OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Richter

«Richter» té aquests significats:
* Escala de Richter, escala sismològica
* Biografies:
** Burton Richter (Nova York, 1931), físic i professor universitari estatunidenc
** Falk Richter (Hamburg, 1969), escriptor i director de teatre alemany
** Franz Xaver Richter (Hollschau, 1709 - Estrasburg, 1789), compositor i teòric alemany
** Ernst Friedrich Richter (Grosschönau, 1808 - Leipzig, 1879), compositor i teòric alemany
** Ernst Heinrich Leopold Richter (Thiergaten, 1805 - Steinau de l'Oder, 1876), compositor alemany
** Gerhard Richter (Dresden, Alemanya, 1932), artista alemany
** Hans Richter (Raab, Hongria - 1843 — Bayreuth, 1916), director d'orquestra austrohongarès
** Hans Peter Richter (Colònia, 1925 -1993), especialista en psicologia social
** Heinz Richter (Zittau, 1947), ciclista en pista de l'Alemanya de l'Est
** Herbert Richter (Chemnitz, 1947), ciclista en pista de l'Alemanya de l'Est
** Hieronymus Theodor Richter (1824, Dresden – 1898, Freiberg), químic alemany
** Jeremias Benjamin Richter (1762, Hirschberg, - 1807, Berlín), químic alemany
** Johann Paul Friedrich Richter (1763 -1825), escriptor i pedagog alemany
** Karin Richter (Dresden, 1961), patinadora de velocitat sobre gel alemanya
** Karl Richter (Plauen, 1926 - Múnic, 1981), director d'orquestra, organista i clavecinista alemany
** Sviatoslav Richter (Jitòmir, 1915 – Moscou, 1997), pianista soviètic d'origen alemany
** Max Richter (Hamelín, Alemanya, 22 de març de 1966), pianista i compositor britànic, d'origen alemany
** Paul Richter (compositor) (Brașov, 28 d'agost de 1875 – Cristian, 16 d'abril de 1950) compositor, director d'orquestra, pianista, organista i pedagog romanès d'origen saxó.
** Paul Martin Eduard Richter (1 d'abril de 1895 - 30 de desembre de 1961) actor austríac.
# Unión Deportiva Unificación Bellvitge

La Unión Deportiva Unificación Bellvitge és un club de futbol del barri de Bellvitge de l'Hospitalet fundat l'any 1986 de la fusió d'altres dos clubs, la Peña Bética de Bellvitge i la Agrupación Deportiva Bellvitge-Norte. Esteban Cáceres va ser el president fundador. També han presidit el club, Domingo Moreno, Matías Camacho, Andreu Nicolás, Antonio García Trujillo i Ángel Moya, actual president. Juga els seus partits al Camp Municipal de futbol de la Feixa Llarga.
Els èxits esportius més destecables de l'entitat son dos ascensos a la divisió d'honor juvenil al maig del 2016 i al maig del 2021. El club es caracteritza per fomentar el futbol formatiu, l'inclusiu i el femení.

## Referències

* ↑ «Unión Deportiva Unificación Bellvitge». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «L'equip juvenil de la Uni puja a Divisió d'Honor». LHDigital.
* ↑ «Màxim honor per a la Unificación Bellvitge». FutbolCatalunya.com, 20-05-2021.
* ↑ «La junta directiva de la Unificación Bellvitge es fixa reptes ambiciosos». LHDigital.

## Enllaços externs

* Unión Deportiva Unificación Bellvitge - Lloc web oficial (castellà)
# Netiporn Sanesangkhom

Netiporn Sanesangkhom (tai: เนติพร เสน่ห์สังคม) (8 d'agost de 1995 - Thammasat University Hospital, 14 de maig de 2024), més coneguda com a Bung ( บุ้ง ), va ser una activista política tailandesa per la reforma de la monarquia. Inicialment va participar en protestes amb el Comitè de Reforma Democràtica Popular (PDRC), vinculat a la dreta. No obstant això, després de conèixer la repressió de les protestes de les Camises Vermelles durant les protestes de 2010 a Ratchaprasong, es va convertir en un activista antimonàrquica.

## Referències

* ↑ «A monarchy reform activist in Thailand dies in detention after a monthslong hunger strike» (en anglès). AP News, 14-05-2024. [Consulta: 14 maig 2024].
* ↑ «เปิดประวัติ "บุ้ง ทะลุวัง" จากม็อบ กปปส. โตในบ้านผู้พิพากษา สู่นักโทษคดี ม.112» (en tai). www.thairath.co.th, 14-05-2024. [Consulta: 14 maig 2024].
# Marquesat de Campo Sagrado

El marquesat de Campo Sagrado és un títol nobiliari espanyol, de Castella. Va ser creat pel rei Felipe IV, amb el vescomtat previ de les Quintanas i mitjançant Real Despatx del 23 de maig de 1661, a favor de Gutierre Bernaldo de Quirós de les Ales i Carreño, senyor de Villoria, de Valdeviñayo i de Torrestío, agutzil major d'Oviedo i alferes major d'Avilés, posseïdor de palaus a Astúries, corregidor de Burgos i de Madrid.

## Referències i notes

* ↑ «Marquesat de Campo Sagrado». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Una copia del Real Despacho de creación obra en el AHN, Consejos, leg. 24.316, a. 1661, exp. 19. Parece que el Real Decreto de merced fue de la misma fecha que el Real Despacho: así resulta de la relación de decretos contenida en el leg. 5.240 del mismo archivo y sección, rel. 3 bis. El 9 de mayo anterior se le había librado al concesionario, por este concepto, carta de pago de 640 reales de plata a la Real Capilla (obrante en la misma sección, leg. 9.046, a. 1661, exp. 2).
# Johan Andersson

«Johan Andersson» té aquests significats:
* Johan Gunnar Andersson, Geòleg, paleontòleg i arqueòlef suec.
* Johan Andersson (futbolista), Futbolista suec.
* Johan Andersson (programador), Programador de videojocs suec.
* Johan Andersson (Motala), Jugador d'Hoquei sobre gel de Mortala.
* Johan Andersson (Mariestad), Jugador d'Hoquei sobre gel de Mariestad.
* Johan Andersson (artista)
* Johan Andersson (lluitador)

## Vegeu també

* Johan Anderson, Jugador de tennis australià.
# Riera de Vilamajor

La Riera de Vilamajor pertany a la conca del Besòs i deu el seu nom per travessar el gran terme de Vilamajor (Baix Montseny).

## Característiques fluvials

En total, la riera de Vilamajor té una llargada de 12 quilòmetres i una conca de 39 km². Habitualment, els mesos de juny, juliol, agost i setembre s'asseca a la part més baixa. Per la seva ubicació, es tracta d'un curs d'aigua de règim mediterrani.

### Naixement

Neix al pla de la Moixa sota els turons del Samont, de la Cova i de Sant Elies, a la part septentrional del municipi de Sant Pere de Vilamajor, al Massís del Montseny, en terrenys formats per pissarres.

### Curs mitjà i desembocadura

La riera baixa entre la serres de Palestrins i del Borrell pel sot del Cortès, travessant els municipis i nuclis urbans de Sant Pere de Vilamajor i Sant Antoni de Vilamajor. Desemboca al riu Mogent a l'alçada de Llinars del Vallès. Durant el seu curs rep els següents afluents:
* Torrent dels Brollars
* Torrent del Borrell
* Torrent de la font del Corral
* Riera de Vallserena

## Aprofitament del riu

L'aprofitament hidràulic havia tingut una poca importància, a través dels molins de Canyes, de Dalt (Sunyer) i de Baix (castell de Vilamajor). També té diverses rescloses, mines i recs.

## Toponímia

Al llarg del seu recorregut, la riera de Vilamajor rep diversos noms:
* Riera de la Moixa: del naixement al pla de la Moixa fins a la masia del Cortès
* Riera del Cortès: de la masia del Cortès a la masia de can Parera de Canyes
* Riera de Canyes: de la masia del can Parera de Canyes a Sant Antoni de Vilamajor
* Riera de Llima: de Sant Antoni de Vilamajor a la desembocadura al riu Mogent

## Referències

* ↑ «Riera de Vilamajor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Partit Samata

El Partit Samata (Samata Party, en anglès) és un partit polític de l'Índia, format inicialment el 1994 per George Fernandes i Nitish Kumar, ara liderat per Uday Mandal, el seu president nacional. El partit Samata va nomenar una vegada Nitish Kumar com a ministre en cap de Bihar. Va ser una ramificació de la Janata Dal, amb el suposat casteisme de la part principal que va ser el motiu de la separació. El partit té tendències socialistes i, en un moment donat, va exercir una influència política i social considerable al nord de l'Índia, especialment a Bihar. L'any 2003 la majoria de membres del partit Samata es van unir a Janata Dal (United). Només una facció liderada pel diputat Brahmanand Mandal va romandre al partit Samata i va continuar utilitzant el nom i els símbols del partit.

## Referències

* ↑ «Delhi HC dismisses Samata Party plea against 'flaming torch' symbol allotment» (en anglès). The Indian Express, 19-10-2022. [Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ «'Flaming Torch' Election Symbol: A Look Back At Samata Party And Nitish Kumar's Ascension To Bihar CM» (en anglès). www.outlookindia.com/, 19-10-2022. [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «Samata Party». Indian Elections. Arxivat de l'original el 2004-06-01.
* ↑ «EC rejects merger of JD-U, Samata Party». rediff.com, 20-03-2004.
* ↑ «EC rejects merger of JD-U, Samata Party». rediff.com, 20-03-2004.

## Enllaços externs

* Official Website Arxivat 2022-02-15 a Wayback Machine.
* Informació del partit Arxivat 2004-06-01 a Wayback Machine.
# Josep Carabén i Vendrell

Josep Carabén i Vendrell (Barcelona, 20 de febrer de 1868 - 9 de juny del 1929) fou un empresari i polític català. És avi de l'economista Armand Carabén.

## Biografia

Fill del petit empresari de l'Eixample Josep Carabén i Fontanet i Antònia Vendrell i Fauró natural de Vilagrassa.
Va ampliar el negoci del Cafè Espanyol, que serà un dels més popular de l'avinguda del Paral·lel. Fou també tresorer de la Junta de La Primitiva Española, comptador de la Junta Directiva de la Lliga Regionalista i el 1927 tresorer de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. A les eleccions municipals de 1917 fou elegit tinent d'alcalde de l'ajuntament de Barcelona per la Lliga Regionalista i el 1923 fou nomenat diputat de la Diputació de Barcelona (aleshores Mancomunitat de Catalunya) pel districte III.

## Referències

* ↑ Josep Carabén Vendrell a geni.com
* ↑ «esquela de Doña Antoni Vendrell y Fauró». El Diluvio : diario político de avisos, noticias y decretos: No. 119. Ed. mañana, 28-04-1912, pàg. 31.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.133. ISBN 978-84-9850-461-3.
# Codi executable

El codi executable correspon a les unitats de programes, on l'ordinador pot realitzar les instruccions compilades mitjançant el compilador i l'enllaçador de llibreries. Generalment es confon amb el codi objecte, ja que en llegir la seva estructura es comprèn com a símbols. Però en realitat, aquest codi es troba empaquetat i llest per ser executat en determinats ordinadors. Generalment venen amb l'extensió EXE o COM, si els han d'executar ordinadors amb sistema operatiu de Windows o amb bits de marca que porta Linux per a ser executable. El benefici que això porta és que en tenir el codi executable, podem saber que la compilació ha estat realitzada correctament i que el programa, si no té errors de gestió, pot funcionar correctament, ja que està lliure d'errors de referència a variables, etiquetes o altres tipus d'error que arribe en el link time.

## Enllaços externs

* Codi font i codi objecte (anglès)
# Parc Sanitari Pere Virgili

El Parc Sanitari Pere Virgili és un complex hospitalari inaugurat el 2003 a Barcelona, entre els barris de Sant Gervasi i Vallcarca. És una empresa pública, creada per la Generalitat de Catalunya i adscrita al Servei Català de la Salut.
Dins del Parc també estan ubicades diferents entitats administratives sanitàries, com la Regió Sanitària de Barcelona, el Consorci Sanitari de Barcelona, l'Institut Català d'Avaluacions Mèdiques o l'Institut de Diagnòstic per la Imatge, entre d'altres. El Parc Sanitari Pere Virgili està ubicat entre els carrers Esteve Terrades, avinguda Vallcarca, el carrer de Josep Jover i carrer d'Otília Castellví, en una parcel·la total de 53.064 m². El Parc disposa de 354 llits distribuïts en diferents unitats.
El 14 de març de 2001 va entrar en funcionament la UCSI a la 2a planta de l'edifici Tramuntana - Gregal, dotada amb 6 sales d'operacions. Cada any es fan 12.917 intervencions quirúrgiques, de les que el 77% són cirurgia major i la resta cirurgia menor. Les especialitats majoritàries són cirurgia oftalmològica i maxil·lofacial, a més a més dels gabinets de ginecologia, odontologia i cirurgia general. Superfície: 1.723 m2 Inversió: 4.434.675 €. El 2013 va inaugurar tres nous espais per a la teràpia i la pediatria.
El 2021 es va construir l'Edifici Hospitalari Polivalent al Parc Sanitari Pere Virgili, realitzat per l'empresa PMMT Arquitectura i promogut pel Servei Català de la Salut com a resposta de la crisi sanitària provocada per la COVID-19. L'edifici va ser premiat pels Premis Catalunya Construcció 2021 del CAATEEB i pels Premis Arquitectura 2021 del CSCAE

## Referències

* ↑ «Parc Sanitari Pere Virgili». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ 324cat. «L'Hospital Sociosanitari Pere Virgili obre portes oficialment i augmenta la capacitat del Parc Sanitari amb 147 llits nous», 07-03-2009. [Consulta: 18 gener 2019].
* ↑ «Projectes Històrics Finalitzats». Parc Sanitari Pere Virgili. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ «El Parc Sanitari Pere Virgili inaugura tres nous espais», 27-11-2013. [Consulta: 2 agost 2019].
* ↑ «Catalunya construirà 5 hospitals satèl·lit per la Covid». [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «ARQUITECTES GUARDONATS ALS PREMIS CATALUNYA CONSTRUCCIÓ 2021». [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ «Los Premios ARQUITECTURA del CSCAE reconocen lo mejor de la arquitectura y el urbanismo en una gran noche en la que se han premiado los valores más sociales, culturales y sostenibles». [Consulta: 28 gener 2018].
# Neri I Acciaiuoli

Neri I Acciaiuoli fou fill de Jacopo Acciaiuoli.
Va heretar de Niccolò Acciaiuoli les baronies de Vostitza i Nivelot el 8 de desembre de 1365 i a son cosí Angelo Acciaiuoli li va adquirir la ciutat de Corint en pagament d'un préstec el mateix any. Va ocupar als catalans Livàdia, Platea, Tebes, Mègara i Sició el 1388, i es va apoderar d'Atenes el 2 de maig de 1388 després d'un llarg setge. El desembre del 1388 va ocupar temporalment Argos i Nàuplia però va cedir la primera a Tomàs Paleòleg i va conservar Nàuplia, que poc després va cedir a Venècia (juny de 1389). El rei de Nàpols el va reconèixer duc d'Atenes l'1 de gener de 1394, així com senyor de Tebes, Corint, Mègara i Platea.
Va morir a Atenes el 25 de setembre de 1394. Es va casar abans del 1381 amb Agnese Saraceni, filla de Saraceno Saraceni de Negrepont. Va deixar dues filles: Bartolomea Acciaiuoli i Francesca Acciaiuoli. També va deixar un fill natural: Antoni I Acciaiuoli que tot i no ser l'hereu, el va succeir.
# Chrysopelea paradisi

Chrysopelea paradisi és una espècie de serp arborícola de la família Colubridae pròpia del sud-est asiàtic capaç de planejar i fer girs en l'aire per aconseguir diferents posicions en el sostre arbori. Jake Socha va descobrir que aquesta espècie és capaç de desplegar les seves costelles i aplanar-se per augmentar l'ample del seu cos, fins a duplicar-ho, i augmentar així l'eficàcia del planatge.

## Referències

* ↑ (en anglès) The National Geographic, 2006, pàg. 16.
# Villanueva del Rebollar

* Per a altres significats, vegeu «Villanueva del Rebollar de la Sierra».
Villanueva del Rebollar és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 119 | 116 | 98 | 106 |
# Cal Jover (Tàrrega)

Cal Jover és una casa de Tàrrega (Urgell) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa de reduïdes dimensions, entre mitgeres, ubicada en el carrer Major de Tàrrega, just en el centre històric de la població. Solament es pot apreciar la seva façana principal, la qual mostra una gran simplicitat arquitectònica i decorativa. Aquesta façana, de poca alçada i bastant estreta deixa veure l'estructuració de la casa, la qual està formada per tres nivells: la planta baixa, destinada a magatzem o a comerços i dues plantes més a damunt on hi ha l'habitatge.
A la planta baixa s'obren dues grans portalades rectangulars, de mides diferents, on una d'elles seria la porta d'accés a la casa i la segona, antigament havia estat un establiment comercial. En la porta d'accés s'observa una llinda amb un petit gravat identificable al centre. La primera planta solament s'obra una obertura just a la part central. Es tracta d'una finestra allindanada, molt allargada i en forma de balcó de forja. Sobre la llinda d'aquesta finestra hi ha l'element més destacable de l'edifici, una gruixuda llinda dotada d'un escut d'armes en relleu en forma de sol radiant.
El segon pis de l'edifici té dues petites finestres, de diferents mides, on una d'elles té balconada i l'altra, la més petita, no. Ambdues són allindanades.
La cornisa o entaulament d'aquest edifici és una sola vessant amb teula àrab. Sobresurt mitjançant una cornisa motllurada que ressegueix tot l'ample de la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Jover». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Mauro Bettin

Mauro Bettin (Miane, província de Treviso, 21 de desembre de 1968) va ser un ciclista italià. Un cop retirat de la seva carrera professional a la carretera, es va passar a la bicicleta de muntanya on va obtenir certs èxits.

## Palmarès en ruta

* 1991
** 1r a la Piccola Sanremo
** 1r al Gran Premi Santa Rita
* 1993
** 1r al Giro d'Oro
** 1r al Tour d'Hainaut i vencedor d'una etapa
** 1r a la Vicenza-Bionde
* 1994
** 1r al Gran Premi Jef Scherens
** 1r a la Niederosterreich Rundfahrt i vencedor d'una etapa
* 1995
** 1r al Giro dei Sei Comuni
* 1996
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa

### Resultats al Tour de França

* 1995. 99è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. 84è de la classificació general
* 1996. 64è de la classificació general
* 1997. 88è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1997. 59è de la classificació general

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2002
** Campió d'Europa en Marató
* 2005
** 1r a la Copa del món en Marató

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Josep Carcassó i Font

Josep Carcassó i Font (Barcelona, 21 de març de 1851 - novembre de 1921) va ser un escultor català.

## Biografia

Fill de Melcior Carcasó i Agustí d'ofici cafeter i natural de Barcelona i de Francesca Font i Comas. Es coneixen pocs detalls de la seva vida, ni tan sols la seva data exacte de defunció, ja que pel que sembla va morir en la indigència. Se sap que va ser deixeble dels germans Vallmitjana (Agapit i Venanci), i que va col·laborar habitualment amb Rafael Atché. Va celebrar una primera exposició el 1872 i el 1888 va rebre un esment honorífic en l'Exposició Universal de Barcelona.
Entre les seves obres es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya una titulada Enyorança (1889). Va intervenir en el Monument a Colom (1888), on va realitzar l'al·legoria d'Aragó, el medalló de la Marquesa de Moja i el model dels lleons. Al parc de la Ciutadella va executar quatre obres dissenyades pels germans Vallmitjana (1884): Comerç i Indústria, d'Agapit; i Agricultura i Marina, de Venanci.

## Referències

* ↑ «Naixements.1851.Llibre 1.Registre núm 1081». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 21-03-1851. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «Index de defuncions. Any 1921.Núm 1038 Jutjat "Barceloneta"». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 01-11-1921. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 523.
* ↑ «Josep Carcassó i Font». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 92-94.
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 81-82.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona i Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
# Comarca d'Alhama

La comarca d'Alhama és una comarca situada en la part occidental de la província de Granada.

## Context

A Andalusia, les comarques no constituïxen cap divisió territorial de caràcter administratiu, i per això no estan definides mitjançant cap llei autonòmica.

## Municipis que la conformen

D'acord amb el catàleg elaborat per la Conselleria de Turisme i Esport de la Junta d'Andalusia (27 de març de 2003), aquesta comarca estaria conformada pels següents municipis:
| Municipi | Superfície | Població (2017) | Ajuntament (2015) |
| Agrón | 27 km² | 290 hab. | PSOE |
| Alhama de Granada | 433 km² | 5.981 hab. | PP |
| Arenas del Rey | 91 km² | 1.178 hab. | PSOE |
| Cacín | 39 km² | 587 hab. | PP |
| Chimeneas | 91 km² | 1.326 hab. | PP |
| Escúzar | 46 km² | 772 hab. | PSOE |
| Fornes | 16 km² | 535 hab. | PSOE |
| Játar | 10 km² | 633 hab. | PSOE |
| Jayena | 80 km² | 1.101 hab. | PP |
| La Malahá | 25 km² | 1.856 hab. | PSOE |
| Sta. Cruz del Comercio | 17 km² | 549 hab. | PSOE |
| Ventas de Huelma | 43 km² | 620 hab. | PSOE |
| Zafarraya | 58 km² | 2.052 hab. | PP |

## Enllaços externs

* Empreses de la comarca d'Alhama de Granada
# Saint Lawrence

«Saint Lawrence» té aquests significats:
* Saint Lawrence (Malta), municipi de l'illa de Gozo (Malta)
* Saint Lawrence en anglès riu Sant Llorenç, gran riu d'Amèrica del Nord que desemboca als Grans Llacs
* St. Lawrence (Dakota del Sud)
# Valeri Màxim

* Aquest article tracta sobre un compilador romà d'anècdotes històriques. Vegeu-ne altres significats a «Marc Valeri Màxim».
Valeri Màxim (alguns manuscrits l'anomenen Marc Valeri Màxim i altres Publi Valeri Màxim) en llatí Valerius Maximus, va ser un compilador romà d'un llibre d'anècdotes històriques que tenia per finalitat posar en relleu les virtuts morals dels romans, titulat De Factis Dictisque Memorabilibus Libri IX (Fets i dites memorables), llibre dedicat a l'emperador Tiberi. Se sap que va viure al segle i, en temps de Juli Cèsar, Octavi August i Tiberi. Formava part de la gens Valèria, una antiga gens romana d'origen sabí.
De la seva història personal no se'n sap res sinó allò que ell mateix diu, que acompanyava Sext Pompeu, cònsol l'any 14, a l'Àsia, però no se sap en qualitat de què. Era l'any en què va morir August, i Valeri Màxim va ser el primer en retre homenatge a Tiberi.
El primer dels nou llibres de la seva obra és dedicat a temes religiosos (De Religione Obscurata, De Religione Neglecta, De Religione Simulata, De Religione Peregrina Rejecta, De Auspiciis, De Ominibus, De Prodigiis, De Somniis, De Miraculi), el segon a institucions civils, el tercer, quart, cinquè i sisè a les virtuts socials; al setè els capítols De Strategematis, i De Repulsis, és seguit pels de De Necessitate, De Testamentis Rescissis, De Ratis Testamentis et Insperatis. La resta no es conserva excepte una part del vuitè, De Praenominibus (per l'índex se sap que els altres eren De Nominibus, De Cognominibus, De Agnominibus, De Appellationibus, De Verbis).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1001-1002.

## Bibliografia

* Valeri Màxim, Valerii Maximi libri novem factorum dictorumque memorabilium: nec non selectis aliarum observationibus. Quibus acceduat emendationes ..., Antwerpen, Samuel Luchtmans, 1726, 914 pàgines