OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Semàfor (alfabet)

* No s'ha de confondre amb semàfor.
El semàfor o alfabet semàfor (en anglès flag semaphore o semàfor de banderes) és un sistema de comunicació en el que s'utilitzen banderoles i la posició dels braços per a representar cada lletra de l'alfabet, inclòs en el codi internacional de senyals de la OMI (Organització Marítima Internacional). És un sistema per usar durant el dia, ja que s'utilitzen banderoles per identificar clarament la posició dels braços (per a comunicació nocturna és preferible emprar torxes en comptes de banderoles o utilitzar el codi morse amb una llanterna o una altra font de llum).
Originalment es va crear per representar l'alfabet anglès, per la qual cosa no inclou caràcters no anglesos i fins al dia d'avui no hi ha consens sobre com fer-ho, la qual cosa ha originat nombroses "solucions" que no han estat acceptades universalment. Al principi el seu ús va ser militar, però actualment forma part de l'entrenament del Club de Conqueridors de l'Església Adventista del Setè Dia, així com dels scouts en ser inclòs per Baden-Powell en "Escoltisme per a nois".

## Alfabet

Una de les formes més senzilles d'aprendre l'alfabet semàfor és dividir-ho en quatre seccions (o "voltes", en l'entès que recorden les voltes de les manetes del rellotge). A continuació, l'alfabet semàfor es presenta tal com ho veu el subjecte que rep el missatge, diferenciat cada "volta":
| Posició de descans | Inici o final de números | Error | Cancel·lar |
Primera volta
| A / 1 | B / 2 | C / 3 / Rebut/Correcte | D / 4 | I / 5 | F / 6 | G / 7 |
Segona volta
| H / 8 | I / 9 | J / Inicien o finalitzen lletres | K / Zero | M |
Tercera volta
| O | R | T | O |
Quarta volta
| W | X | I | Z |

## Emissió i recepció de missatges

Quan es transmet un missatge ha de prendre's la posició de descans només quan es finalitza una paraula. Dins d'una paraula es va d'una lletra a una altra sense passar per la posició de descans, mantenint la lletra durant 3 a 5 segons. Per a una comunicació més fluïda entre el receptor i l'emissor, es recomana que els equips estiguin formats per dues persones: una amb les banderes (encarregada d'emetre el missatge) i l'altra amb quadern i llapis (per anotar el missatge rebut). Igual que en el codi morse, existeixen convencions per iniciar i acabar un missatge:
| Signe | Ús i significat |
| VE VE | Atenció (llest per iniciar missatge) |
| K | Llest per rebre (resposta a "atenció" si s'està llest per rebre) |
| Q | Esperar (resposta a "atenció" si no s'està llest per rebre) |
| EEEEEEEE (8 És) | Error (pot usar-se en reemplaçament del senyal inclòs més amunt) |
| A | Entès (usada per contestar tots els senyals si no s'especifica el contrari) |
| AR AR | Fi del missatge |
| A | Missatge rebut (resposta a "fi del missatge") |

## Referències

* ↑ «El Código Internacional de Señales». Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 10 abril 2010].
Viccionari
# Krutoberégovo

Krutoberégovo (en rus: Крутоберегово) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 143 habitants. Pertany al districte d'Ust-Kamtxatsk.

## Referències

* ↑ «Закон Корякского автономного округа от 02 декабря 2004 года N 365-оз «О наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований Корякского автономного округа»». Arxivat de l'original el 2020-12-07. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Pitagòrics

Els pitagòrics eren una organització d'astrònoms, músics, matemàtics i filòsofs d'origen grec establerts a Crotona, colònia grega de la Màgna Grècia a Itàlia, que creien que totes les coses són, en essència, nombres. El grup va mantenir en secret el descobriment dels nombres irracionals. El pensament pitagòric estava dominat per les matemàtiques, alhora que era profundament místic. En l'àrea de la cosmologia, no hi ha acord sobre si el mateix Pitàgores impartia ensenyaments, però molts erudits creuen que la idea pitagòrica de la transmigració de l'ànima és massa important per a haver estat afegida per un seguidor posterior a Pitàgores.

## Enllaços externs

* Web sobre pitagorisme Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine. (anglès).
* Article sobre pitagorisme (anglès).
* Grup de discussió sobre els Pitagòrics (anglès).
* Sobre la doctrina pitagòrica (Simone Weil).
# Santa Eulàlia de Soriguera

Santa Eulàlia de Soriguera, també dedicada a Sant Pere, és l'església parroquial del poble de Soriguera, pertanyent al terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà. Formava part del seu terme primigeni. Està situada en el mateix poble de Soriguera, en el seu extrem nord-est. Era sufragània de l'església de Sant Esteve de Junyent.
Petita capella de murs de pedra que presenta planta rectangular amb capçalera orientada al nord i la porta d'accés de reduïdes dimensions, als peus de la nau. Aquesta està formada per una arc de mig punt. Per damunt de la porta s'inscriu un petit òcul. Fins al 1962 presidia la façana una espadanya de doble arcada. La coberta és de llicorella és a dues vessants. La part inferior del mur de la façana apareix arrebossat.

## Referències

* ↑ «Santa Eulàlia de Soriguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Soriguera». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
* Roig i Deulofeu, Albert. «Sant Andreu de Baén». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
# FFR

FFR té els següents significats:
* Federació Francesa de Rugbi XV, màxima institució reguladora del rugbi a 15 a França
* Federació Francesa de Rugbi XIII, màxima institució reguladora del rugbi a 13 a França
* Federació Russa de Futbol sala (del seu nom en rus Федерация Футзала России, transliterat Federatsiya Futzala Rossii), màxima institució reguladora del futbol sala a Rússia
# Rasa del Pujol (Segarra)

* Per a altres significats, vegeu «Rasa del Pujol (Segarra-Solsonès)».
La Rasa del Pujol és un torrent afluent per l'esquerra del Barranc dels Quadros. La Rasa del Pujol transcorre íntegrament pel terme municipal de Torà (Segarra). La Rasa del Pujol no té cap afluent.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Si las piedras hablaran

Si las piedras hablaran va ser un programa de televisió, emès per TVE, amb guions d'Antonio Gala, direcció de Mario Camus, Claudio Guerín, Ramon Masats i presentació de Natalia Figueroa.

## Format

Després d'una breu presentació de Figueroa, el programa, que va comptar amb la col·laboració de Patrimoni Nacional, realitza un recorregut pels més importants escenaris històrics d'Espanya, sent les imatges acompanyades per la lectura en off dels textos de Gala, en les veus dels actors Matilde Conesa i Rafael de Penagos. L'espai no comptava ni amb actors que recreessin els moments històrics narrats, per aquest motiu l'autor es referís a ella com una sèrie sense barbes.

## Episodis (selecció)

* El brillo de la locura (dedicat a Las Huelgas de Burgos)
* El largo sueño (Monestir de Poblet)
* César y nada (retir de Carles V al Monestir de Yuste)
* El fruto coronado (conquista de Granada pels Reis Catòlics)
* La soledad de una Reina (Juana I a Tordesillas)
* Más allá de la primavera (Pedro I a l'Alcàsser de Sevilla)
* Dos noticias del mar (Batalla de Lepant (1571))
* Diálogos ilustrados (sobre Francisco de Goya, Pablo de Olavide i Manuel Godoy)
* Apasionado mar (Mallorca)
* Palacio real de Riofrío
* Palacio de Oriente

## Premis

* Antena de Oro a Antonio Gala i Natalia Figueroa.

## Llibres

En 1995 els guions s'editaren en un llibre.

## Referències

* ↑ TVE prepara una serie histórica sin barbas, Diari ABC, 5 d'agost de 1972
* ↑ Si las piedras hablaran a amazon.es

## Enllaços externs

* Si las piedras hablaran a RTVE a la carta
# Krutoi (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Krutoi».
Krutoi - Крутой (rus) és un poble (khútor) de l'óblast de Penza (Rússia). El 2010 tenia 48 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Пензенской области от 9 марта 2005 года № 774-ЗПО «Об административно-территориальном устройстве Пензенской области»». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Pins e Justaret

Pins e Justaret (francès Pins-Justaret) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 6 juliol 2010].
# Jacqueline (cràter)

Jacqueline és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 16,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim francès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Jacqueline». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Falacrinum

Falacrinum (o Phalacrine, segons Suetoni) era una estació o taverna de la via Salària al territori de Sabínia, al cor dels Apenins, a 16.000 passes al nord d'Interocrea, segons l'Itinerari d'Antoní.
És esmentada com a lloc de naixement de l'emperador Vespasià. Era un petit llogaret (vicus modicus). Correspondria a l'actual Civita Reale, on a l'edat mitjana existia una església anomenada San Silvestro in Falacrino. Se sap que al segle xiv Civita Reale es va formar per gent de diversos llogarets i entre ells Falacrine, que era l'antiga Falacrinum.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Falacrinum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 gener 2023].
# Redu

Redu és una vila de la municipalitat de Libin, a la Província de Luxemburg, regió de Valònia, a Bèlgica. Té una població de 420 habitants.
La vila està agermanada amb Hay-on-Wye a (Gal·les) i va ser una de les primeres viles del llibre europea.(1984) La Setmana Santa de l'any 1984, per primera vegada, els llibres van agafar els carrers d'aquest petit poble. Va tenir un èxit sorprenent: fins a 15.000 visitants van participar en el primer gran mercat de llibres rars o de segona mà, mai celebrat a les Ardenes belgues. El 2012, recorrent els carrers de Redu, hi havia fins a vint-i-quatre "bouquinistes" (llibreters). Els lectors tenen a la seva disposició més de dos quilòmetres de prestatgeries. Cada primer dissabte d'agost se celebra allà la Nit del Llibre. Una nit que reuneix desenes d'expositors distribuïts al centre del poble i que es tanca amb un tradicional castell de focs. Durant el cap de setmana de Pasqua acull el Festival del Llibre. Els llibreters munten les seves parades al carrer, acompanyats d'artistes, músics, etc.
L'ESTRACK Estació de Redu de l'Agència Espacial Europea està ubicada a 1 km de distància.
Hi ha un parc temàtic a la vila propera de Transinne, un dels pocs destinats a l'espai i l'astronàutica, el Euro Space Center.

## Referències

* ↑ «Redu, village du livre» (en francès). [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «Redu Station ESA» (en anglès). [Consulta: 6 gener 2020.].

## Enllaços externs

* Web oficial de Redu Arxivat 2010-10-02 a Wayback Machine. (en francès)
* Euro Space Center Arxivat 2006-08-18 a Wayback Machine. (en anglès)
# Juan Valera Espín

Juan Valera Espín (nascut el 21 de desembre del 1984 a La Copa de Bullas, Múrcia) és un futbolista que juga com a centrecampista per banda dreta.

## Palmarès

* Lliga Europa de la UEFA (2009-10) amb l'Atlético de Madrid
* Supercopa d'Europa de futbol (2009-2010) amb l'Atlético de Madrid
# Pinsac

* Per a altres significats, vegeu «Pinçac».
Pinsac és un mas als afores del poble de Mieres (Garrotxa), en direcció a la serra de Finestres, catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Pinsac és un gran casal de planta rectangular i teulat a dues aigües amb les vessants vers les façanes principals. Disposa de baixos, amb una gran porta adovellada situada en un dels extrems de la façana i menudes finestres espitllerades, per la ventilació dels animals. Primer pis o planta habitatge, organitzada a partir d'una gran sala de convit. Les obertures són rectangulars, realitzades amb carreus molt ban tallats. El pis superior, igualment destinat a l'habitatge, disposa de grans balcons amb arcs de llibre. Enganxada als murs d'aquest casal hi ha una antiga masia de masovers, de planta rectangular i teulat a un sol vessant amb carreus molt ben escairats a les obertures. Hi ha un trull a les cabanes properes al mas. Els actuals propietaris han guardat totes les eines i han posat les grans piques de pedra a l'entrada principal. Hi ha tres piques rectangulars de diferents dimensions i diverses moles antigues.

## Notes

* ↑ «Can Pinsac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Santa Maria Magdalena de Veda

L'església de Santa Maria Magdalena de Veda, o Vesa, és una església romànica en ruïnes del terme comunal de Sureda, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
És situada a 800 m alt, al costat del camí que relligava el castell d'Ultrera amb el de Requesens, que tenien dependència comuna.

## Història

Dos documents diferents, del 1143 i del 1322, esmenten aquest lloc com a alou de l'abadia de Sant Andreu de Sureda; el lloc comprenia la part alta de la vall on es troba.
La capella fou construïda al segle XII pels monjos de Sant Andreu de Sureda, a 800 m alt, ran del camí. L'església servia d'hospici als viatgers.

## Característiques

Tot i trobar-se en ruïnes, es reconeix que era una església petita, d'una sola nau. Les restes estan molt enterrades i cobertes de vegetació, per la qual cosa caldria una campanya arqueològica per netejar i poder reconèixer tota la planta, que, tanmateix, s'endevina entre les restes, que formen un munt de pedres. L'absis és trapezoïdal, cosa que situa l'església en l'etapa del preromànic. En alguns llocs es conserva l'arrencada de la volta, que devia ser de punt rodó, i a l'interior de la nau es veu una banqueta que resseguia els murs laterals, així com algunes fornícules. L'aparell és de pedres petites i mitjanes sense desbastar, la major part de pissarra. Les pedres cantoneres són en part de blocs de granit i de quarsita.

## Restes del camí medieval i d'una torre de guaita

Ran de l'església discorria el Camí del Vell Roure, que enllaçava Sureda amb Requesens. A uns 30 metres de les restes de la capella, en un collet, es conserva un tram del camí medieval, excavat a la roca, amb els fonaments d'una construcció quadrada, de 7 x 4 metres, de pedra seca, que podria ser la base d'una torre de guaita.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan; Bofarull i Gallofré, Benjamí; Carrera i Vigorós, Enric [et al.]. «Sureda: Santa Maria Magdalena de Veda». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.
* Becat, Joan. «165-Sureda». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sureda». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 334. ISBN 978-2-8599-8244-7. presentació en línia

## Notes

* ↑ Mallet, 2003.
* ↑ «Les ruïnes de Santa Maria Magdalena de la Veda en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-17. [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ Intineraris transfronteres [Consulta: 28 gener 2016]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 gener 2016].
# Ramon Besa i Camprubí

Ramon Besa i Camprubí (Perafita, 9 de setembre de 1958) és un periodista català. És redactor en cap del diari El País i col·laborador de Catalunya Ràdio i Ràdio Barcelona. Amb anterioritat, va ser redactor del diari El 9 Nou i cap d'esports del diari Avui. És professor de periodisme de la Facultat de Ciències de la Comunicació Blanquerna i dels Màsters de Periodisme de Les Heures. El 20 de juny de 2019 va ser investit Doctor honoris causa per la Universitat de Vic.

## Llibres publicats

* Maradona, una història efímera, en la versió catalana de la col·lecció "Biblioteca bàsica del F.C. Barcelona", i Maradona, historia de un desencuentro, en la castellana, "Biblioteca básica del F.C. Barcelona" (1998, Barcanova Esports).
* Del genio al mal genio (1999, Dèria Editors): recull d'articles periodístics.

## Premis i guardons

* 2000: Premi Ciutat de Barcelona de periodisme.
* 2008: Premi Quim Regàs de Periodisme.
* 2009: Premi Internacional de Periodisme Manuel Vázquez Montalbán.

## Enllaços externs

* Articles publicats a El País.

## Referències

* ↑ «Sílvia Cóppulo presentarà a Catalunya Ràdio 'La vida', un espai divers i obert a la participació». Ara, 27-08-2015 [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ Referència del llibre a l'ISBN
* ↑ Referència de la col·lecció a l'ISBN
* ↑ Referència del llibre a l'ISBN
* ↑ Referència de la col·lecció a l'ISBN
* ↑ Referència del llibre a l'ISBN
* ↑ Diari El País, 31 de gener del 2001.
* ↑ Diari El Periódico, 16 de maig del 2008.
* ↑ Web del FC Barcelona, 5 de gener del 2010.
# Segalins

Segalins és un indret del Pallars Jussà, a cavall dels termes municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori que havia estat en part del poble de Torallola, i de la Pobla de Segur, en terres de Sant Joan de Vinyafrescal.
Està situat a prop i al sud-est de Torallola, i una mica més lluny, al nord de Sant Joan de Vinyafrescal i al sud de Puimanyons. És a la dreta del barranc de Saülls i a l'esquerra del barranc de Santa Cecília.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# L'Ereta de les Bruixes

«L'Ereta de les Bruixes» té aquests significats:

## Vegeu també

* Punta de l'Ereta
# Pins del Julià

Els Pins del Julià fou un bosc del Moianès, en el terme municipal de Monistrol de Calders.
Aquest bosc fou gairebé totalment destruït pel gran incendi del 2003, del qual només se salvà la part superior, a l'extrem meridional de la Baga de l'Om. És a llevant de la Casanova i a ponent de l'Om, a la dreta del torrent de l'Om i a l'esquerra del torrent de la Baga de l'Om.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Santuari de la Mare de Déu dels Munts

El Santuari de la Mare de Déu dels Munts és una església barroca de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El santuari de la Mare de Déu dels Munts està situat a la comarca del Lluçanès en el vertex d'unió entre Osona i el Ripollès. L'edifici està format per l'església i l'hostatgeria.
L'església és una construcció d'una sola nau coberta amb volta de creueria, datada segons la llinda de la porta d'entrada al 1700. Al costat esquerre de la façana hi ha un campanar de torre, al qual s'hi accedeix des de l'interior de l'església. La porta d'entrada està protegida amb un porxo que comunica amb l'hostatgeria, edifici rectangular.
Al seu interior hi ha la imatge de la Mare de Déu dels Munts, romànica del segle xiii, molt restaurada.

## Història

Tot i que l'estructura de l'edifici podria ser anterior a la data de la llinda de la porta (1700). La unitat de les estructures confirma que la imatge de la Mare de Déu que conserva a l'interior és anterior a l'obra arquitectònica. La imatge de la mare de déu podria ser del segle xiii, però l'arquitectura és del segle xviii. Esmentada ja el 1170, l'església fou renovada a partir del segle xvii.

## Referències

* 1 2 3 4 «Santuari de la Mare de Déu dels Munts». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Jaguar F1

Jaguar Racing F1 Team és el nom de l'escuderia britànica Stewart de Fórmula 1 fundada el 1997 pel tres vegades campió del món de F1 Jackie Stewart i el seu fill Paul Stewart i comprada a la fi de la temporada 1999 per la multinacional Ford per poder tenir equip propi a la F1.
Tenia la seu a Milton Keynes, Gran Bretanya.

## Història

Jaguar va debutar al GP d'Austràlia, prova inicial de la temporada 2000 amb els pilots Eddie Irvine i Johnny Herbert.
A final de la temporada 2004, l'empresa propietaria Ford va vendre l'equip i va passar a ser l'escuderia Red Bull.

## Resultats

| Temporada | Nom | Cotxe | Motor | Pneumàtics | No. | Conductors | Punts | WCC |
| 2000 | Jaguar Racing F1 Team | R1 | Cosworth CR-2 3.0 V10 | B | 7. 99. | Eddie Irvine Luciano Burti Johnny Herbert | 4 | 9 |
| 2001 | Jaguar Racing F1 Team | R2 | Cosworth CR-3 3.0 V10 | M | 7. 99. | Eddie Irvine Luciano Burti Pedro de la Rosa | 9 | 8 |
| 2002 | Jaguar Racing F1 Team | R3 R3B | Cosworth CR-4 3.0 V10 | M | 7. 99. | Eddie Irvine Pedro de la Rosa | 8 | 7 |
| 2003 | Jaguar Racing | R4 | Cosworth CR-5 3.0 V10 | M | 7. 99. | Mark Webber Antônio Pizzonia Justin Wilson | 18 | 7 |
| 2004 | Jaguar Racing F1 Team | R5 | Cosworth CR-6 3.0 V10 | M | 7. 99. | Mark Webber Christian Klien | 10 | 7 |

## A la F1

* Debut: Gran Premi d'Austràlia del 2000
* Curses disputades: 85
* Victòries: 0
* Pole positions: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Podis: 2 (Gran Premi de Mònaco del 2001 i Gran Premi d'Itàlia del 2002)
* Punts aconseguits al Camp. Mundial: 49
* Ultima cursa disputada: Gran Premi de Brasil del 2004

## Vegeu també

* Jaguar
# Estació de la Farga de Bebié

Mapa sinòptic línia R3 :
La Farga de Bebié és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la Farga de Bebié, una colonia tèxtil situada entre els termes municipals de Montesquiu i Les Llosses, entre les comarques d'Osona i el Ripollès. L'estació, però, es troba dins el municipi de Montesquiu, a la línia Barcelona-Ripoll per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora, que tot i formar part de Rodalies no té tarifació com a tal.
Aquesta estació de l'antiga línia de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses (actualment el tram Ripoll - Sant Joan és una via verda) va entrar en servei l'any 1880 quan es va obrir el tram entre Sant Quirze de Besora i Ripoll. El 2004 Adif va realitzar obres amb l'objectiu de millorar l'accessibilitat a persones amb mobilitat reduïda i facilitar la instal·lació de nous sistemes d'il·luminació, es van realitzar millores en l'edifici i a les andanes.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 1.000 passatgers.
Rodalia de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| L'Hospitalet de Llobregat | Sant Quirze de Besora | | Ripoll¹ | Ripoll¹ |
¹ Els regionals cadenciats direcció Ribes de Freser / Puigcerdà / La Tor de Querol no efectuen parada en aquesta estació.

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R3». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 26 de març 2010. [Consulta: 22 juliol 2010].
* ↑ DDVV «Ferrocarril Vic-Puigcerdà». Anuari territorial de Catalunya, volum 2004. Institut d'Estudis Catalans, 2005, pàg. 222-224. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora