OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell d'Àrreu

El Castell d'Àrreu fou un castell medieval de l'antic terme d'Isil, a l'actual terme municipal d'Alt Àneu, de la comarca del Pallars Sobirà.
Les seves restes estan situades als peus de la vall d'Àrreu, aturonades a la dreta del Riu d'Àrreu i també a la dreta de la Noguera Pallaresa, a l'est-sud-est del poble d'Àrreu i al nord-oest del de Borén, en un lloc estratègic que dominava el pas per la vall.
Les restes conservades mostren que el castell s'adaptava al cim del petit turó on està situat, ja que el seu perímetre és el del planell que s'estén en el cim del penyal. Té una forma allargassada, que arriba, en el seu punt màxim, als 20 metres de llarg per uns 9 d'amplada. Al costat de llevant hi ha una cambra, actualment mig ensorrada, coberta amb volta rebaixada, de 2,9 per 3,7 metres. La murada exterior del recinte assoleix un gruix d'1,2 metres.

## Bibliografia

* Bolòs i Masclans, Jordi; Busqueta i Riu, Joan-Josep; Puigferrat i Oliva, Carles. «Castell d'Àrreu». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* El Castell d'Àrreu en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Taltibi

Taltibi (en grec antic Ταλθύβιος), va ser, segons la mitologia grega, l'herald d'Agamèmnon que participà amb ell a la guerra de Troia. El seu company en el càrrec era Euríbates.
A la Ilíada, Taltibi té diversos papers destacats en moments diferents. És enviat per Agamèmnon a la tenda d'Aquil·les per prendre-li la presonera Briseida. També va participar en l'ambaixada a Macàon. Es deia també, que havia acompanyat Ifigènia a Àulida perquè fos sacrificada i que havia participat en l'ambaixada de Cíniras, quan els grecs van anar a demanar a aquest rei de Xipre la seva participació en la guerra de Troia. Taltibi és també un dels personatges de Les troianes d'Eurípides.
A Esparta existia un santuari a Taltibi, ja que era considerat el protector dels ambaixadors, als que garantia, segons el dret internacional, la lliure circulació per tots els territoris.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 499. ISBN 9788496061972.
# Sis dies de Breslau

Els Sis dies de Breslau era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria al Pavelló del Centenari de Breslau, quan aquesta ciutat pertanyia a Alemanya. La seva primera edició es va disputar el 1921 i la darrera el 1931. Willy Rieger i Piet van Kempen, amb tres victòries, foren els ciclistes que més vegades guanyaren la cursa.

## Palmarès

| | Primers | Segons | Tercers |
| 1921 | Willy Lorenz Eugen Stabe | Karl Saldow Willy Techmer | Hermann Packebusch Arthur Stellbrink |
| 1922-23 | No disputats |
| 1924 | Willy Lorenz Franz Krupkat | Giuseppe Oliveri Alessandro Tonani | Richard Golle Eugen Stabe |
| 1925 | No disputats |
| 1926 | Ernst Feja Piet van Kempen | Aloïs Persyn Jules Verschelden | Fritz Knappe Willy Rieger |
| 1927 | Charles Lacquehay Georges Wambst | Paul Kroll Werner Miethe | Fritz Bauer Oskar Tietz |
| 1928 | Costante Girardengo Willy Rieger | Charles Lacquehay Georges Wambst | Lothar Ehmer Georg Kroschel |
| 1929 | Emil Richli Willy Rieger | Lothar Ehmer Georg Kroschel | Fritz Knappe Werner Miethe |
| 1930 | Paul Buschenhagen Piet van Kempen | Erich Junge Jan Pijnenburg | Karl Goebel Willy Rieger |
| 1931 | Willy Rieger Piet van Kempen | Adolf Schoen Jan Pijnenburg | Fritz Preuss Paul Resiger |

## Referències

* 1 2 «6 jours de Breslau (Allemagne)». [Consulta: 19 desembre 2022].
* ↑ «L'Auto-vélo», 03-01-1921. [Consulta: 10 setembre 2022].
# Esteve Uroš III de Dečani

Esteve Uroš III de Dečani (c. 1285- 1331) va accedir al tron de Sèrbia el 1322, després d'un exili manat pel seu pare i una guerra amb el seu germà. Ja des del poder va assassinar diversos membres de la seva família per poder mantenir-s'hi (de fet va morir també de forma violenta per intrigues del seu clan). Li va succeir el seu fill Esteve Dušan.
El creixent poder del Regne de Sèrbia des de finals del segle xiii va preocupar Bulgària i l'Imperi Romà d'Orient, que es van aliar contra Sèrbia el 1327. El 1330 Esteve Uroš III de Dečani derrotà els búlgars a la batalla de Velbazhd, en la que l'emperador búlgar Miquel Xixman va morir, i els búlgars van ser incapaços d'aturar l'avenç serbi cap a Macedònia. El seu regnat destaca per l'expansió sobre Bulgària i la construcció del monestir de Decanski que li dona el títol (un dels motius pel qual va ser reconegut com a sant per l'església ortodoxa.

## Referències

* ↑ Lawler, Jennifer. Encyclopedia of the Byzantine Empire (en anglès). McFarland, 2011, p. 299. ISBN 978-0786466160.
* ↑ Heath, Ian; McBride. Byzantine Armies 1118-1461 AD (en anglès). Osprey Publishing, 1995, p. 8.
# Auguste Beernaert

Auguste Marie François Beernaert (Oostende, 1829 – Lucerna, 1912) fou un advocat i polític belga, partidari de l'arbitratge internacional, i guardonat el 1909 amb el Premi Nobel de la Pau al costat de Paul d'Estournelles de Constant.

## Joventut i estudis

Va néixer el 26 de juliol de 1829 fill d'un funcionari del govern. Va estudiar Dret a la Universitat de Lovaina, va graduar-s'hi el 1850, i n'hi va obtenir el doctorat l'any següent. Gràcies a una beca post-universitària va poder visitar les Universitats de París, Berlín, Leipzig i Estrasburg, va tornar el 1853 a Brussel·les on obrí un bufet d'advocats.

## Vida política

Fou nomenat Ministre d'Obres Públiques entre 1873 i 1878 en el govern conservador de Jules Malou, càrrec en el qual mostrà una autoritat ferma i bona administració millorant les carreteres, els canals i el sistema ferroviari estatal.
El 1884 fou nomenat Ministre d'Agricultura, Indústria i Obres Públiques, però tres mesos després el rei Leopold II el nomenà Primer Ministre de Bèlgica, càrrec que desenvolupà fins al 1894, aconseguint la protecció de la llengua neerlandesa, la creació de l'Estat del Congo Belga que anteriorment era una propietat privada del rei Leopold II, així com reformes socials i judicials. Posteriorment fou nomenat President de la Cambra dels Diputats el 1895.

## Activitats socials

Després retornà a les seves activitats juristes i demanà la supressió internacional de l'esclavatge. Així mateix participà en la Unió interparlamentària. El 1899 presidí la Primera sessió de la Conferència de la Pau de la Haia i formà part del Tribunal Permanent d'Arbitratge, on va representar l'estat de Mèxic en les seves disputes contra els EUA en la primera causa d'arbitratge del tribunal.
El 1909 li va ser concedit el Premi Nobel de la Pau, conjuntament amb Paul d'Estournelles de Constant, per la seva participació en conferències internacionals de la pau i pel seu impuls del futur Tribunal Permanent d'Arbritatge.
Morí el 6 d'octubre de 1912 a la ciutat suïssa de Lucerna.

## Referències

* ↑ «Auguste Beernaert». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «The Nobel Peace Prize 1909» (en anglès). Nobel Media. nobelprize.org, 2014. [Consulta: 15 maig 2015]. «The Nobel Peace Prize 1909 was awarded jointly to Auguste Marie François Beernaert and Paul Henri Benjamin Balluet d'Estournelles de Constant, Baron de Constant de Rebecque»
# Aspach-le-Bas

Aspach-le-Bas (en alsacià Neederàschbàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2008 tenia 1.150 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 509 | 518 | 655 | 746 | 869 | 1.080 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Georges Kauffmann | UMP |
# Baby boomers

* Generacions
* Generació perduda
* Gran generació
* Generació silenciosa
* Baby boomers
* Generació X
* Generació Y
* Generació Z
* Generació Alfa
Els baby boomers, sovint coneguts simplement com a boomers, abasta el grup demogràfic posterior a la 'generació silenciosa' i anterior a la 'generació X'. La generació es defineix generalment com a persones nascudes del 1946 al 1964, durant el baby boom posterior a la Segona Guerra Mundial en alguns països, conseqüència de l'augment de la natalitat en aquest període. Aquesta generació nascuda a finals dels 40 i principis dels 60 són sovint els pares de la 'generació Y' o 'millennials', i dels més jóvens de la 'generació X' també. D'aquí neixen expressions com OK Boomer, un mem popular per a burlar-se de les actituds estereotipades atribuïdes a la generació baby boom per part dels més jóvens.
Tot i que la generació baby boomer s'utilitza especialment als Estats Units i a Europa, les dates, el context demogràfic i els identificadors culturals poden variar, i en el cas dels Països Catalans el baby boom es produeix posteriorment, els anys 70. Per això hi pot haver certa confusió en la delimitació d'aquesta generació.

## Referències

* ↑ Sheehan, Paul «Greed of boomers led us to a total bust». The Sydney Morning Herald, 26-09-2011. Arxivat de l'original el 21 de maig 2019 [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Espinosa, Jesús. «Boomers, X, millennials, Z y ahora los ‘alfa’: así se crean las generaciones». Newtral, 16-02-2020. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Concejo, Edurne «Descubre a qué generación perteneces según tu fecha de nacimiento. ¿Cómo eres? Baby boomers, millennials, generación Z... cada vez somos más tecnológicos y globales». La Vanguardia, 09-04-2018 [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ Owram, Doug. Born at the Right Time. Toront: University of Toronto Press, 1997 [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Little, Bruce; Foot, David K.; Stoffman, Daniel «Boom, Bust & Echo: How to Profit from the Coming Demographic Shift». Foreign Policy, Núm. 113, 1999, pàg. 110-113. DOI: 10.2307/1149238. ISSN: 0015-7228 [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Delaunay, Michèle [VNV]. Le fabuleux destin des baby-boomers. ISBN 978-2-259-28062-4 [Consulta: 21 març 2021].
# Bandera de Wallis i Futuna

La bandera de Wallis i Futuna és la bandera nacional francesa, ja que es tracta d'un territori francès.
La bandera no oficial de Wallis i Futuna porta un sautor vermell sobre un quadrat blanc, el qual està col·locat en una zona vermella (alternativament s'empra una gran creu patent vermella). La bandera de França emmarcada en blanc en dos costats s'emplaça al quadrant superior esquerra.

## Marques de subdivisió

Els tres regnes constitutius de Wallis i Futuna tenen estàndards reials separats:
* Alo
* Sigave
* Uvea

## Referències

* ↑ «Wallis and Futuna Flag» (en anglès americà). WorldFlags.com. Arxivat de l'original el 2022-05-23. [Consulta: 7 juny 2022].
# Autonomistes

Autonomistes fou un grup polític de tendència democristiana actiu a la Vall d'Aosta. Fou fundat el 1997 de la unió de la secció regional del Partit Popular Italià amb Per la Vall d'Aosta i alguns socialistes
A les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 1998 va obtenir el 12,8% i 5 diputats regionals. El 2001 es va unir amb la Fédération Autonomiste per a fundar Stella Alpina. Tanmateix, a les eleccions regionals de la Vall d'Aosta de 2003 es va restablir la Fédération Autonomiste i Stella Alpina es considera una continuació dels Autonomistes.
# Autonomous spaceport drone ship

Un autonomous spaceport drone ship (ASDS en les seves sigles en anglès o en català literalment vaixell no tripulat-port espacial autònom) és una embarcació oceànica derivada de la coberta d'una gavarra, equipada amb motors de manteniment de la posició i una gran plataforma d'aterratge. La construcció d'aquests vaixells va ser encarregada per la companyia aeroespacial SpaceX per permetre la recuperació de les primeres etapes de coets al mar durant les missions d'alta velocitat que no transportin prou combustible per retorn a la base de llançament després de situar una nau espacial sobre una trajectòria orbital.
SpaceX té dos vaixells no tripulats en operació, el Just Read the Instructions en l'Oceà Pacífic per al llançament des de Vandenberg i el Of Course I Still Love You a l'Atlàntic per al llançament des de Cap Canaveral. A January 2017, deu vols del Falcon 9 han intentat aterrar en un vaixell autònom, amb cinc amb èxit: sent el primer intent reeixit la missió CRS-8 l'abril de 2016.
Els vaixells ASDS són un component clau del programa de desenvolupament del sistema de llançament reutilitzable d'SpaceX amb l'objectiu significatiu de reduir el preu dels serveis de llançament espacial a través de la "reutilització ràpida i completa". Tots els vols que van a òrbita geoestacionària o superen la velocitat d'escapada requereixen d'aterratge al mar, que abasta aproximadament la meitat de les missions de SpaceX.

## Vegeu també

* Sistema de llançament reutilitzable
* Enlairament i aterratge vertical (coet) (VTVL)

## Referències

* ↑ «Pad 39A – SpaceX laying the groundwork for Falcon Heavy debut» (en anglès). nasaspaceflight.com. [Consulta: 29 gener 2017].
* ↑ «SpaceX’s Autonomous Spaceport Drone Ship ready for action» (en anglès). nasaspaceflight.com. [Consulta: 29 gener 2017].
* ↑ «SpaceX readies rocket for station launch, barge landing». CBS News, 16 December 2014 [Consulta: 23 December 2014]. «A 300-foot-long barge will be used as an off-shore landing platform during launch of a SpaceX Falcon 9 rocket Friday. The primary goal of the flight is to deliver critical supplies and equipment to the space station, but SpaceX hopes to land the rocket's first-stage on the barge for possible refurbishment and reuse – a key milestone in the company's push to reduce launch costs.»
* ↑ SpaceX Dragon Headed to the ISS. 8 April 2016 – via YouTube.

## Enllaços externs

* Thrustmaster drive unit specifications Arxivat 2014-09-11 a Wayback Machine.
# Atlético Club San Martín de Mendoza

* Aquest article tracta sobre el club de Mendoza. Vegeu-ne altres significats a «Club Atlético San Martín».
L'Atlético Club San Martín de Mendoza és un club de futbol argentí de la ciutat de San Martín, a la província de Mendoza.

## Història

El club va ser fundat per Emilio Menéndez, director de l'escola Santa María de Oro, el 22 de desembre de 1927, tot i que no quedà formalment constituït fins al març de 1933. Ha jugat vuit temporades a la màxima categoria del futbol argentí, al Campionat Nacional, els anys 1967, 1969, 1971-74, 1976 i 1978.

## Estadi

El primer estadi del club estava situat al creuament dels carrers Avellaneda i Boulogne Sur Mer, essent inaugurat el 1922. Més tard es traslladà al carrer Vélez Sarsfield, fins a l'1 d'abril de 1956, en que inaugurà l'actual estadi als carrers Lavalle i Ruta 50, anomenat Libertador José de San Martín.

## Altres esports

El club, a més de futbol, destaca en altres esports com els següents:
* Hoquei sobre patins: campió de Mendoza diversos cops, així com de l'Argentina. Ha aportat jugadors a la selecció nacional com Alberto Lombino, Rubén "Nichi" Moreno, Jesús Daprá o Mario Rubio (campió mundial el 1978).
* Patinatge artístic femení: ha format diverses patinadores campiones de Mendoza i de l'Argentina, com ara Ana Laura Maguiña.
* Basquetbol: competint a la Federación Mendocina de Básquetbol.
* Voleibol: competint a l'Asociación Mendocina de Voleibol.

## Palmarès

* Campionat de Mendoza de futbol (9):
** 1963, 1966, 1973, 1975, 1979, 1987, 1992, 1994, 2009.
* Torneo Argentino A (1):
** 1996/97.

## Referències

* ↑ Historial de Campions

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2013-01-24 a Wayback Machine.
# Banteay Samré

Banteay Samré és un temple hinduista situat a la zona d'Angkor, Cambodja. Pertany al conjunt de temples declarats Patrimoni de la Humanitat per la Unesco el 1992.

## Història

El temple s'atribueix a Suryavarman II i a Yashovarman II, tots dos del segle xii. Manté el mateix estil arquitectònic d'Angkor Wat, i és considerat el millor exponent d'aquest període després del mateix temple d'Angkor. El nom del temple significa 'ciutadella de Samré', en al·lusió a la pròxima localitat de Samré.
Es creu que el temple estava dedicat al déu Vixnu.
Ha estat parcialment restaurat per Maurice Glaize.

## Arquitectura

El temple enclou un passeig cerimonial d'entrada de 140 m de longitud, situat en l'entrada est, que originàriament devia tenir una teulada de fusta. El camí acaba en una escalinata que condueix a una terrassa des de la qual s'accedeix al conjunt. Aquest consta de dos recintes emmurallats: l'exterior té unes dimensions de 83 x 77 m, i 6 m d'alçada, una galeria perimetral columnada cap a l'interior, ja pràcticament destruïda, i quatre pavellons cerimonials en cadascuna de les quatre entrades, situades als punts cardinals. El recinte interior, de 44 x 38 m, adornat també amb quatre gopura, conté el temple piramidal característic d'aquest estil arquitectònic, denominat prasat, i acaba amb una corona en forma de lotus que arriba als 21 m d'alçada. El recinte interior alberga també un pavelló situat a l'est del prasat, que té la funció d'avantsala del temple. Dues llibreries exemptes flanquegen el pavelló, rematant el conjunt. Totes les peces del recinte interior estan elevades sobre pedestals, i generen un espai interior molt escarpat i compacte.
El temple està decorat amb abundants relleus de temàtica hinduista, amb diverses escenes del Ramayana.
Els murs que enclouen tots dos recintes estan fets amb blocs de laterita toscament tallats, mentre que tant els edificis interiors com els acabats i elements decoratius es construïren amb gres.

## Referències

* ↑ «Angkor». UNESCO Culture Sector. [Consulta: 9 abril 2015].
* 1 2 3 4 Albanese, Marilia. The treasures of Angkor (en anglés). Italia: white star, 2006, p. 254-259. ISBN 88-554-0117-x.
* 1 2 Freeman, Michael. Ancient Angkor (en anglés). Bangkok: River Books, 2003, p. 164-167. ISBN 974 8225 27 5.
# Bandera de Prades

La bandera oficial de Prades té la descripció següent:
| « | Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, quarterada en aspa, 1r i 4t groc amb quatre pals vermells, 2n i 3r blau clar, sembrar de flors de lis grogues, d'altura 3/16 de la del drap i amplada 1/12 de la llargària del mateix drap, de les quals 6 de senceres i íntegrament visibles, i un lambel de tres penjants vermell, de gruix 3/128 de l'alçària del drap i llargada 43/192 de la del mateix drap, situat sobre el sembrat a 1/4 de la vora superior i a 1/96 de la vora de l'asta en el 2n quarter i de la vora del vol en el 3r quarter. | » |

## Història

Va ser publicada en el DOGC el 27 d'octubre del 2000. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Referències

* ↑ «Prades». Associació Catalana de Vexil·lologia, 2016. [Consulta: 11 setembre 2022].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Camp
* Escut de Prades
# Bandera de Praga

La bandera de Praga, oficialment bandera de la capital de Praga és un dels símbols de la ciutat de Praga juntament amb l'escut de Praga. Es tracta d'una bandera derivada de l'escut heràldic i està formada per dues bandes horitzontals d'igual amplada, groga la superior i vermella la inferior. Quan es penja en vertical la franja groga ha de quedar al costat esquerre de l'espectador (costat dret en sentit heràldic).

## Districtes i municipalitats

Praga es divideix administrativament en 22 districtes (numerats de l'1 al 22) i al seu torn, aquests 22 districtes es divideixen en 57 municipalitats. Cadascuna d'aquestes té la seva pròpia bandera, amb l'excepció de Praga-Suchdol.
* Praga 1
* Praga 2
* Praga 3
* Praga 4
* Praga 5
* Praga 6
* Praga 7
* Praga 8
* Praga 9
* Praga 10
* Praga 11
* Praga 12
* Praga 13
* Praga 14
* Praga 15
* Praga 16
* Praga 17
* Praga 18
* Praga 19
* Praga 20
* Praga 21
* Praga 22
* Praga-Běchovice
* Praga-Benice
* Praga-Březiněves
* Praga-Čakovice
* Praga-Ďáblice
* Praga-Dolní Chabry
* Praga-Dolní Měcholupy
* Praga-Dolní Počernice
* Praga-Dubeč
* Praga-Klánovice
* Praga-Koloděje
* Praga-Kolovraty
* Praga-Královice
* Praga-Křeslice
* Praga-Kunratice
* Praga-Libuš
* Praga-Lipence
* Praga-Lochkov
* Praga-Lysolaje
* Praga-Nebušice
* Praga-Nedvězí u Říčan
* Praga-Petrovice
* Praga-Přední Kopanina
* Praga-Řeporyje
* Praga-Satalice
* Praga-Šeberov
* Praga-Slivenec
* Praga-Štěrboholy
* Praga-Troja
* Praga-Újezd u Průhonic
* Praga-Velká Chuchle
* Praga-Vinoř
* Praga-Zbraslav
* Praga-Zličín

## Referències

* ↑ «Prague capital, Czech Republic, symbols» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 14 juny 2022].
* ↑ «Vyhledání symbolu» (en txec). Parlament České republiky. [Consulta: 14 juny 2022].
# Berninches

Berniches és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 142 | 125 | 133 | 126 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Caladenia longicauda

Caladenia longicauda és una espècie d'orquídia d'hàbit terrestre que pertany al gènere Caladenia. És nadiua d'Austràlia.

## Descripció

És una orquídia molt gran, que prefereix el clima fresc al fred, d'hàbit terrestre, que creix al sud d'Austràlia occidental, en alçada de 100 a 300 m als boscos oberts, amb una única fulla, suau, que floreix en una inflorescència erecta de 85 cm de llarg, amb 1 a 5 flors de 6 a 9 cm de longitud. La floració es produeix a la primavera.

## Taxonomia

Caladenia longicauda fou descrita per Robert Brown en A Sketch of the Vegetation of the Swan River Colony… 26: 52, t. 8. 1840.

### Etimologia

Caladenia: nom genèric que deriva de les paraules gregues calos ('bella') i adén ('glàndula'), referint-se al colorit label i les brillants glàndules a la base de la columna que n'adornen moltes de les espècies.
longicauda: epítet llatí que significa 'amb llarga cua'.

### Varietats

* Caladenia longicauda subsp. albella Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. australora Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. borealis Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. calcigena Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. clivicola Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. crassa Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. eminens (Domin) Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. longicauda
* Caladenia longicauda subsp. merrittii Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. redacta Hopper & A.p.br.
* Caladenia longicauda subsp. rigidula Hopper & A.p.br.

### Sinonímia

* Caladenia patersonii var. longicauda (Lindl.) R.S. Rogers (1920)
* Arachnorchis longicauda (Lindl.) D.L. Jones & M.A. Clem. (2001)
* Calonema longicaudum (Lindl.) Szlach. (2001)
* Calonemorchis longicauda (Lindl.) Szlach. (2001)

## Vegeu també

* Pol·linització de les orquídies
* Orquídia
* Història de la botànica
* Llista de botànics per abreviació d'autor

## Referències

* ↑ «{{{nom}}}» (en anglès). FloraBase. Departament de Medi Ambient i Conservació, Govern d'Austràlia Occidental.
* ↑ Jay Pfahl. «Caladenia longicauda». Internet Orchid Species Photo Encyclopedia. [Consulta: 22 setembre 2009].
* ↑ «Caladenia longicauda». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 30 març 2013].
* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ «Caladenia longicauda». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 22 setembre 2009].

## Bibliografia

* Govaerts, R. (1999). World Checklist of Seed Plants 3(1, 2a & 2b): 1-1532. Continental Publishing, Deurne.
* Govaerts, R. (2003). World Checklist of Monocotyledons Database in ACCESS: 1-71827. The Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew.