OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ackim Musenge

Ackim Musenge (Mufulira, 7 d'octubre de 1949) és un exfutbolista zambià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Zàmbia.
Pel que fa a clubs, destacà a Butondo Western Tigers (1966-73) i Mufulira Wanderers.
Trajectòria com a entrenador:
* 1981–1982: Butondo Western Tigers
* 1985–1992: Mufulira Wanderers
* 1992–1997: Nico United
* 1998–1999: TAFIC
* 2000–2002: Continental Aces
* 2003–2003: Boteti Young Fighters
* 2004–2004: TAFIC
* 2005–2006: Young Green Eagles
* 2007–2010: Green Eagles

## Referències

* ↑ Ackim Musenge Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ 11v11 Profile
* 1 2 Tembo, Benedict "Ackim Musenge: Hero of 1974!” Zambia Daily Mail, Stars of Yester-year, 4 juny 2011, p.10
* ↑ "Anon. "Butondo protest to FAZ over 'exchange'" Times of Zambia, 17 abril 1975, p.10
* ↑ Wasa, Mike "New-look Mighty Wanderers thrash Ndola" Times of Zambia, 21 abril 1975, p.10
# Haslum

Haslum és un districte del municipi de Bærum, Noruega. La seva població (2007) és de 6.041 habitants. Haslum està comunicat per l'estació de Haslum de la línia Kolsås (Kolsåsbanen) del metro d'Oslo. Es troba entre Avløs i Gjønnes. Haslum és conegut per l'església d'Haslum (Haslum kirke), la seva església parroquial medieval, que està envoltada per un cementiri històric.

## Referències

* ↑ Population of districts in Bærum Arxivat 2009-03-26 a Wayback Machine. – Bærum municipality
* ↑ «Kolsåsbanen». Sporveien. Arxivat de l'original el d’agost 28, 2017. [Consulta: August 1, 2017].

## Enllaços externs

* Haslum kirke (Norges Kirker de Sigrid Marie Christie, Håkon Christie)
# Joaquim Codina i Matalí

Joaquim Codina i Matalí (~ 1841 -Barcelona, 23 d'abril de 1910) fou un mestre d'obres català. Es va llicenciar el 1864 a l'Escola de Mestres d'Obres de Barcelona. Entre les seves feines destaquen la Universitat de Barcelona (feta amb Elies Rogent), la Casa Eduard Filva, la Casa Manuel Malagrida i l'edifici de "El Arte Cristiano" actual seu del Museu dels Sants d'Olot. Té obra per Barcelona, Olot i Sabadell.

## Referències

* ↑ «La actualidad necrológica». La Actualidad (Barcelona. 1906). 10/5/1910, núm.197, 10-05-1910, pàg. 27.
* ↑ «Museu dels Sants d'Olot - Olot (Garrotxa)». www.museusants.cat. Arxivat de l'original el 2017-01-18. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 74. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
# Punta de la Clota

La Punta de la Clota és una muntanya de 508 metres que es troba al municipi dels Torms, a la comarca catalana de les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Wells

* Per a altres significats, vegeu «Wells (desambiguació)».
Wells és una petita ciutat al voltant de la seva catedral al districte de Mendip, al Comtat de Somerset, Anglaterra, que s'arrauleix als turons de Mendip. El nom de Wells (pous) deriva dels tres pous dedicats a sant Andreu apòstol, un al mercat i dos dins dels del palau del bisbe. Durant l'edat mitjana es creia que aquests pous tenien poders curatius.

## Llocs d'interès

* Catedral de Wells
# Teratornítids

Els teratornítids (Teratornithidae) són una família extinta d'aus de l'ordre Ciconiiformes. Van ser grans aus rapaces que visqueren a Nord i Sud-amèrica del Miocè al Plistocè. Estaven emparentats amb els moderns còndors i, per això, estaven més estretament relacionats amb les cigonyes que amb la família Accipitridae, que inclou a la majoria de les aus depredadores diürnes, inclosos els voltors del Vell Món. Entre ells figuren algunes de les més grans aus voladores.
# Judacili

Judacili (llatí: Judacilius) va ser un general italià del segle i aC.
Era nadiu d'Asculum al Picè i va ser un dels caps militars dels aliats italians a la guerra social l'any 90 aC. Primer va ser comandant a la Pulla on va tenir diversos èxits, i diverses ciutats, entre elles Canusium i Venúsia li van obrir les portes i altres les va conquerir per la força. Els nobles romans fets presoners van ser executats i els esclaus i comuns enrolats a les seves forces.
Unit a Tit Afrani i Publi Ventidi, va derrotar a Gneu Pompeu Estrabó, però després Estrabó va derrotar a Afrani i va atacar Picè i Judacili va córrer en ajut de la seva terra nativa, va travessar les forces enemigues amb vuit cohorts, però els romans el van rodejar. Quan va veure que no hi havia esperances, va fer matar tots els presoners enemics, va fer un banquet amb els seus amics i va fer encendre una foguera; tot seguit, va prendre verí i s'hi va tirar, just després d'ordenar als seus companys de fer el mateix.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 637.
# Simone Oldenburg

Simone Oldenburg (Wismar, 22 de març de 1969) és una política alemanya i membre del Parlament estatal de Mecklenburg-Pomerània Occidental des del 2011. Des del setembre del 2016 és la líder parlamentària del partit L'Esquerra. Des del juny del 2018, també és vicepresidenta adjunta del partit federal.
El 1994 va graduar-se en Filologia Alemanya i Història a la Universitat de Leipzig. Després va treballar com a professora a l'escola de Klütz. Va ser membre del consell municipal de Gägelow des del 2004, i des del 2009 del consell de districte de Nordwestmecklenburg. Va ser triada al Parlament estatal a les eleccions estatals del 2011 com a segona a la llista. Va ser reelegida a les eleccions estatals del 2016. Després de les eleccions, va ser elegida líder del grup parlamentari de L'Esquerra. El 2021 va ser nomenada cap de llista a les eleccions estatals, resultant electa.

## Referències

* 1 2 «Oldenburg shall be top candidate of The Left». Norddeutscher Rundfunk, 28-01-2021.
* ↑ «Holter leads left in Schwerin Castle». Norddeutscher Rundfunk, 27-09-2011. Arxivat de l'original el 9 novembre 2012.
* ↑ «Simone Oldenburg elected deputy party chairman in Leipzig». The Left Mecklenburg-Vorpommern, 09-06-2018.
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1941

Els primers Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1940 es van fer públics el 2 d'abril de 1941, i entregats juntament amb els de teatre i música després de Setmana Santa d'aquell any.
Es tracta dels premis cinematogràfics més antics concedits a l'Estat espanyol. El jurat que concedia els premis només tenia en compte «pel·lícules de producció totalment espanyola realitzades també a territori nacional». Es van entregar premis a la millor pel·lícula, millor director, millor guió, millor actor i millor actriu.

## Guardonats de 1941

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | La Dolores | Florián Rey |
| Millor actor | Jesús Tordesillas | La malquerida |
| Millor actriu | Josita Hernán | La tonta del bote |
| Millor guió | Rafael Gil | La gitanilla |
| Millor director | Eusebio Fernández Ardavín | La florista de la reina |

## Referències

* ↑ ¿Hubo otros premios al cine español antes de los Goya? Arxivat 2020-12-04 a Wayback Machine., Muy Interesante
* ↑ Premios de Cinematografía 1940, ABC, 2 d'abril de 1940
# Chiclayo

Chiclayo és una ciutat de la costa nord del Perú, capital de la província de Chiclayo i del departament de Lambayeque. Va ser fundada amb el nom de «Santa Maria de los Valles de Chiclayo». Està situada a 14 quilòmetres de la costa de l'oceà Pacífic, a 208 quilòmetres de la ciutat de Trujillo i a 773 quilòmetres de la capital del país, Lima.
És la cinquena ciutat més poblada del Perú, després de Lima, Callao, Arequipa i Trujillo; a més és la segona urbs més poblada del nord del Perú, segons xifres de l'INEI té una població estimada 609.400 habitants per a l'any 2022. Chiclayo comprèn tres districtes urbans totalment conurbats: Chiclayo, La Victòria i José Leonardo Ortiz, mentre que l'àrea metropolitana de Chiclayo està composta per dotze districtes metropolitans amb una població total de 812.548 habitants per a l'any 2020, el que la converteix en la quarta àrea metropolitana més gran del Perú, després de Lima, Arequipa i Trujillo.
Chiclayo no va ser fundada pels espanyols, però era una ciutat de pas i descans per a comerciants espanyols i estrangers que cobrien una àmplia ruta entre Zaña i Lambayeque i posteriorment potenciaria el seu creixement en ser elevada a la categoria de vila el 1827. per decret del president mariscal José de la Mar; i el 1835, durant el govern del president, coronel Felipe Santiago Salaverry li va ser conferit el títol de «Ciutat Heroica». Se la coneix també com la “Capital de l'amistat” donat al caràcter amable i amistós de la seva gent.
La ciutat va ser fundada a prop d'un antic i important lloc arqueològic que constitueixen les restes d'una ciutat de l'Imperi Wari. Tot i així, això no treu la forta identitat mochica dels seus habitants, pel fet que la història de la ciutat està lligada majoritàriament a aquesta antiga i riquíssima civilització pre hispànica, que ha llegat al món importants descobriments de la seva gran cultura, com és el llegendari Senyor de Sipán.

## Referències

* ↑ «Perú: 50 años de cambios, desafíos y oportunidades poblacionales.».
* ↑ «PERÚ: Estimaciones y Proyecciones de Población por Departamento, Provincia y Distrito, 2018-2020.».
* 1 2 Municipalidad de Chiclayo. «Historia de Chiclayo» (en castellà). Arxivat de l'original el 30 d'abril de 2012. [Consulta: 21 maig 2012].
* ↑ Estudio del PNUMA, la Universidad Señor de Sipan y la Municipalidad provincial de Chiclayo,pag. 1. Consultado el 01 de abril de 2012.
* ↑ «Turista Magazine Online». www.turistamagazine.com. [Consulta: 5 maig 2012].
* ↑ «GiraMundos». www.eluniversal.com, 2004. [Consulta: 5 maig 2012].
* ↑ «Chiclayo, la ciudad de la amistad y sus alrededores». www.terra.com.pe, 2005. Arxivat de l'original el 2012-07-24. [Consulta: 5 maig 2012].
* ↑ «Chiclayo: Cultura, historia y amistad de un pueblo». viajeaperu.es, 2008. Arxivat de l'original el 21 de juny de 2012. [Consulta: 5 maig 2012].
# Westley Nathan Morgan

Westley Nathan Morgan, més conegut com a Wes Morgan, va néixer a Nottingham, Anglaterra, el 21 de gener de 1984. És un futbolista jamaicà d'origen anglès. Actualment juga de defensa al Leicester City de la Premier League d'Anglaterra, on és també el capità. Va jugar la major part de la seva carrera al Nottingham Forest, durant 10 anys, va ser on va debutar i va créixer com a defensa central, fins que en gener de 2013 se'n va anar al Leicester City.

## Referències

* ↑ «Wes Morgan». LCFC.com. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Foxes Move For Morgan». LCFC.com. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2012. [Consulta: 30 gener 2012].
* ↑ Robertson, Gregor «Leicester City captain Wes Morgan's fairytale rise». Sky Sports, 22-12-2015.
# The Left Hand of God

The Left Hand of God (La mà esquerra de Déu) és una pel·lícula de 1955 dirigida per Edward Dmytryk amb Humphrey Bogart com a protagonista. Està basada en la novel·la homònima de William Edmund Barrett.

## Argument

Bogart és un pilot nord-americà, l'avió del qual és abatut i que es fa passar per sacerdot en una petita missió catòlica de la Xina.

## Repartiment

* Humphrey Bogart: James Carmody
* Gene Tierney: Anne Scott
* Lee J. Cobb: Mieh Yang
* Agnes Moorehead: Beryl Sigman
* E. G. Marshall: Dr. David Sigman
* Jean Porter: Mary Yin
* Carl Benton Reid: Pare Cornelius
* Victor Sen Yung: John Wong
* Philip Ahn: Jan Teng
* Benson Fong: Chun Tien
# Jud

* Per a altres significats, vegeu «Jud (nom)».
Jud és una ciutat del Comtat de LaMoure a l'estat de Dakota del Nord dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Jud tenia 76 habitants, 43 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 122,3 hab./km².
Dels 43 habitatges en un 14% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,5% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 51,2% no eren unitats familiars. En el 48,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 32,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,8% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 43,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.857 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 17.095 $. Cap de les famílies i el 22,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jud». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Simón Pedro Barceló Vadell

Simón Pedro Barceló Vadell (Palma, Mallorca, 1966) és un empresari i polític mallorquí, senador a la IV Legislatura.
Llicenciat en Dret per la Universitat de les Illes Balears, fou membre fundador de l'Associació Independent d'Estudiants de les Illes Balears i de la Fundació Antonio Maura de Balears. President Regional de Noves Generacions del PP de Balears des d'octubre de 1987. Membre del Comitè Executiu Regional, Junta Directiva Reiongal i Junta Directiva Nacional del PP. A les eleccions generals espanyoles de 1989 fou escollit senador per Mallorca pel Partit Popular.
Des de 1993 és copresident de Barceló Corporación Empresarial i el 2000 fou escollit Millor Empresari de Balears per la revista Actualidad Económica, i va rebre el premi Emprenedor de l'any 2000 convocat per Ernst & Young, IESE, La Caixa i Cinco Días. Des de 2014 és president de l'Agrupació de Cadenes Hoteleres de Balears.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2015-06-13 a Wayback Machine. a la Fundació Cehat
* ↑ Simón Pedro Barceló a l'Enciclopedia del Turismo Español
* ↑ Currículum al web d'AENA
* ↑ «Web de l'ACHB». Arxivat de l'original el 2015-06-13. [Consulta: 11 juny 2015].

## Enllaços externs

* Notícies sobre Simón Pedro Barceló Arxivat 2015-06-13 a Wayback Machine. a El Economista.
# Pèrfida Albió

La Pèrfida Albió va ser fins a l'Entente cordiale una expressió despectiva que designava sovint Anglaterra i, per extensió, la Gran Bretanya i el Regne Unit, és a dir, l'Albió dels antics grecs i romans.
Al diari Le Monde, Marc Roche, corresponsal a Londres d'aquest diari, esmenta l'ús d'aquesta expressió per part de Bossuet el segle xvii.

## Referències culturals

Avui és un epítet anglòfob convencional, usat en molts contextos antibritànics, i molt deslligat dels seus orígens històrics.
* Fou usat pels argentins en la seva llarga rivalitat futbolística entre el seu país (l'equip albiceleste, curiosament) i Anglaterra.
* Es fa servir a la cançó irlandesa tradicional Foggy Dew sobre l'aixecament de Pasqua de 1916 («Oh the night fell black and the rifles' crack Made perfidious Albion reel)».

## Referències

* ↑ Le Monde datat el 23 de gener de 2007 (pàgina 32)
# XIV Concili de Toledo

El XIV Concili de Toledo fou un sínode ampliat de bisbes de la província Cartaginense, al Regne de Toledo, celebrat el 684.
Acabat el XIII Concili de Toledo el 13 de novembre del 683 va arribar als pocs dies a Toledo un enviat del Papa Lleó II (que va ser pontífex des de l'abril del 682 al juliol del 683) amb sengles cartes per al rei, per al comte Simplici, per a tots els bisbes i per al metropolità de Toledo, en les quals invitava a reconèixer les resolucions del Concili de Constantinoble III (sisè concili ecumènic) que havia condemnat el monotelisme. S'havia de celebrar un nou concili, però tan recent l'anterior es va convocar un sínode de bisbes de la Cartaginesa, al qual assistirien els metropolitans de les altres cinc províncies, com a delegats d'aquestes, en les quals se celebraria al seu torn i prèviament, un sínode, decidint la resolució pertinent que els metropolitans traslladarien a la reunió de Toledo.
El sínode fou conegut com a XIV Concili de Toledo, i es va celebrar del 14 al 20 de novembre del 684. Van assistir-hi tots els bisbes de la Cartaginense i els metropolitans de les altres províncies, i a més, un bisbe de la Tarraconense, un altre de la Narbonense i un altre de Galícia. Els respectius sínodes provincials havien aprovat les directrius del Concili de Constantinoble III, i ara els assistents al sínode toledà, en nom de l'Església d'Hispània i la Gàl·lia Narbonesa van confirmar conjuntament les decisions del concili constantinopolità, resolució que fou tramesa al Papa.
# Aeroport Internacional Sabiha Gökçen

Aeroport Internacional Sabiha Gökçen (IATA: SAW, l'OACI: LTFJ) és un dels dos aeroports internacionals d'Istanbul, Turquia. La instal·lació porta el nom de Sabiha Gökçen, la primera dona que va ser pilot de combat a Turquia. Està situat a 35 km al sud-est del centre d'Istanbul, està a la part asiàtica de la ciutat bi-continental i serveix com a hub de Pegasus Airlines, així com de Turkish Airlines, AnadoluJet i Borajet.
Va actuar com a segon aeroport de la ciutat després de l'Aeroport Internacional Atatürk fins al 2019 i des d'aquest any com a segon aeroport de la ciutat després de l'Aeroport d'Istanbul.

## Referències

* ↑ «SABİHA GÖKÇEN'DE 2. PİST HEYECANI». [Consulta: 1r juny 2015].
* ↑ «SABİHA GÖKÇEN'DE 2. PİST HEYECANI». [Consulta: 1r juny 2015].
* ↑ EAD Basic. Ead.eurocontrol.int. Retrieved on 2011-08-01.
# José Pérez Gil

José Pérez Gil (Cabdet, Albacete, 18 de setembre de 1918 - Alacant, 29 de desembre de 1998), altrament conegut com a Pérezgil, va ser un pintor espanyol, on sobresurten de la seva producció els paisatges d'Oriola, Monòver i Altea.
Va residir a Cabdet fins als sis anys, quan es traslladà amb els seus pares a Alacant on va tenir els primers contactes amb la pintura. Més endavant, l'any 1941, va ser becat per la Diputació d'Alacant per estudiar a l'Escuela de Bellas Artes de San Fernando de Madrid. Va finalitzar els estudis a Suïssa i França. Entre els anys 1949 i 1960 va ser el director de l'Escola Professional de Belles Arts de la ciutat d'Alacant. La Fundació March el va becar per viatjar a Itàlia el 1960.
El 1978 va ser nomenat fill il·lustre de Cabdet i el 1979 fill adoptiu de la ciutat d'Alacant.
Durant els anys 1979 a 1983 José Ramón Clementeva realitzar una col·lecció d'audiovisuals filmats en super-8 per a l'antecessor de l'actual Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert, com a protagonistes -a més del mateix Perezgil- a Miquel Abad Miró, Manuel Baeza, Vicente i Daniel Bañuls, Gastó Castelló i Bravo, José Antonio Cía Martínez, M. González Santana, Polín Laporta, Sixto Marco Marco, Enrique Lledó, F. Pérez Pizarro, R. Ruiz Morante i Emilio Varela.

## Referències

* ↑ El Mundo Clemente, el surrealista alicantino
* ↑ Audiovisuals de pintors alacantins. IAC Juan Gil-Albert
* «José Pérez Gil». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Simón Lecue Andrade

Simón Lecue Andrade (Arrigorriaga, 11 de febrer de 1912 - Madrid, 25 de febrer de 1984) fou un futbolista català de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria esportiva

Fou un futbolista que jugava d'interior o migcampista i destacava pel seu gran talent. Debutà el 1927 al CD Padura de la seva localitat natal, essent fitxat el 1929 al CD Baskonia. Un any més tard fou traspassat al Deportivo Alavés, que acabava de pujar a primera divisió. En aquest club coincidí amb grans figures com Jacinto Quincoces, Ciriaco Errasti i Manuel Olivares. L'agost de 1932 fou contractat pel Betis Balompié, on arribà a guanyar un campionat de lliga l'any 1935, únic en la història del club verd-i-blanc, sota la direcció de l'entrenador irlandès Patrick O'Connell. Finalitzada aquesta temporada fou fitxat pel Reial Madrid. En el seu traspàs pel club blanc, el Madrid pagà una enorme quantitat de diners al Betis (50.000 pessetes), motiu pel qual la premsa bateja el jugador com el nen d'or. Romangué al club blanc fins a 1942 i guanyà la Copa del 1936. Ja amb 30 anys fou fitxat pel València CF, club amb el qual guanyà la lliga l'any 1944. No arribà a acabar la temporada 1946-47 amb el club valencianista i marxà al Chamberí CF uns mesos d'on passà al Reial Saragossa, que jugava a Tercera, i on penjà les botes amb 37 anys, després d'assolir l'ascens a Segona Divisió.
Fou set cops internacional amb Espanya, debutant l'any 1934 a la Copa del Món de futbol d'Itàlia. També jugà un partit amb la selecció de Barcelona l'any 1941 que l'enfrontà a la selecció de Stuttgart.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1934-35, 1943-44
* Copa espanyola:
** 1935-36

## Referències

* ↑ «Simón Lecue, futbolista». El País, 27-02-1984. [Consulta: 1r octubre 2014].
* 1 2 3 4 5 6 «Simón Lecue: el niño de oro». ALBERTO COSIN, martiperarnau.com, 30-05-2013. Arxivat de l'original el 2014-12-09. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Simón Lecue». Reial Madrid. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Lecue». aupazaragoza.com. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Simon LECUE». FIFA. Arxivat de l'original el 2014-12-08. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «El partido interciudades de Las Corts». Mundo Deportivo, 13-01-1941.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Queirola

Queirola o la Queirola és un despoblat que es troba al terme municipal de la Vall d'Alcalà, a la comarca de la Marina Alta (País Valencià).
És una alqueria d'origen islàmic, de la qual ja hi ha constància documental en el segle xiii d'unes rendes pagades a Al-Azraq. Després de la conquesta, va romandre com a lloc de moriscos. L'any 1602, set abans de l'expulsió morisca, comptava amb 13 focs. Posteriorment es va repoblar amb famílies cristianes, fins al definitiu abandonament després de la Guerra Civil espanyola.
Actualment, el lloc destaca per la bona conservació com a poblat morisc, tot mantenint elements arquitectònics com ara diverses dependències de la llar morisca, arcades i finestres d'aquest període o patis amb terra de maons espigats.

## Referències

* ↑ «Queirola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ La Queirola a "Els pobles valencians abandonats"

## Enllaços externs

* La Generalitat protegeix els poblats moriscos de la Vall d'Alcalà. Notícia a Levante-EMV (02/12/2010)
* Ruta dels despoblats moriscos a la Vall d'Alcalà
# Chiruromys vates

Chiruromys vates és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Papua Nova Guinea, on viu a altituds d'entre 0 i 1.500 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos humits tropicals. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, vates, significa ‘vat’ en llatí.

## Referències

* ↑ Aplin, K. Chiruromys vates. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 21 gener 2018.
* ↑ Entrada «Chiruromys» d'Animalia (en anglès).