OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gonzalo Pérez

Gonzalo Pérez (Segòvia, 1500-Madrid, 1566) fou secretari del Consell d'Estat de Carles I i Felip II.
Va ser fill de Bartolomé Pérez, secretari de la Inquisició a Logronyo. La seva família tenia una posició folgada, ja que el seu pare va concedir diversos llocs i finques al Monestir de Santa María de Huerta, situat entre Castella i Aragó. Aquesta família era procedent de la baixa noblesa.
Respecte a la seva formació acadèmica, un dels seus mestres va ser Francisco dels Cobos. Va realitzar els seus estudis universitaris en el Col·legi d'Oviedo de la Universitat de Salamanca. El 1538 el cardenal Bembo li va concedir els títols de capellà de Carles I i ardiaca de Villena. Posteriorment el rei d'Espanya i emperador del Sacre Imperi el nomenà secretari íntim i conseller del seu fill Felipe II.
En la feina de casa de secretari personal, acompanya a Felip II amb motiu de les seves noces amb Maria de Portugal en 1543. Posteriorment també acudeix a les Corts de Montsó de 1547. També aquest mateix any va ser ardiaca de Sepúlveda. Després de l'abdicació de Carles I, el rei li concedeix a Gonzalo Pérez, en paga dels seus molts serveis prestats a la corona, l'abadia de San Isidoro de León. En la seva labor diplomàtica acompanya a Felip II a Flandes a la Dieta d'Augusta, i el1554 a Anglaterra.
Va haver-hi intenció per part de la governadora de Flandes, Margarida d'Àustria, i del cardenal Granvela que fos promogut al capelo, però assabentat Felip II del fet, va escriure al Summe Pontífex per impedir que ho fes, ja que no volia perdre al seu secretari.
Pare del conegut Antonio Pérez, el qual també va ser secretari d'Estat amb Felip II. Els seus detractors atribueixen aquesta paternitat després del seu ordenament com a clergue. Alguns autors atribueixen la paternitat al Príncep d'Éboli, aleshores casat, i s'especula que es tractaria d'un favor personal entre tots dos.
Va traduir al castellà per primera vegada de forma completa una obra d'Homer, l'Odissea (La Ulixea), publicada el 1550 a Salamanca, i a Anvers els cants I-XIII (reimpressió tres anys després) i el 1556 el poema sencer a Anvers. Una edició revisada va ser publicada el1562 a Venècia (reimpresa el1767).

## Bibliografia

* HERRERA, A.: Boletín de la Academia de la Historia, pp. 519–524.
* de Verzosa, Juan (2006). Epístolas (Eduardo del Pino González edición). Instituto de Estudios Humanísticos, Alcañiz; CSIC, Madrid. OCLC 804188625.

## Referències

* ↑ Documentos inéditos para la historia de España, vol.
* ↑ ««La Ulyxea de Gonzalo Pérez y las traducciones latinas de Homero», por Luis Arturo Guichard.». Arxivat de l'original el 2012-06-28. [Consulta: 8 febrer 2017].
* ↑ Homero. De la Vlyxea de Homero XIII libros. en casa de Andrea de Portonariis, 1540.
* ↑ Homero. La Ulixea de Homero. en la imprenta de Francisco Xavier García, 1767, p. 624–.
# Gamaliel

Gamaliel és el nom dels següents personatges:
* Gamaliel el Vell o Rabí Gamaliel I (Gamala - ~50), prestigiós fariseu, doctor de la Mixnà, autoritat del Sanedrí i mestre intel·lectual i instructor de la Llei de Pau de Tars i probablement també d'Esteve i Bernabé
* Gamaliel II, primera persona en liderar al Sanedrí com a Nasí després de la caiguda del Segon Temple de Jerusalem l'any 70 després de Crist
* Gamaliel III, Nasí i Príncep del Sanedrí
* Gamaliel IV (segle iii), president del Sanedrí entre els anys 270 i 290
* Gamaliel V (365-380), patriarca jueu
* Gamaliel VI (370-425), el darrer Nasí de l'antic Sanedrí, arribar al poder al voltant de l'any 400
# Consorci Local i Comarcal de Comunicació

El Consorci Local i Comarcal de Comunicació (CLCC) és una entitat pública de caràcter associatiu constituïda el novembre de l'any 1998. És format actualment per les diputacions de Girona i Lleida, cinc consells comarcals (Osona, Cerdanya, Solsona, Pla d'Urgell i Baix Empordà) i vuit ajuntaments (el Vendrell, Bellpuig, Castellar del Vallès, Mora d'Ebre, Amposta, Navàs, Sallent i Mollerussa).
El consorci aporta serveis per crear i optimitzar estructures informatives, de producció, d'implantació de noves tecnologies, de comercialització, de formació i d'anàlisi als mitjans de comunicació de proximitat. Tot amb una idea comuna: potenciar i difondre la catalanitat i la llengua catalana en tot el seu domini lingüístic.
El 1999 el Consorci va constituir una societat anònima sota la denominació d'Intracatalònia. Entre els diferents serveis que oferia destacava la de l'Agència Catalana de Notícies (ACN), una iniciativa pionera als Països Catalans. El 2002 TVC Multimèdia, empresa filial a la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió, en va adquirir el 51% del capital de la societat i el 2005 es quedà amb el 100% de l'empresa.
L'any 2003 el Consorci Local i Comarcal de Comunicació va constituir Comunicàlia, una empresa creada per a la gestió i administració dels recursos del CLCC, i una de les dues grans distribuidores catalanes de continguts per canals locals (l'altra és la Xarxa de Televisions Locals). L'empresa va anunciar el seu tancament el març de 2011, degut a la falta de finançament derivada de les retallades econòmiques de l'administració de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Comunicàlia plega». El Punt, 18-03-2011. [Consulta: 15 maig 2011].
* ↑ «Comunicàlia, l'altra ‘víctima' de les retallades». El Punt, 06-04-2011. [Consulta: 15 maig 2011].

## Enllaços externs

* Consorci Local i Comarcal de Comunicació - Lloc web oficial
# Lower Lake

Lower Lake és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.755 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lower Lake tenia 1.755 habitants, 716 habitatges, i 458 famílies. La densitat de població era de 86,2 habitants/km².
Dels 716 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 22,3% entre 25 i 44, un 27,2% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.974 $ i la renda mediana per família de 29.896 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 13.516 $. Entorn del 9,9% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lower Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lower Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Peluda de Dalgleish

La peluda de Dalgleish (Arnoglossus dalgleishi) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 19 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes africanes de l'oceà Índic.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Santa Eugènia de Vedrinyans

Santa Eugènia de Vedrinyans és l'església, sufragània de Santa Eugènia de Sallagosa, del vilatge de Vedrinyans, actualment pertanyent a la comuna de Sallagosa, a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
És a l'extrem nord-occidental del poblet, al capdamunt del poblet, on s'acaba la carretera que prové de Sallagosa.

## Referències

* ↑ Santa Eugènia de Vedrinyans en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Sallagosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 159. Santa Eugènia de Vedrinyans». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Sallagosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Berdeniella unispinosa

Berdeniella unispinosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa, incloent-hi Eslovàquia i Txèquia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Comparison of aquatic Diptera between two streams in Poloniny National Park (East Carpathians, Slovakia) (anglès)
* ↑ Jan Jezek, 2006.Psychodidae (Diptera) of the Jeseníky Protected Landscape Area and its environs with descriptions of two new Berdeniella species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 46, pp. 151-192. ISSN 0374-1036. «PDF».
* ↑ Ecological study of a high-mountain stream ecosystem (Hincov potok, High Tatra Mountains, Slovakia) Arxivat 2011-01-01 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Jan Jezek i Josef Hájek, 2007. Psychodidae (Diptera) of the Orlické hory Protected Landscape Area and neighbouring areas with descriptions of two new species from the Czech Republic. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae. Vol. 47, pp. 237-285. ISSN 0374-1036. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Bibliografia

* Wagner R., 1990: Family Psychodidae. Pp. 11-65. A: SOÓS A. (ed.): Catalogue of Palaearctic Diptera, Vol. 2, Psychodidae – Chironomidae. Akadémiai Kiadó, Budapest, 499 pp.
# Funció de Himmelblau

Dins l'entorn d'optimització matemàtica, la funció de Himmelblau és una funció multimodal, definida sobre $\mathbb {R} ^{2}$ i usada per comprovar el rendiment dels algoritmes d'optimització.
La funció es defineix de la següent manera:
    $f(x,y)=(x^{2}+y-11)^{2}+(x+y^{2}-7)^{2}.\quad$
Té un màxim local en $x=-0.270844\quad$ i $y=-0.923038\quad$ on $f(x,y)=181.616\quad$, i quatre mínims locals idèntics (també són mínims globals):
$f(3.0,2.0)=0.0\quad$, $f(-2.805118,3.131312)=0.0\quad$, $f(-3.779310,-3.283186)=0.0\quad$, $f(3.584428,-1.848126)=0.0\quad$.
La determinació de tots els mínims locals pot ser trobada analíticament, però la funció està orientada principalment a la comprovació numèrica d'algorismes d'optimització.

## Vegeu també

* Complexitat computacional

## Referències

* ↑ Himmelblau function [Consulta: 28 octubre 2010]. Arxivat 29 October 2010$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Sud (desambiguació)

«Sud» té aquests significats:
* Sud, punt cardinal.
* Punta Sud (Argentina).
* El Sud, pel·lícula de Víctor Erice.
* La Creu del Sud, constel·lació
Viccionari
# Gonzalo Rodríguez Martín-Granizo

Gonzalo Rodríguez Martín-Granizo (Lleó, 25 de febrer de 1928-Madrid, 16 de desembre de 1992) va ser un militar espanyol, almirall de la Armada que va arribar a ser Cap d'Estat Major de la Defensa (JEMAD) des de 1990 fins a la seva defunció.

## Biografia

Marín-Granizo va ingressar en la carrera militar el 1946 amb la seva incorporació a l'Escola Naval Militar. Cinc anys després va aconseguir el grau d'alferes de navili. Va estar destinat a bord de diferents bucs de la flota com els destructors Álava, Marqués de la Ensenada i Sánchez Barcáiztegui o els creuers Almirante Cervera i Canarias. A terra va tenir com a destinació la pròpia Escola Naval on s'havia format, cap en la Divisió d'Estratègia (1984) i segon en la prefectura (1986) de l'Estat Major de l'Armada, cap de l'Estat Major Conjunt de la Defensa en ascendir a almirall, cap de la Flota (1987) i cap de l'Estat Major de la Defensa (JEMAD), nomenat pel govern el 1990 en substitució del tinent general, Gonzalo Puigcerver Romá. Va morir mentre exercia el càrrec de JEMAD a causa d'un vessament cerebral. El va substituir com JEMAD el tinent general José Rodrigo Rodrigo.
Va ser considerat un modernitzador de les Forces Armades, clau en la coordinació amb l'OTAN i a desplegar un paper internacional en missions de pau de l'exèrcit espanyol en diferents escenaris com la guerra de Kosovo. Coautor juntament amb l'historiador i marí, José Ignacio González-Aller Hierro, del llibre Submarinos republicanos en la Guerra Civil española (1982), el 1999, a títol pòstum i amb caràcter honorífic, va ser ascendit a almirall general de l'Armada.

## Referències

* 1 2 3 «El jefe de la cúpula militar muere de un derrame cerebral». El País, 17-12-1992 [Consulta: 4 agost 2016].
* 1 2 3 4 «Fallece Martín-Granizo, «artífice de la apertura de las Fuerzas Armadas al mundo»». Diario ABC, 17-12-1992 [Consulta: 4 agost 2016].
* 1 2 3 «La Armada rinde homenaje al almirante general Gonzalo Rodríguez Martín-Granizo». Revista Naval, 14-04-2007. ISSN: 1885-3331 [Consulta: 4 agost 2016].
* ↑ «El almirante Rodríguez Martín-Granizo, nombrado nuevo jefe de la Flota». El País, 24-12-1987 [Consulta: 4 agost 2016].
* ↑ «Submarinos republicanos en la guerra civil española». Dialnet. [Consulta: 4 agost 2016].
# Colpidium

Colpidium Stein, 1860, és un gènere de ciliats. Són animals unicel·lulars amb una mida d'aproximadament 0,03-0,15 mm i amb la forma d'un ronyó.
Viuen en aigües dolces molt contaminades com rierols, rius, llacs i estanys en tot l'any, però també és present en les plantes de tractament d'aigües residuals.
Serveixen com a indicador biològic de la qualitat de l'aigua (del grau de contaminació). S'alimenten dels bacteris Sphaerotilus Beggiatoa i Leptomitus entre d'altres.

## Bibliografia

* Wilhelm Foissner und Hubert Schiffmann: Taxonomie und Phylogenie der Gattung Colpidium (Ciliophora, Tetrahymenidae) und Neubeschreibung von Colpidium truncatum Stokes, 1885. Naturkundliches Jahrbuch der Stadt Linz, Vol. 24, S. 21–40, 1978 Online-Fassung (deutsch, PDF, 8,19 MB)
* Thomas Posch und Hartmut Arndt: Uptake of sub-micrometre- and micrometre-sized detrital particles by bacterivorous and omnivorous ciliates. Aquatic Microbial Ecology, Vol. 10, S. 45-53, März 1996
* Janusz Fyda, Gabrielle Kennaway, Katarzyna Adamus und Alan Warren: Ultrastuctural Events in the Predator-induced Defence Response of Colpidium kleini (Ciliophora: Hymenostomatia). Acta Protozoologica, Vol. 45, S. 461–464, 2006 Online-Fassung Arxivat 2008-07-04 a Wayback Machine. (englisch, PDF)
# Lupus Hellinck

Lupus Hellinck o Wulfaert (Axel, Zelanda, 1493 o 1494 – Gant?, 14 de gener de 1541) fou un compositor neerlandès del Renaixement. No se'n sap res de la seva vida. De Hellinck s'han conservat gran nombre de composicions a diverses veus, amb lletra llatina o alemanya, que figuren en col·leccions impreses en els Països Baixos, França i Alemanya des de 1519 fins a 1536. Podria ser, això no obstant, que aquestes obres no fossin degudes a un sol compositor, ja que el nom Lupi o Lupus fou usat per força artistes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm.. 27, pàg. 1009, ISBN 84 239-4527-8
* De meerstemmige Nederlandse liederen van de vijftiende en zestiende eeuw. Hilversum, Verloren, 1996, p. 505 ISBN 90-6550-545-8.
* Viaene, Antoon. « Wulfaert Hellinck van Axel, zangmeester van de St Donaaskerk te Brugge: zijn optreden te Gent in 1539 », in : Biekorf, vol. LXXI, 1970, p. 109-110. (neerlandès)
* Viaene, Antoon. « Zangmeester Wulfaert Hellinc van Brugge op het rederijkersfeest te Gent 1539 », in : Biekorf, vol. LXVIII, 1967, p. 153-154 (neerlandès)
* Oron, Aryeh. Lupus Hellinck, composer, (anglès)
* Dewitte, Alfons. « Wulfaert Hellinck van Axel, zangmeester van Sint-Donaas te Brugge: uitvoering van zijn testament 1541-1542 », in : Biekorf, vol. LXXIII, 1972, p. 355-358. (neerlandès)

## Enllaços externs

* http://www.youtube.com/watch?v=tkowzr8hrfE
* http://www.youtube.com/watch?v=cZA2hoW6B2E
# Gambusia puncticulata

Gambusia puncticulata és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes de Jamaica, Cuba, les Bahames i les Illes Caiman.

## Referències

* ↑ «Gambusia puncticulata». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Ed. EDIPUCRS, Porto Alegre. Any 2003.
# Peluda bruna

La peluda bruna (Arnoglossus brunneus) és un peix teleosti de la família dels bòtids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 18,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Luzon (Filipines).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Sant Martí de Vinyoles de Portavella

Sant Martí de Vinyoles de Portavella és una església amb elements romànics i barrocs de les Llosses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església actual es una construcció del segle xii, amb afegitons posteriors, per bé que és esmentada des del 925. Conserva un petit portal adovellat, dos arcs en degradació i la nau i la volta romànica. El 1703 hi foren afegides dues capelles laterals, i poc després fou erigit un campanar sobre l'antic absis, una sagristia i noves capelles. L'interior de l'església, avui abandonada i sense culte, és cobert de motllures de guix. Està situada al SE del santuari de Santa Margarita, a 1020mts d'alçada, prop de l'antiga casa senyorial de Portavella.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de Vinyoles de Portavella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Bickerdyke (cràter)

Bickerdyke és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 36,3 km de diàmetre. Porta el nom de Mary Ann Bickerdyke (1817-1901), infermera estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Bickerdyke». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Lo verde empieza en los Pirineos

Lo verde empieza en los Pirineos és una pel·lícula espanyola de comèdia estrenada el 14 de setembre de 1973, dirigida per Vicente Escrivá i protagonitzada en els papers principals per José Luis López Vázquez, José Sacristán, Rafael Alonso i Nadiuska.

## Sinopsi

Serafín és un antiquari solter que té un greu problema: a totes les dones maques les veu sempre amb barba. Per a intentar llevar-li aquest complex i curar-lo, els seus amics Manolo i Román viatgen amb ell a Biarritz per a veure les famoses pel·lícules prohibides per la censura franquista i aprofitar per a lligar amb alguna dona. Serafín, després de tenir una aventura amb la propietària de l'hostal on s'allotgen, s'enamora de Paula, una decent cambrera espanyola. Mentrestant, Manolo i Román han aconseguit una cita amb dues franceses. Però de sobte arriben les seves esposes, també disposades a divertir-se.

## Repartiment

* José Luis López Vázquez com Serafín Requejo
* José Sacristán com Manuel Campillo
* Rafael Alonso com Román - el metge-dentista
* Nadiuska com Paula - la cambrera
* Guadalupe Muñoz Sampedro com Fermina - tia de Serafín
* Trini Alonso com Madame
* Manuel Zarzo com Pepe
* Pastor Serrador com Psicoanalista
* Marisol Ayuso com Aurelia - esposa de Román
* Eva León com Shou Shou- una fantasia de Serafín
* José Riesgo com Senyor de Tarazona
* Liliane Meric
* Jesús Guzmán com Valeriano - el carter
* Nené Morales com Germana - esposa de Manuel
* Lone Fleming
* Alfonso Estela
* Susana Estrada
* Sandra Mozarowsky com Noia francesa

## Premis

Va obtenir el tercer premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1973.

## Referències

* ↑ «Lo verde empieza en los Pirineos». ABC. Arxivat de l'original el 2019-10-15. [Consulta: 15 octubre 2019].
* ↑ Lo verde empieza en los Pirineos a El País, 24 de febrer de 1994
* ↑ Concesión de los Premios Sindicales cinematográficos 1974, ABC, 31 de gener de 1974

## Bibliografia

* Lo verde empieza en los Pirineos. La censura y la comedia pseudoerótica española en el último franquismo de Rafael Heredero García. A: Cuadernos cinematográficos, ISSN 0214-462X, Nº. 10, 1996, págs. 139-155

## Enllaços externs

* Presentació a Historia de nuestro cine
* Fitxa de Lo verde empieza en los Pirineos a ElDoblaje.
# Lúcar

Lúcar és una localitat de la província d'Almeria. L'any 2005 tenia 822 habitants. La seva extensió superficial és de 95 km² i té una densitat de 8,7 hab/km². Està situada a una altitud de 895 metres i a 127 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 799 | 786 | 792 | 767 | 787 | 786 | 791 | 798 | 822 |
# Lògica quàntica

En l'estudi matemàtic de la lògica i l'anàlisi física dels fonaments quàntics, la lògica quàntica és un conjunt de regles per a la manipulació de proposicions inspirades en l'estructura de la teoria quàntica. El camp pren com a punt de partida una observació de Garrett Birkhoff i John von Neumann, que l'estructura de les proves experimentals en mecànica clàssica forma una àlgebra de Boole, però l'estructura de les proves experimentals en mecànica quàntica forma una estructura molt més complicada.
La lògica quàntica ha estat proposada com la lògica correcta per a la inferència proposicional en general, sobretot pel filòsof Hilary Putnam, almenys en un moment de la seva carrera. Aquesta tesi va ser un ingredient important en l'article de Putnam de 1968 "Is Logic Empirical?", en el qual analitzava l'estatus epistemològic de les regles de la lògica proposicional. Els filòsofs moderns rebutgen la lògica quàntica com a base per al raonament, perquè no té un condicional material; una alternativa comuna és el sistema de lògica lineal, del qual la lògica quàntica és un fragment.
Matemàticament, la lògica quàntica es formula debilitant la llei distributiva d'una àlgebra de Boole, donant lloc a una xarxa ortocomplementada. Els observables i els estats de la mecànica quàntica es poden definir en termes de funcions sobre o cap a la xarxa, donant un formalisme alternatiu per als càlculs quàntics.
La diferència més notable entre la lògica quàntica i la lògica clàssica és el no compliment de la llei distributiva proposicional:
p and (q or r) = (p and q) or (p and r),
on els símbols p, q i r són variables proposicionals. Per tant, això condueix al rebuig de la lògica distributiva clàssica, perquè el moment i la posició de l'electró no es poden determinar amb precisió alhora (principi d'incertesa de Heisenberg).

## Referències

* ↑ Wilce, Alexander. Quantum Logic and Probability Theory (en anglès). Fall 2021. Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2021.
* ↑ «Quantum Logic Gates» (en anglès). NIST, 21-03-2018.
* ↑ «Quantum Logic and Meaning» (en anglès). http://hellman.umn.edu.+[Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ Peter Forrest, "Quantum logic" in Routledge Encyclopedia of Philosophy, vol. 7, 1998. p. 882ff: "[Quantum logic] differs from the standard sentential calculus....The most notable difference is that the distributive laws fail, being replaced by a weaker law known as orthomodularity."