cicle Hampson-Linde conduí a un Premi Nobel per Heike Kamerlingh Onnes el 1913. A pressió ambiental, el punt d'ebullició de l'heli liquat és 4,22 K(-268.93 °C). Per sota de 2,17 K, $^4$He té moltes propietats sorprenents: escala les parets del contenidor, presenta viscositat zero i no ofereix cap sustentació a una ala contra la qual flueix.
La liqüefacció de gasos és un procés complicat que utilitza diverses compressions i expansions per assolir pressions elevades i temperatures molt baixes, utilitzant, per exemple, turboexpandidores.
La liqüefacció d'aire s'utilitza per obtenir nitrogen, oxigen i argó separant els components de l'aire per destil·lació.

## Vegeu també

* Factor de compressibilitat
* Separació de gasos
* Aire líquid
* Turboexpandidora
* Louis Paul Cailletet

## Enllaços externs

* Liquefaction of Gases
* History of Liquefying Hydrogen - NASA Arxivat 2009-12-22 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «The Halogens». Arxivat de l'original el 2006-06-20. [Consulta: 18 juliol 2009].
* ↑ «Trial by gas». Arxivat de l'original el 2008-05-28. [Consulta: 18 juliol 2009].
# Coll de les Vanes

El Coll de les Vanes és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.787,3 metres d'altitud, en el límit dels termes comunals de Castell de Vernet i de Vernet, tots dos a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situada a la zona sud-occidental del terme de Vernet, i a l'est de la zona central-oriental del terme de Castell de Vernet, al nord-oest del Coll de les Cabres al costat nord-oest del Pic del Coll de les Vanes i al sud-est del Pic del Bosc de la Vila.

## Referències

* ↑ El Coll de les Vanes en els ortofotomapes de l'IGN
# Sun (motocicleta)

* No s'ha de confondre amb Sunbeam Cycles.
La Sun Cycle & Fittings Co. Ltd. fou una empresa britànica fabricant de motocicletes, ciclomotors i bicicletes. Tenia la seu a Aston, Birmingham.
L'empresa fou fundada per James Parkes & Son, una foneria de llautó que produïa accessoris per a làmpades i diversos altres productes. El 1885, l'empresa va començar a fabricar marcs i accessoris per al comerç de bicicletes. El 1897, la companyia es va convertir en The Sun Cycle & Fittings Company Limited i, més o menys al mateix temps, va començar a fabricar les seves pròpies bicicletes. La primera motocicleta Sun es va produir el 1911. Durant el període anterior a la Primera Guerra Mundial, Sun va fer servir motors 'Precision' de F.E. Baker Ltd.
L'empresa va ser adquirida per Tube Investments el 1958 i el 1961 es va tancar la fàbrica i es va traslladar la producció a la de Raleigh, a Nottingham. La marca "Sun" es va fer servir durant algun temps per a identificar les bicicletes Raleigh que es retornaven a la fàbrica per a feines de rectificació.

## Referències

* 1 2 3 «Sun Cycle and Fittings Co» (en anglès). gracesguide.co.uk. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ «The Online Museum for the Sun Cycle & Fittings Co.» (en anglès). oldbike.eu. Arxivat de l'original el 2011-03-11. [Consulta: 5 juny 2011].

## Enllaços externs

* Imatges de motocicletes Sun (anglès)
# Rybnik

Rybnik és una ciutat del sud-oest de Polònia en el Voivodat de Silèsia. El seu nom deriva del proto-eslau que significa peix fent referència a la pesca que era l'activitat principal. Rybnik era un important centre de la mineria del carbó a Polònia. El 2020 tenia 137.128 habitants. Compta amb una orquestra filharmònica.

## Referències

* ↑ «Gmina Rybnik, powiat Rybnik, województwo śląskie na mapie Targeo». [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «Poland: Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information». [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «SŁAWOMIR CHRZANOWSKI» (en polonès). Filharmonia Zabrze. [Consulta: 23 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Rybnik's official website (Polish, some content in English)
* Rybnik, Silesia Arxivat 2019-05-20 a Wayback Machine. (Polish, some content in English)
* Friends of Rybnik in Dorsten, a twin town (German)
# Hièrocles (ministre)

Hièrocles (en llatí Hierocles, en grec Ἱεροκλῆς), va ser un esclau d'origen cari que es va convertir en conductor de carros i com a tal va atreure l'atenció de l'emperador Elagàbal. Ràpidament va ser un dels seus favorits, fins que va arribar a ser un dels ministres imperials que el recolzava en les seves disbauxes. Va seguir en el càrrec fins quasi al final del mandat de l'emperador, i era un dels que repartia els favors que Elagàbal volia concedir. Una mica abans de la mort d'Elagàbal va ser mort pels soldats durant un motí l'any 222.

## Referències

* ↑ Artaud, Antonin. Antonin Artaud, Selected Writings. University of California Press, 1976, p. 629. ISBN 0520064437.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/462?rgn=full+text;view=image;q1=HieroclesSmith,+William+(editor).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 452. ]
# Quint Antoni Balb

Quint Antoni Balb (Quintus Antonius Balbus) va ser un magistrat romà. És probablement la mateixa persona que és esmentada amb el nom de Quint Antoni, com a pretor (o més correctament propretor) a Sicília el 82 aC, el qual va ser mort per Luci Marci Filip, llegat de Luci Corneli Sul·la.

## Referències

* ↑ Broughton, R. Magistrates of the Roman Republic. Vol. II. Madison: American Philological Association, 1952, p. 558.
# Luci Estaci Murc

Luci Estaci Murc (en llatí Lucius Statius Murcus) va ser un magistrat romà del segle i aC.
Era legat de Juli Cèsar l'any 48 aC i va ser un dels tres comissionats nomenats pel conqueridor per tractar amb els pompeians a Oricum. Murc va ser pretor l'any 45 aC i va rebre Síria com a província el 44 aC on va succeir a Gai Sext Juli Cèsar mort pels seus propis soldats a Apamea a instigació de Quint Cecili Bas.
Amb ajut de Marci Crisp, procònsol de Bitínia, va assetjar a Bas a Apamea i el va obligar a rendir-se però en arribar Cassi Longí, Murc i Crisp se li van sotmetre i des de llavors Murc es va convertir en actiu partidari del partit senatorial o pompeià. Cassi el va nomenar prefecte de la flota.
Va derrotar a Dolabel·la i als rodis a les costes de Cilícia i va bloquejar Laodicea. Després va anar a la costa del Peloponès i a la mar Jònica on va ocupar diverses illes enfront de Brundusium i va impedir per un temps l'embarcament de tropes de Marc Antoni cap a Il·líria i Grècia.
Derrotats els republicans a la batalla de Filipos el 42 aC, Murc va entregar la seva flota a Sext Pompeu que era a Sicília. Els seus serveis prestats als pompeians eren mal vistos per Sext Pompeu, i per una intriga d'ell, Murc va ser assassinat i es va dir que havia estat mort pels seus propis esclaus.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1131?rgn=full+text;view=image;q1=MurcusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1121. ]
# Cir (metge)

Cir (en llatí Cyrus, en grec antic Κύρος) era un metge probablement d'origen grec que exercí a Roma al segle i aC. El menciona una inscripció con el metge de Lívia Drusil·la, la dona de Drus Cèsar, que més tard seria l'esposa de l'emperador August.

## Referències

* ↑ W.A.G., 4.Cyrus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 924-925
Viccionari
# Hièrocles (escriptor)

Hièrocles (Hierocles, Ἱεροκλῆς), fou un escriptor grec autor d'una obra titulada Φιλίστορες que és una història sobre fets meravellosos d'homes i animals. La seva època és incerta, però posterior a Hièrocles d'Alabanda (que va viure cap a la segona meitat del segle ii aC i principis del segle i aC).

## Referències

* Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III). Vol. II pàg. 453. Hierocles 2.
# Orsolobus

Orsolobus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels orsolòbids (Orsolobidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1893 per Simon. Fou transferida aquí des del Dysderidae per Forster & Platnick.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data del desembre de 2018 conté 9 espècies que són endèmiques de Xile:
* Orsolobus chelifer Tullgren, 1902
* Orsolobus chilensis Forster & Platnick, 1985
* Orsolobus mapocho Forster & Platnick, 1985
* Orsolobus montt Forster & Platnick, 1985
* Orsolobus plenus Forster & Platnick, 1985
* Orsolobus pucara Forster & Platnick, 1985
* Orsolobus pucatrihue Forster & Platnick, 1985
* Orsolobus schlingeri Forster & Platnick, 1985
* Orsolobus singularis (Nicolet, 1849)
O. pucara es troba a Xile i Argentina.

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Orsolobus Simon, 1893 en la família Orsolobidae +base de dades
* ↑ Simon, E. (1893a). Histoire naturelle das araignées. Paris 1, 257-488.
* ↑ Forster, R. R. & Platnick, N. I. (1985). A review of the austral spider family Orsolobidae (Arachnida, Araneae), with notes on the superfamily Dysderoidea. Bulletin of the American Museum of Natural History 181: 1-230. (p. 9)
# Quint Arri el jove

Quint Arri el jove, en llatí Quintus Arrius, fou fill del pretor Quint Arri. Es va presentar infructuosament a les eleccions de cònsol l'any 59 aC. Fou amic de Ciceró, que després el va criticar durant el seu exili.

## Referències

* ↑ 2. Q. Arrius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 353
# Hermannjahnita

La hermannjahnita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La hermannjahnita és un sulfat de fórmula química CuZn(SO₄)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És l'anàleg de zinc de la dravertita. Químicament similar a la christelita i a la ktenasita, que són fases hidratades.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al con d'escòries Naboko, al volcà Tolbàtxik, que es troba a l'óblast de Kamtxatka (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hermannjahnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 novembre 2016].
# Homes, homes, homes

Homes, homes, homes (títol original en italià Uomini uomini uomini) és una pel·lícula italiana del 1995 dirigida per Christian De Sica. Ha estat doblada al català.

## Argument

Quatre amics homosexuals: Vittorio, un arquitecte que s'enamora d'Alex, un dels seus empleats; Sandro, divorciat amb un fill i que treballa en el món del cinema; Dado, un estimat metge i Tony, propietari d'una botiga de roba d'home.
Els quatre, que solen reunir-se per confiar-se i demanar-se consell sobre com afrontar les relacions i els amors fugaços, acaben vivint amb els seus problemes quotidians provocats per una societat encara no preparada per acceptar la seva homosexualitat, sense perdre mai el seu somriure i ganes de broma.
Sandro s'acosta al seu fill; Dado, que fa temps que pateix una malaltia cardíaca sense que els seus amics ho sàpiguen, mor d'un infart; Tony, gràcies a un cop de sort, vola a Nova York a treballar com a comerciant d'alta moda, i Vittorio torna a connectar amb Alex, que des de llavors s'ha casat.

## Repartiment

* Christian De Sica: Vittorio Mannino
* Massimo Ghini: Sandro Di Nepi
* Leo Gullotta: Tony Piraino
* Alessandro Haber: Dado Piccioni
* Monica Scattini: Simonetta
* Paco Reconti: Luca
* Paolo Conticini: Alex Giannetti
* Paolo Gasparini: Michele
* Carlo Croccolo: Peppino
* Fabrizia Sacchi: Anna Farnesi
* Lucia Guzzardi: mare de Tony

## Rodatge

El rodatge va tenir lloc a Roma al Luna Park 'Luneur', Colosseo, Palazzo Patrizi Costaguti a Piazza Mattei 10, Via Masolino da Panicale 15, Largo del Nazareno 25, Lungotevere Flaminio 76, Basilica di San Nicola in Carcere i Palazzo Mattei Paganica a Piazza Paganica; a Sabaudia vora Via Lungomare 134 i Municipio di Sabaudia Arxivat 29 August 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. a Piazza del Comune 1.

## Recepció

Leo Gullotta va anunciar que era gai durant la promoció de la pel·lícula. La pel·lícula es va estrenar als cinemes italians el 2 de març de 1995.
La pel·lícula va rebre males crítiques, però es va estrenar a 95 pantalles a Itàlia i es va situar tercer el cap de setmana darrere de Nell i Wes Craven's New Nightmare amb un total de 935 milions de lires (584.111 $). En el seu segon cap de setmana va passar al número u.

## Referències

* ↑ «Men Men Men». Film Affinity. [Consulta: 16 juliol 2020].
* ↑ «Men Men Men». Festival del Cinema Europeo. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2020. [Consulta: 16 juliol 2020].
* ↑ Homes, homes, homes a esadir.cat
* 1 2 Groves, Don (13 March 1995). «Upscale pix draw big Euro crowds». Variety: 12.
* ↑ «il Davinotti: Uomini uomini uomini (1995)».
* ↑ Groves, Don (27 March 1995). «Japan, Oz high spots of overseas B.O.». Variety: 22.
* ↑ «International box office». Variety. 13 March 1995: 12. «$584,111; $1=1,600 lire»
* ↑ «International box office». Variety. 20 March 1995: 8. «$731,656; $1=1,600 lire»

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Honnu-hole

Honnu-hole o Suvarnavati, les dues formes volen dir "Riu Daurat", és un riu de l'Índia, afluent del Cauvery, que neix a les muntanyes de Coimbatore a Tamil Nadu i corre cap a Karnataka desaiguant al Cauvery a l'altre costat de Talakad. El seu curs era de 80 km. Hi havia construïdes algunes rescloses incloent algunes temporals per quan duia poca aigua. Petits canals regaven també àrees properes. Abastia algunes grans cisternes com la de Ramasamudra prop de Chamrajnagar.

## Vegeu també

* Yelandur.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Honnō-ji

Honnō-ji (本能 寺) o temple Honnō és un temple de culte budisme Nichiren a Kyoto, Japó. Honnō-ji és conegut per l'incident de Honnō-ji, on Oda Nobunaga s'allotjava mentre les seves tropes envaïen l'est del país. El matí del 21 juny del 1582 un dels seus comandants, Akechi Mitushide, va envoltar i incendiar el temple traint a Nobunanga, que va cometre seppuku. Honnō-ji va ser reconstruït posteriorment en un lloc diferent a Kyoto, a prop de l'estació Shiyakusho-mae.
# Hugo Alphonse Revel

Hugo Alphonse Revel (Viena, 6 de novembre de 1867 - 1909) va ser un jurista, músic i escriptor austríac. El seu nom de naixement era Hugo Neumann.
Estudià a Göttingen i Viena i es dedicà a la jurisprudència, passà cinc anys en l'Hercegovina, viatjà per Rússia i la Prússia Occidental i finalment s'establí a Berlín. Signava els seus treballs amb el nom de Neumann Revel. En la seva fecunda labor literària hi drames, comèdies, novel·les, poesies i composicions musicals.

## Obres (llista no exhaustiva)

| Hermeline (1897); Frau Lüge (1898); Eigentüml, Prinzess (1898); Um eine Station weiter (1899); Ave Maria (1901); Am Siel (1900); Thanatos (1896); Viper (1903); Vitwe Dalila (1904); Dieb (1903); Dirnen (1903); Die rote Laterne (1904); Er, sie und der andere (1904); | Vergewaltigt (1904); Im Exil (1904); Aus den schwarzen Bergen (1904); Der Monch von Almissa (1905); Konzert und Brettl Am Konak (1905); Tiger (1906); Die Drosselkonige (1906); Zwei Frauen (1906); Laetitia Bonaparte (1907); Edelsheimb (1908); Frau Margrete (1908); Windspiel der Propheten (1909); Die Fremde (1909), i moltes d'altres. |

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 4. (ISBN-84-239-4551-0)