OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# André Hoffmann (polític)

André Hoffmann (Ciutat de Luxemburg, 18 d'octubre de 1941) és un polític luxemburguès. Al partit polític de L'Esquerra ell és el president. Anteriorment va ser líder del Partit Comunista de Luxemburg (KPL), s'ha mantingut com a líder de l'esquerra després que la KPL abandonés l'aliança.
Hoffmann va néixer a Ciutat de Luxemburg, però es va traslladar com a mestre al Liceu de nois d'Esch-sur-Alzette. Va ser membre de la Cambra de Diputats, càrrec al qual va renunciar l'any 2000 per convertir-se en membre de l'administració de l'ajuntament d'Esch-sur-Alzette, sent substituït a Cambra per Aloyse Bisdorff.
Va liderar el 'Comitè per al No' que va fer campanya per un «no» al referèndum de 2005 sobre la ratificació de la Constitució Europea. Tanmateix, va donar suport de mode generalitzat a la Constitució i a la comissió sobre els arguments socialistes.
Va romandre en el consell d'Esch-sur-Alzette fins al 2008, quan va ser reemplaçat per Marc Baum per permetre a Hoffmann concentrar-se a les eleccions de 2009 a la Cambra de Diputats. Hoffmann va tornar al Parlament, ja que l'esquerra va augmentar la seva participació en el vot fins al 3.3%. El vot personal de Hoffmann de 9.067 al districte electoral del sud va ser quasi igual al nombre total de vots recollits per tots els candidats del Partit Comunista (un total de 10.803 vots).

## Referències

* ↑ Gaudron, Jean-Pierre. «André Hoffmann (Déi Lénk) "S'affirmer comme un centre urbain propre"». PaperJam, 25-03-2005. Arxivat de l'original el 2012-02-09. [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ Dumont, Patrick; Poirier, Philippe «Luxembourg». European Journal of Political Research Vo. 45, 01-12-2006, pàg. 1191. Arxivat de l'original el 2020-09-21. DOI: 10.1111/j.1475-6765.2006.00674.x. issue=7–8 [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ Netgen. «Empire of the Census». Le Jeudi, 11-11-2009. Arxivat de l'original el 2009-06-15. [Consulta: 9 octubre 2015].
# Pau de Raciąż

La Pau de Raciąż va ser un tractat signat el 22 de maig de 1404, entre Regne de Polònia, Gran Ducat de Lituània i l'Orde teutònic, respecte del control de Dobrzyń. Per a Polònia va suposar la confirmació del tractat del Tractat de Kalisz (1343) i per a Lituània del Tractat de Salynas de 1398. El tractat no va estabilitzar la situació i aviat es va produir la Guerra del Regne de Polònia contra l'Orde Teutònic de 1409-1411.
Polònia, amb el suport del papat, va ser capaç d'augmentar els seus llaços amb el Gran Ducat, en signar la Unió de Vílnius i Radom el 1401. El mateix any van tenir lloc els aixecaments Samogitians contra els cavallers teutònics. Els rebels van cremar diversos castells de l'Orde teutònic, i els cavallers van prendre represàlies assaltant Kaunas i Hrodna. El 1402 l'Orde es va unir al duc lituà Švitrigaila, germà de Ladislau II Jagelló, qui es va comprometre a seguir el Tractat de Salynas i va cedir Samogítia als Cavallers.
Quan cap dels dos podia aconseguir la victòria decisiva i Vytautas el Gran dirigia la seva atenció a una guerra contra Yuri de Smolensk, les negociacions es van iniciar en l'estiu de 1403. El tractat final va ser signat a Raciąż i es va dirigir a solucionar la disputa, sobre alguns dels territoris, entre Polònia, Lituània i l'Orde: la terra de Dobrzyń va tornar per a Polònia a canvi que Samogítia es quedés per a l'Orde, i la discussió sobre la regió de Gdańsk (Danzig) no va ser concloent. A Švitrigaila se'l va permetre tornar a Podòlia.

## Referències

* Marek Derwich, Monarchia Piastów, Warszawa-Wrocław 2003, Wydawnictwo Dolnośląskie, ISBN 83-7023-989-7
# Carlo Carrà

Carlo Carrà (Quargnento, 11 de febrer de 1881 - Milà, 13 d'abril de 1966) va ser un pintor italià, màxim exponent del futurisme pictòric. A part de les seves pintures, va escriure diversos llibres sobre art.
Als dotze anys se'n va anar de casa per a treballar com a decorador de murals. El 1899 va estar a París decorant els pavellons de l'Exposició Universal. Va passar uns anys a Londres on va entrar en contacte amb alguns anarquistes italians exiliats. Va tornar a Milà el 1901. El 1906 va entrar a l'Accademia di Brera, on va estudiar amb Cesare Tallone. El 1910 va començar l'època més popular de l'artista.
La seva etapa futurista va acabar coincidint amb la Primera Guerra Mundial. El seu treball es va fer més clar en formes i estil. Als anys vint i trenta va iniciar un període més fosc.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.94. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 26 novembre 2014].
# José Manuel Pesudo Soler

José Manuel Pesudo Soler (Almassora, 11 de juny del 1936 - València, 5 de desembre del 2003) va ser un porter de futbol valencià de les dècades dels 1950 i 1960, considerat un dels millors porters de la seva època.
Va destacar primer al València CF, on va jugar un total de set temporades en dues etapes diferents de tres i quatre anys, en les quals va aconseguir una Lliga i una Copa i al FC Barcelona, on va jugar cinc temporades, entre l'any 1961 i el 1966, aconseguint una Copa i una Copa de Fires. La temporada 1965-66, defensant la porteria del FC Barcelona, va obtenir el Trofeu Zamora al porter menys golejat de la Lliga, en rebre només 15 gols en 30 jornades. Es va retirar el 1973, a l'edat de 37 anys, després de defensar dues temporades la porteria del Real Betis Balompié.

## Palmarès

* 1 Copa de Fires: 1965-1966, amb el FC Barcelona.
* 1 Lliga espanyola de futbol: 1970-1971, amb el València CF.
* 2 Copes:
** 1 amb el FC Barcelona: 1963.
** 1 amb el València CF: 1967.

## Premis individuals

* 1 Trofeu Zamora (1965-1966), amb el FC Barcelona.
# Megaelosia boticariana

Megaelosia boticariana és una espècie de granota que viu al Brasil.

## Referències

* Gonçalves da Cruz, C.A. & Telles, A.M. 2004. Megaelosia boticariana. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Clintwood

Clintwood és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.549 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clintwood tenia 1.549 habitants, 672 habitatges, i 426 famílies. La densitat de població era de 313,1 habitants per km².
Dels 672 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 15,5% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,5% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 24,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.663 $ i la renda mediana per família de 30.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.844 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 16.323 $. Entorn del 16% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clintwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clintwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Vibrador

Un vibrador és un estri mecànic o elèctric que un cop activat té un moviment alternatiu de baixa intensitat (vibració).
El vibrador és generalment emprat com a aparell per a l'estimulació sexual. En aquest àmbit ha adquirit especial rellevancia com a element d'autoestimulació i masturbació femenina que s'aplica a aquelles parts més sensibles del cos o sobre els propis òrgans sexuals per a l'obtenció de plaer.
Malgrat que força vibradors sexuals tenen una forma fàl·lica (per a ser directament introduïts en la vagina o anus) cal no confondre un vibrador amb un consolador.

## Referències

* ↑ Duran, Xavier «El vibrador». Sàpiens format = paper. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.127, 01-03-2013, p.20. ISSN: 1695-2014.
# Pau de Sanluri

La pau de Sanluri de 1355 fou signada entre Marià IV d'Arborea i Pere el Cerimoniós, tancant la participació de la Corona d'Aragó a la Guerra veneciano-genovesa.
A la tardor de 1355, la unió de les forces de Marià d'Arborea i Matteo Doria, que sumaven 2000 homes a cavall i 1500 infants suggerí la cerca de la pau, per la que Marià obtingué l'autonomia per al jutjat, Pere el Cerimoniós ocupà novament l'Alguer, que fou repoblat per catalans, i Matteo Doria obtingué Monteleone.

## Referències

* ↑ «Pau de Sanluri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Soddu, Alessandro. Incastellamento in Sardegna. L'esempio di Monteleone. Aonia edizioni, 2013, p. 64. ISBN 129142668X.
# Neoeucirrhichthys maydelli

Neoeucirrhichthys maydelli és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Brahmaputra a Assam (Índia) i, també, a Bangladesh.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.
* ↑ Menon, A.G.K. 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Rahman, A.K.A. 1989. Freshwater fishes of Bangladesh. Zoological Society of Bangladesh. Department of Zoology, University of Dhaka. 364 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Ludwig, A., J. Bohlen, C. Wolter i C. Pitra 2001: Phylogenetic relationships and historial biogeography of spined loaches (Cobitidae, Cobitis and Sabanejewia) as indicated by variability of mitochondrial DNA. Zoological Journal of the Linnean Society v. 131: 381-392.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Carlo Cafiero

Carlo Cafiero (Barletta, Itàlia, 1 de setembre de 1846 – Nocera Inferiore, Campània, Itàlia, 17 de juliol de 1892 va ser un anarquista socialista italià, amic proper de Bakunin i Errico Malatesta durant la segona meitat del segle xix.

## Vegeu també

* Anarquisme a Itàlia

## Referències

* ↑ Damiani, 1974, p. 13.
* ↑ Damiani, 1974, p. 207.
* ↑ Drake, Richard. Apostles and Agitators: Italy's Marxist Revolutionary Tradition. Harvard University Press, 30 de juny de 2009, p. 29–55. ISBN 978-0-674-03432-7.

## Bibliografia

* Damiani, Franco. Carlo Cafiero nella storia del primo socialismo italiano. Editoriale Jaca Book, 1974.
# Judí

Judí és una possessió de Sencelles (Mallorca) que en el seu moment va conformar un petit llogaret. El nucli està situat al migjorn del terme municipal de Sencelles i al sud de la carretera MA-3111 o carretera de Sineu. La seva situació és molt propera al límit amb el terme d'Algaida i el llogaret de Pina. L'origen del topònim sembla d'origen àrab que faria referència al mot “jueu”.
Al costat de l'antic camí i ara carretera hi ha el pou de Judí que servia per abeurar les bèsties que transitaven per la contrada. Durant molts anys va ser considerat el centre de Mallorca i fins a la restauració de 1999 hi havia esculpit un cor representant ser el cor de l'illa. També la tradició ha relacionat l'aigua del pou amb la fertilitat de les dones.

## Referències

* 1 2 «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Coll Ramis, M.A.(2007, nomvembre). "On és el centre geogràfic de Mallorca?" dins Assossicació d'antics alumnes. Col·legi Beat Ramon Llull -Inca-, número 14, any XI.». Arxivat de l'original el 2014-10-17. [Consulta: 10 agost 2010].
# Menip d'Òreos

Menip (grec antic: Μένιππος, llatí: Menippus) fou un tirà d'Òreos, a Eubea, del segle iv aC.
Va prendre el poder juntament amb Filístides i contra Eufreu amb el suport de Filip II de Macedònia. Menip i Filístides van ser foragitats al cap d'un temps del poder a la ciutat d'Òreos per una força enviada pels atenesos, dirigits per Foció l'any 341 aC.

## Referències

* ↑ 1.Menippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1041
# Clot (Castell de l'Areny)

Clot és un mas al terme municipal de Castell de l'Areny (Berguedà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La Clota és una masia construïda al s. XVII, en una zona rica en pastures als dominis jurisdiccionals de la baronia Alta de la Portella, explotades també pels senyors de Palmerola i els pagesos del terme de castell de l'Areny i Borredà.
Masia de planta rectangular estructurada en planta baixa i tres pisos superiors. Està coberta a dues aigües amb el carener paral·lel a la façana, orientada a llevant. Els murs són fets amb carreus de pedra de diverses mides, sense treballar units amb molt de morter. La coberta és a dues aigües d'embigat de fusta i teula àrab. Les obertures són allindanades, de petites dimensions i disposades de forma aleatòria a les façanes. La porta d'entrada és un arc de mig punt rebaixat. Hi ha construccions annexes, corts i pallisses, situades entorn de la casa, tancant així l'era.

## Notes

* 1 2 «Clot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2015].
Viccionari
# Vibrato

El vibrato és un efecte musical que prové de l'oscil·lació de l'altura d'un to com a màxim de mig to, però habitualment molt menys. La freqüència de la modulació és d'1 a 7 Hz, obtingut amb la veu, amb instruments de corda i de vent. La veu produeix l'efecte per una sinergia de la laringe quan emet una vocal recolzada diafragmàticament. Com tal, forma un efecte essencial del cant redoblat, típic de les Pitiüses.
En els instruments de corda (violí, cello, guitarra…) el músic oscil·la un dels seus dits de la mà esquerra sobre una corda del mànec del seu instrument. En els instruments de vent s'obté mitjançant una lleugera obertura o tancament d'un orifici o una tècnica especial d'insuflació. Als instruments elèctrics o electrònics, i el vibrato s'acciona amb un botó o una mànega. Al piano és impossible a causa que és un instrument de percussió. És a dir, emet una nota base que es va extingint en volum i temps.
No s'ha de confondre amb el trèmolo.
És un efecte del qual l'ús o el desús depèn de moviments de moda i de vegades està controvertit. El vibrato orquestral a la música clàssica s'ha fet de moda des dels anys 1920, sota la influència del jazz i la música popular. Molts compositors (Stravinski, Brahms, Beethoven) no l'estimaven i se sol abusar d'aquesta tècnica perquè l'oscil·lació de la nota camufla l'afinació.

## Referències

* ↑ «Vibrato». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Roger Norrington en un interviu amb Claus Spahn «Ein Gespräch mit Sir Roger Norrington über die Vorzüge des Alters, seinen Kampf gegen das Vibrato und die Egomanie der Pulthelden.» (alemany), en Die Zeit, 19 de març 2009 (en català: «Un conversació amb Sir Roger Norrington sobre els advantatges de la vellesa, la seva lluita contra el vibrato i l'egomania del directors d'orquestra.»)
* ↑ NN., «Vibrato» in : Pedagogia del violí, pàgina 54, Institut Santiago Sobrequés i Vidal, promoció 2008-2010
# Perifant

Perifant (en grec antic Περίφας), va ser, segons la mitologia grega, un rei molt antic de l'Àtica, anterior a Cècrops, i conegut per la seva pietat i la seva justícia.
Era molt devot d'Apol·lo, a qui construí diversos santuaris. Els homes, per la seva bondat, li van erigir un temple i l'obeïen com un déu, i l'adoraven amb el nom de Zeus. Zeus es va enfadar, i va pensar a convertir Perifant i la seva casa en cendres, fulminant-los amb un llamp. Però Apol·lo va suplicar Zeus, i aquest es va deixar convèncer. Va transformar Perifant en àliga i a la dona de Perifant en un falcó. Per compensar-lo per la seva pietat li va concedir poder sobre tots els ocells i li encarregà de dur el seu propi ceptre, associant-lo al seu culte.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 431. ISBN 9788496061972.
* ↑ Antoní Liberal. «VI. Perifant». A: Recull de metamorfosis. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2012, p. 138-139. ISBN 9788498592961.
# Campionat del Món d'òmnium femení

El Campionat del món d'Òmnium femení és el campionat del món d'Òmnium i és organitzat anualment per l'UCI, dins els Campionats del Món de Ciclisme en pista.
Es disputa des de 2009 i les ciclistes Tara Whitten i Sarah Hammer són les que ha obtingut més victòries.

## Pòdiums dels Guanyadors

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| 2009 | Josephine Tomic (AUS) | Tara Whitten (CAN) | Yvonne Hijgenaar (NED) |
| 2010 | Tara Whitten (CAN) | Elizabeth Armitstead (GBR) | Leire Olaberría (ESP) |
| 2011 | Tara Whitten (CAN) | Sarah Hammer (USA) | Kirsten Wild (NED) |
| 2012 | Laura Trott (GBR) | Annette Edmondson (AUS) | Sarah Hammer (USA) |
| 2013 | Sarah Hammer (USA) | Laura Trott (GBR) | Annette Edmondson (AUS) |
| 2014 | Sarah Hammer (USA) | Laura Trott (GBR) | Annette Edmondson (AUS) |
| 2015 | Annette Edmondson (AUS) | Laura Trott (GBR) | Kirsten Wild (NED) |
| 2016 | Laura Trott (GBR) | Laurie Berthon (FRA) | Sarah Hammer (USA) |
| 2017 | Katie Archibald (GBR) | Kirsten Wild (NED) | Amy Cure (AUS) |

## Enllaços externs

* Web de l'UCI
* Palmarès en Òmnium femení a memoire-du-cyclisme.eu
# Judílovo

Judílovo (en rus: Жуди́лово) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Briansk, a Rússia, que el 2013 tenia 218 habitants, pertany al districte d'Unetxa.

## Referències

* ↑ Указ Президиума ВС РСФСР от 10.08.1964 г. "О переименовании некоторых населенных пунктов Брянской области".
# Megamix Brutal

Megamix Brutal és una sèrie documental de tres episodis dirigida per Rafa de Los Arcos per a 3cat i RTVE Play. Hi apareixen discjòqueis i productors de grans èxits com Toni Peret, José María Castells, Quique Tejada o Mike Platinas entre d'altres.
La seva estrena va ser el dimarts 25 de juny de 2024 en ambdues plataformes.

## Argument

La sèrie explica la història amagada de Max Music, una discogràfica creada a principis de la dècada dels 80 i que va revolucionar la indústria musical.
El relat se centra en la relació d'amistat dels seus creadors: Miquel Degà i Ricardo Campoy, dos joves apassionats per la música de ball decidits a triomfar i a fer-se multimilionaris a qualsevol preu. Un èxit que va acabar de la pitjor manera: van passar de compartir família i somnis a odiar-se sense remei.
La sèrie està narrada pel locutor de ràdio Fernando Martínez, més conegut com a Fernandisco.

## Episodis

| Núm. total | Núm. de la temporada | Títol | Data d'emissió original | Espectadors (milions) |
| 1 | 1 | "La festa eterna" | 25 de juny de 2024 (2024-06-25) | 121.000 (8,2%) |
| 2 | 2 | "Dansa macabra" | 25 de juny de 2024 (2024-06-25) | 121.000 (8,2%) |
| 3 | 3 | "L'últim ball" | 25 de juny de 2024 (2024-06-25) | 121.000 (8,2%) |

## Referències

* 1 2 «RTVE Play estrenará ‘Megamix Brutal’, la serie documental sobre el fenómeno de los ‘Max Mix’» (en castellà). viciousmagazine, 02-06-2024. [Consulta: 18 juny 2024].
* ↑ «"Megamix brutal": la història oculta dels "Max Mix"». CCMA, 28-05-2024. [Consulta: 18 juny 2024].
# Coda (desambiguació)

«Coda» té aquests significats:
* Teoria de la música: coda, passatge final d'un moviment o temps d'una composició musical.
* Lingüística: coda (part de la síl·laba), part de la síl·laba que es troba en posició postnuclear.
* CODA és el nom emprat per a referir-se als fills oients de pares sords.
* CODA (pel·lícula 2021): pel·lícula del 2021 dirigida per Siân Heder
# Apogon spongicolus

Apogon spongicolus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Partit Comunista Unit

El Partit Comunista Unit (PCU; rus: Объединённая коммунистическая партия; ОКП Объединённая коммунистическая партия; Ob'yedinonnaya kommunisticheskaya partiya, OKP) és un partit comunista de Rússia creat al congrés fundacional a Moscou el 15 de març de 2014.

## Història

El març de 2014, 91 delegats (incloent 28 dones) de 46 regions russes van participar al Congrés. La mitjana d'edat dels delegats del Congrés era de 40 anys. Entre els delegats del Congrés hi havia membres de l'Associació Interregional de Comunistes, del Front d'Esquerres, el Partit dels Obrers Revolucionaris, el Partit Comunista Obrer Rus, de les Joventuts Comunistes, sindicalistes i no militants.
El Congrés va aprovar el programa i la Carta de la UCP, els símbols del partit i va ser escollit Vladimir Lakeev (Moscou) com a primer secretari del Comitè Central. Poc després, a l'agost de 2015, van patir la seva primera escissió per part dels membres del Partit dels Obrers Revolucionaris, considerant un error el posicionament de suport cap a les Repúbliques Populars de Donetsk i Luhansk, mentre que al seu torn el PCU els va acusar d'oportunistes que no cercaven la unitat si no el reclutament de membres aprofitant l'espai.
Per altra banda, al 2018 van aconseguir sumar les organitzacions de Rússia Laborista i Nou Moviment Comunista, a més de proposar formalment la unificació entre el PCU i el PCOR, malgrat no va reeixir inicialment. A partir del 2020 es van intensificar el contactes entre els dos partits, que continuen fins a data d'avui.
En anys posteriors han aconseguit alguns diputats regionals (Khakàssia) i municipals (municipis de Moscou, Tver i Penza).

## Vegeu també

* Partit Comunista Obrer Rus
* Front d'Esquerres
* Partit Comunista de la Federació Russa
* Rússia Laborista

## Referències

* ↑ «Новую Объединенную коммунистическую партию России возглавил Владимир Лакеев - ТАСС». [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ octbol. «Объяснительная от Президиума... #ОКП #Компартия #коммунисты #РРП #раскол #скандал #троцкисты», 19-09-2015. [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ «В. ЛАКЕЕВ. ДОКЛАД НА МЕЖПАРТИЙНОЙ КОНФЕРЕНЦИИ ОКП И РКРП». [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ «Межпартийная конференция коммунистов». [Consulta: 19 agost 2023].