OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudancistrus brevispinis

Pseudancistrus brevispinis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: des de la conca del riu Nickerie fins a la del riu Oyapock.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J.W. 2004. Pseudancistrus sidereus, a new species from southern Venezuela (Siluriformes: Loricariidae) with a redescription of Pseudancistrus. Zootaxa 628:1-15
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Isbrücker, I. J. H. (1980). Classification and catalogue of the mailed Loricariidae (Pisces, Siluriformes). Verslagen en Technische Gegevens, Universiteit van Amsterdam, 22, 1-181.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Enric Granados Aumacellas

Enric Granados Aumacellas (Barcelona, 9 d'agost de 1934 - Bunyola, 27 d'octubre de 2018) fou un nedador olímpic català i president de la Federació Balear de Natació.

## Trajectòria

Fill del també nedador olímpic Enric Granados Gal i Maria Aumacellas (introductora de la natació sincronitzada) i net del compositor de música Enric Granados.
Es traslladà a viure a Madrid, on competí pel Real Canoe NC. Fou diversos cops campió d'Espanya i plusmarquista estatal en els 400 m i 1.500 m lliures. També guanyà tres medalles de bronze als Jocs del Mediterrani. Va competir als Jocs Olímpics de 1952 en els 400 i 1500m lliures i als Campionats d'Europa de 1954. Marxà una temporada a la Universitat Yale (Estats Units) a entrenar-se a les ordres del tècnic Bubert Kipphut. També guanyà diversos cops la Travessia del Port de Barcelona.
Un cop retirat exercí diversos càrrecs com a dirigent esportiu. Presidí la Federació Balear de Natació en dues ocasions, 1973-79 i 1992-99. També fou president de la comissió tècnica de la Reial Federació Espanyola de Natació (RFEN) el 1976 o director general del Mundial de natació celebrat a Madrid el 1986, així com secretari general de la RFEN.

## Palmarès internacional

* 1951 - Jocs del Mediterrani a Alexandria (Egipte):
** Medalla de bronze en 400 metres lliures
** Medalla de bronze en 1.500 metres lliures
* 1955 - Jocs del Mediterrani a Barcelona
** Medalla de bronze en Relleus 4 x 200 m lliures
** Diploma (5è) en 400 metres lliures
** Diploma (5è) en 1.500 metres lliures

## Referències

* 1 2 «Enrique Granados Aumacellas». Olímpicos Españoles. Comité Olímpico Español. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2015. [Consulta: 27 febrer 2014].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Enric Granados Aumacellas». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].

## Enllaços externs

* «Campeonato de España de Natación». No-do del 17 de setembre de 1951. RTVE. [Consulta: 27 febrer 2014].
# Catedral de Cefalù

La catedral de Cefalù, envoltada de palmeres, és de pedra daurada i es fon amb el penya-segat de la Roca. És un dels monuments més impressionants que es conserven de l'era normanda. Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2015.

## Història

El seu promotor va ser el rei normand Roger II de Sicília, que havia promès construir-la si se salvava d'un naufragi durant el seu retorn a Nàpols. Els treballs van durar més d'un segle (1131-1240). La façana, acabada el 1204, és una obra mestra del romànic. Està composta per un cos central de dues altures on els arcs entrecreuats estan coronats per una falsa loggia i adornats amb arcs de mig punt. A banda i banda, s'alcen dues torres quadrades de teulades apuntades i revestides de ceràmica majòlica. L'interior és de planta de creu llatina. Les tres naus estan separades per columnes rematades amb capitells d'estil siculonormand. A l'interior, hi ha els magnífics mosaics de fons daurat i colors vius i variats. A l'absis, s'hi observa un immens Crist pantocràtor. Més enllà, la representació de la Verge orant, envoltada per quatre arcàngels i sobre els dotze apòstols, és típica de l'art romà d'Orient. També són interessants l'antic tron episcopal i el tron reial de marbre i mosaic.

## Referències

* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/1487

## Enllaços externs

* www.cattedraledicefalu.com - Pàgina web de la catedral.
* CENOBIUM - Un progetto per la rappresentazione multimediale dei capitelli di chiostro romanici nell'ambito mediterraneo.
# Obsidian (cràter)

Obsidian és un cràter sobre la superfície de (2867) Šteins, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques -10.6 ° de latitud nord i 43.6 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.51 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el nou de maig de 2012 i fa referència a l'obsidiana, un vidre d'origen volcànic.

## Referències

* ↑ "Obsidian (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Knopf. Audubon Society Field Guide to North American Rocks and Minerals (en (anglès)), 1979.
# Paradicula setifer

Paradicula setifer és un peix teleosti de la família dels soleids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'oest del Pacífic Central.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Es Carritxó

El Carritxó (col·loquialment es Carritxó) és una població que pertany al municipi de Felanitx, a Mallorca.
És un llogaret de caràcter rural situat en un lloc privilegiat de difícil geografia, que en pot ser allò que li dona l'encant. És entre la carretera que connecta la costa amb l'interior. No és més que un petit nucli urbà on destaca una gran església, que recorda estils arquitectònics del segle passat, envoltada de cases. També té cases de gran bellesa pels encontorns del poble. Molts d'estrangers hi venen per establir-s'hi definitivament.
Celebra les festes de Sant Antoni el dia 17 de gener. Es troba entre Cas Concos i Calonge. Començà essent una possessió, avui anomenada es Carritxó Vell. L'Església de Sant Antoni és del 1665. És d'una sola nau, amb capelles laterals. La majoria de cases estan escampades per foravila.

## Bibliografia

* Carritxó, Es: "I Centenari de l'Església des Carritxó" (Felanitx 1992)

## Referències

* ↑ Resolució del servei lingüístic de la UIB sobre l'article

## Enllaços externs

* Es Carritxó a Google Maps
* Es Carritxó al web de Felanitx Arxivat 2009-02-25 a Wayback Machine.
# Província d'Owari

Owari, escrit formalment com Owari no Kuni (尾張国) era una vella província del Japó que avui en dia és la meitat oest de l'actual prefectura d'Aichi. La seva abreviatura és Bishu (尾州).
La capital era Inazawa, a l'oest de la província. Dos dels generals més famosos del període Sengoku del Japó, Oda Nobunaga i Toyotomi Hideyoshi, provenien d'aquesta província, i Oda tenia un castell a Kiyosu.
Tokugawa Ieyasu va establir el shogunat Tokugawa amb el seu castell a Nagoya i va col·locar a un dels seus fills al càrrec del Owari Han, la tendència més gran era fora del shogunat Tokugawa.
El 1871 amb l'abolició dels dominis feudals i l'establiment de la prefectura (Haihan Chiken), després de la restauració Meiji,les províncies d'Owari i Mikawa va ser unides per establir-se definitivament a la prefectura d'Aichi a finals del 1872.
# Hermann Lang

Hermann Lang va ser un pilot de curses automobilístiques alemany que va arribar a disputar curses de Fórmula 1 nascut el 6 d'abril del 1909 a Bad Cannstatt, prop de Stuttgart, Baden-Württemberg, Alemanya i va morir el 19 d'octubre del 1987.

## A la F1

Va debutar a la vuitena i penúltima cursa de la quarta temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1953, disputant el 23 d'agost el GP de Suïssa al Circuit de Bremgarten, prop de Berna.
Hermann Lang va participar en dues curses puntuables pel campionat de la F1, disputant-les en dues temporades diferents, les corresponents als anys 1953 i 1954.
Fora del món de la F1, va aconseguir destacats triomfs com el Campionat Europeu de Curses de l'any 1939 i la victòria a la cursa de les 24 hores de Le Mans de l'any 1951.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1953 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE | SUI 5 | ITA | 17è | 2 |
| 1954 | Mercedes | Mercedes | Mercedes | ARG | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | SUI | ITA | ESP | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 |

## Referències

* ↑ Grand Prix History Arxivat 2021-02-18 a Wayback Machine., Hermann Lang

## Bibliografia

* Frank O. Hrachowy: Stählerne Romantik. Automobilrennfahrer und nationalsozialistische Moderne. 2. Auflage. Books on Demand GmbH, Norderstedt 2008, ISBN 978-3-8370-1249-1.
* Hermann Lang: Vom Rennmonteur zum Meisterfahrer. Knorr & Hirth Buchverlag, München u. a. 1952.

## Enllaços externs

* Grand Prix History Arxivat 2021-02-18 a Wayback Machine., Hermann Lang
* Estadístiques detallades de la Fórmula 1
* Rennfahrer Hermann Lang (1909–1987)
* Leif Snellman. «Hermann Lang (D)», 28-01-2015. Arxivat de l'original el 2021-10-21. [Consulta: 7 maig 2017].
# O Carril (Vilagarcía de Arousa)

Santiago do Carril és una parròquia del municipi gallec de Vilagarcía de Arousa, a la província de Pontevedra. O Carril fou un municipi independent fins a l'any 1913, quan es va integrar al municipi de Vilagarcía de Arousa.
L'any 2014 tenia una població de 1.515 habitants distribuïts entre 10 entitats de població: Os Ánxeles, A Caldigüela, O Campo, O Carril, O Castro, Guillán, O Loureiro, A Poteira, O Rueiro i Trabanca Sardiñeira.
Aquesta localitat és famosa per la qualitat de les seves cloïsses. Una de les activitats econòmiques més destacades és el marisqueig, especialment de cloïsses i catxels. En el mes d'agost se celebra una festa gastronòmica de la cloïssa a O Carril.
Les festes que se celebren a la parròquia són la Verge del Carme (16 de juliol), l'Apòstol Santiago (25 de juliol), San Fidel (següent diumenge a l'Apòstol) i la romeria de San Roque (mitjans d'agost).
El primer ferrocarril de Galícia es va inaugurar el 15 de setembre de 1873 entre aquesta localitat i Cornes, a l'antic municipi de Conxo, avui annexionat al de Santiago de Compostel·la.

## Referències

* ↑ «El ferrocarril compleix 135 anys». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 18 juny 2015].

## Vegeu també

* Vilagarcía de Arousa
# Enmelén

Enmelén (en rus: Энмелен) és un poble del districte autònom de Txukotka, a Rússia, que el 2015 tenia 307 habitants.

## Enllaços externs

* La vila al lloc web de Txukotka
* La vila al lloc web del districte rural
* Отчёт с автопробега через Энмелен
* МОУ «Основная общеобразовательная школа села Энмелен»
# Casa Marco

La Casa Marco és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Reus (Baix Camp). A la ciutat se'l coneix com a Cal Marco

## Descripció

Edifici d'habitatges en cantonada, de planta baixa comercial, tres plantes i terrat, amb façanes al raval de Santa Anna i a l'estret carrer de santa Anna.
Les obertures balconeres de llinda són disposades simètricament en el mateix eix vertical en els tres pisos. El conjunt de la planta baixa, a manera de sòcol, presenta composició diferent a la resta de la façana.
La tribuna és l'element més representatiu de tot l'edifici, amb intercalació de superfícies planes i cobres s'aconsegueix una composició de gran harmonia. La pilastra cantonera de la planta baixa fa de suport a una superfície plana, base per a la tribuna del primer pis. El segon i el tercer tenen superfície semi-circular amb balcons d'igual forma i d'altres triangulars. La decoració de la façana ve determinada per la mateixa volumetria de l'edifici, combinant les formes cúbiques i cilíndriques, les obertures d'arc de llinda, les columnes dòriques i les pilastres semi encastades que apareixen als diversos nivells de la tribuna, les cartel·les, els ulls de bou cecs, l'ús de motllures i mènsules dels balcons. La fusteria és de fusta, les persianes de llibret i enrotllades. Els balcons amb barana de ferro forjat.

## Història

L'edifici va ser construït el 1926 per l'arquitecte Pere Domènech Roura. A la casa d'Esteve Marco, Domènech emula les torres cantoneres amb arrencada al primer pis, tan característiques de l'arquitectura del seu pare, però no l'arriba a coronar amb tota l'ornamentació de pinacles i esferes pètries que tenia prevista al projecte original.
A la frontera entre el Noucentisme i l'Art Déco, Domènech experimenta de manera valenta amb les formes geomètriques, rectangular i circular, a les plantes de cada pis de la torre angular, lluny del que havia previst al projecte, on també s'incloïa una balustrada al balcó corregut.
El pis principal de la torre comparteix l'estructura de les llindes amb la tribuna de l'Institut Pere Mata, on encara hi havia capitells propers al modernisme, com a Cal Vilella. L'ornamentació, que ja ha perdut tot l'enfarfegament i cromatisme de mosaics i esgrafiats, segueix existint però de manera continguda al ferro de les balconades, en els elements petris de les llindes, i en el coronament de l'immoble.

## Referències

* ↑ March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura noucentista de Reus". A: Arquitectura noucentista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 132. ISBN 8493315176
* «Casa Marco». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Casa Marco». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Resolució 1621 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1621 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 6 de setembre de 2005. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a la República Democràtica del Congo, incloses les resolucions 1565 (2004) i 1592 (2005), el Consell va autoritzar l'augment temporal de la força de la Missió de les Nacions Unides a la República Democràtica del Congo (MONUC) per assistir a les pròximes eleccions.
El personal addicional es va unir a l'operació de manteniment de les Nacions Unides més gran del món, amb un total de 19.000 empleats.

## Resolució
### Observacions

El Consell va reiterar la importància de celebrar eleccions en el procés de reconciliació nacional a la República Democràtica del Congo i va instar totes les institucions de transició a assegurar-se que eren lliures i justes. Va donar la benvinguda als esforços de les autoritats congoleses per promoure el bon govern i la gestió econòmica, i va elogiar a la comunitat de donants per les seves contribucions cap a aquest procés.
També hi havia preocupació per les hostilitats a l'est del país, incloses violacions dels drets humans i del dret internacional humanitari.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va aprovar les recomanacions del Secretari General Kofi Annan d'augmentar la mida de la MONUC en 841 persones, incloses les unitats policials. La resolució va ressaltar el caràcter temporal de l'augment, amb vista a la seva reducció des de l'1 de juliol de 2006. Les unitats addicionals donarien suport a la comissió electoral, així com assistència al govern de transició i les institucions financeres internacionals per ajudar a promoure el bon govern i gestió econòmica.

## Referències

* ↑ «Security Council authorises increased strength for UN Mission in Democratic Republic of Congo». United Nations, 06-09-2005.
* ↑ «UN send police for DRC elections». BBC News, 07-09-2005.
* ↑ Center on International Cooperation (New York University). Annual review of global peace operations. Lynne Rienner Publishers, 2007, p. 59. ISBN 978-1-58826-509-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Segona Guerra del Congo
* Conflicte d'Ituri

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Cargolet del Pacífic

El cargolet del Pacífic (Troglodytes pacificus) és una espècie d'ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae) que habita el sotabosc de diferents medis forestals des de les illes Aleutianes i Alaska, cap al sud, per l'oest del Canadà i Estats Units fins a Califòrnia

## Referències

* ↑ «Cargolet del Pacífic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Cargolet dels tepuis

El cargolet dels tepuis (Troglodytes rufulus) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc i sabanes dels tepuis, al sud-est de Veneçuela i nord del Brasil, a Roraima.

## Referències

* ↑ «Cargolet dels tepuis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Rhinobatos percellens

Rhinobatos percellens és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 100 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental (des de les Índies Occidentals fins al nord de l'Argentina) i a l'Atlàntic oriental (costes tropicals de l'Àfrica Occidental).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rhinobatos productus

Rhinobatos productus és un peix de la família dels rinobàtids i de l'ordre dels rajiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 119 cm de llargària total en el cas dels mascles i als 170 en el de les femelles.

## Alimentació

Menja crustacis, cucs, mol·luscs i peixos.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic oriental (des de San Francisco, Estats Units, fins al Golf de Califòrnia i, possiblement també, a Mazatlan -Mèxic-).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Resolució 2044 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2044 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 24 d'abril de 2012 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental i en particular les resolucions 1754, 1783, 1813 i 1871 i 1920, el consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) per un any fins al 30 d'abril de 2013.

## Contingut
### Observacions

Es va recordar a les parts i als països de la regió que cooperessin més estretament entre ells i amb l'ONU per trencar la situació de punt mort. També es preocupa per la violació dels acords existents. Mentrestant es van dur a terme quatre rondes de negociacions i debats informals, amb alguns progressos sobre desminatge.
S'ha de millorar la situació dels drets humans al Sàhara Occidental i els campaments de refugiats a Tindouf. El statu quo actual és inacceptable i cal progressar en les negociacions per millorar la vida dels habitants del Sàhara Occidental.

### Accions

El mandat de MINURSO es va ampliar fins al 30 d'abril de 2013. Les parts havien de respectar els acords militars signats amb la missió i respectar la seva seguretat i llibertat de circulació. El Consell es complau que les parts continuïn les seves converses informals amb la preparació de la cinquena ronda de negociacions. Es va cridar a col·laborar amb més freqüència i reforçar els contactes.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* Estatut polític del Sàhara Occidental
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 – 2013)

## Referències

* ↑ «Security Council Extends Mandate of United Nations Mission in Western Sahara until 30 April 2013, Unanimously Adopting Resolution 2044 (2012)». United Nations, 24-04-2012.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org