OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vint-i-tresena esmena de la Constitució dels Estats Units

La Vint-i-tresena esmena (en anglès Twenty-third Amendment) de la Constitució dels Estats Units és l'esmena que estableix el dret al fet que el districte de Columbia tingui electors en el Col·legi electoral dels Estats Units per a l'elecció de president i vicepresident. Va ser ratificada el 19 de març del 1961.

## Text

El text de la vint-i-tresena esmena a la constitució dels Estats Units diu així:
| « | (català) Secció 1. El districte que constitueix la seu del Govern dels Estats Units nomenarà, segons disposi el Congrés: un nombre d'electors de president i vicepresident, igual al nombre total de senadors i representants al Congrés a què el districte tindria dret si es tractés d'un estat, però en cap cas més que l'estat menys poblat; seran a més dels designats pels estats, i seran considerats, a efectes de l'elecció de president i vicepresident, com a electors nomenats per un estat, i es reuniran al districte i compliran amb els drets que s'estipulen en l'Esmena XII. Secció 2. El Congrés tindrà poder per fer complir aquest article mitjançant lleis apropiades. | (anglès) Section 1. The District constituting the seat of Government of the United States shall appoint in such manner as the Congress may direct: A number of electors of President and Vice President equal to the whole number of Senators and Representatives in Congress to which the District would be entitled if it were a State, but in no event more than the least populous State; they shall be in addition to those appointed by the States, but they shall be considered, for the purposes of the election of President and Vice President, to be electors appointed by a State; and they shall meet in the District and perform such duties as provided by the twelfth article of amendment. Section 2. The Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation. | » |

## Vegeu també

* Constitució dels Estats Units.
* Esmenes a la Constitució dels Estats Units.

## Referències

* ↑ United States Government Printing Office. «PRESIDENTIAL ELECTORS FOR D. C. TWENTY-THIRD AMENDMENT». gpo.gov.

## Enllaços externs

* Constitució dels Estats Units d'Amèrica (castellà).
# Ernest Renshaw

Ernest James Renshaw (Leamington Spa, Warwickshire, 3 de gener de 1861 − Waltham St. Lawrence, Berkshire, 2 de setembre de 1899) va ser un jugador de tennis del Regne Unit que va destacar durant els anys 1880, quan va arribar a ser campió individual de Wimbledon i va conformar amb el seu germà bessó, William Renshaw, una de les grans parelles de dobles de la història i que foren coneguts amb el sobrenom de "Renshaw Rush".

## Carrera esportiva

Nascut a Leamington (Warwickshire), va formar una parella agressiva en l'atac amb el seu germà i junts van conquerir un total de 7 títols de dobles a Wimbledon, un rècord que després va ser superat pels germans Lawrence i Reginald Doherty. Tots dos van ser potser els primers a prendre's seriosament l'esport, competint en una sèrie de torneigs a l'estiu britànic, i a l'hivern competien en la Riviera francesa, on van construir una pista de tennis (a Canes) el 1880.
Si bé el seu rendiment en individuals va ser eclipsat pel seu germà, que va conquerir 7 títols a Wimbledon, Ernest va tenir una destacada tasca individual arribant a la final del mateix torneig en 5 oportunitats, i en una de les quals va aconseguir consagrar-se campió (el 1888, batent a la final a Herbert Lawford). Tres de les finals jugades les va perdre davant el seu germà bessó.
Va morir a Waltham St. Lawrence (Berkshire) l'any 1899, i va ingressar amb el seu germà al Saló internacional de la fama del tennis el 1983.

## Torneigs de Grand Slam
### Individual: 5 (1−4)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Superfície | Oponent a la final | Marcador |
| Finalista | 1. | 1882 | Wimbledon Championships, Londres, Regne Unit | Herba | William Renshaw | 1−6, 6−2, 6−4, 2−6, 2−6 |
| Finalista | 2. | 1883 | Wimbledon Championships (2) | Herba | William Renshaw | 6−2, 3−6, 3−6, 6−4, 3−6 |
| Finalista | 3. | 1887 | Wimbledon Championships (3) | Herba | Herbert Lawford | 6−1, 3−6, 6−3, 4−6, 4−6 |
| Guanyador | 1. | 1888 | Wimbledon Championships | Herba | Herbert Lawford | 6−3, 7−5, 6−0 |
| Finalista | 4. | 1889 | Wimbledon Championships (4) | Herba | William Renshaw | 4−6, 1−6, 6−3, 0−6 |

### Dobles: 5 (5−0)

| Resultat | Núm. | Any | Campionat | Superfície | Parella | Oponents a la final | Marcador |
| Guanyador | 1. | 1884 | Wimbledon Championships, Londres, Regne Unit | Herba | William Renshaw | Ernest Lewis Edward Williams | 6−3, 6−1, 1−6, 6−4 |
| Guanyador | 2. | 1885 | Wimbledon Championships (2) | Herba | William Renshaw | Claude Farrer Arthur Stanley | 6−3, 6−3, 10−8 |
| Guanyador | 3. | 1886 | Wimbledon Championships (3) | Herba | William Renshaw | Claude Farrer Arthur Stanley | 6−3, 6−3, 4−6, 7−5 |
| Guanyador | 4. | 1888 | Wimbledon Championships (4) | Herba | William Renshaw | Patrick Bowes-Lyon Herbert Wilberforce | 2−6, 1−6, 6−3, 6−4, 6−3 |
| Guanyador | 5. | 1889 | Wimbledon Championships (5) | Herba | William Renshaw | George Hillyard Ernest Lewis | 6−4, 6−4, 3−6, 0−6, 6−1 |

## Enllaços externs

* Ernest Renshaw a l'International Tennis Hall of Fame
# Ernest Picard

Ernest Picard (París, 24 de desembre de 1821 - París, 13 de maig de 1877) fou un advocat i polític francès.

## Biografia

Advocat al tribunal de París, Ernest Picard es fa ràpidament una clientela important gràcies a la seva facilitat de paraula a les audiències. És escollit diputat del Sena el 1858 i s'entesta, en els seus discursos, a tractar especialment les preguntes de finances i administratives. Anomenat «l'espiritual diputat del Sena», destaca a l'Assemblea pel seu verb.
Escollit de nou el 1863, s'eleva amb força contra l'annexió dels afores de París i condueix ardents campanyes contra el prefecte Haussmann. Escollit de nou el 1869 al Sena i a l'Hérault, opta per aquest departament per tal de reservar l'elecció a París a un membre de l'oposició. Esdevé a l'Assemblea el cap de l'«esquerra oberta», admetent la possibilitat d'adaptar-se al Segon Imperi, però vota contra la declaració de la guerra a Prússia.
Esdevingut, el 4 de setembre de 1870, membre del govern de defensa nacional i ministre de finances, contrasigna l'abolició de l'impost del segell sobre els diaris tot aixecant-se contra les mesures que graven les finances. El 25 de gener de 1871, acompanya Jules Favre a Versalles per tractar de la capitulació de cara a Bismarck, després negocia amb els banquers parisencs els 200 milions de la contribució de guerra reclamada pel canceller prussià.
A l'escrutini de 1871 per a l'Assemblea nacional, fracassa a París, però és escollit a Seine-et-Oise i a Meuse. Opta per Meuse, va a Bordeus i lliura la seva dimissió de ministre, però és de seguida cridat per Thiers per prendre la cartera d'interior al nou gabinet. Picard procedeix a una revisió prefectoral important i pren part activa a les mesures contra la Comuna de París i contra els aixecaments de diverses ciutats de província. Atacat pels republicans i pels monàrquics, ha de dimitir després de la desfeta de la Comuna. Thiers li proposa de fer-se governador del Banc de França, però Picard prefereix el lloc d'ambaixador a Brussel·les. L'Assemblea l'anomena senador inamovible el 1875.
# Vicent Martí

Vicent Martí (València, 1953) és un agricultor valencià, membre de la plataforma Per l'Horta.
Va començar en l'agricultura amb dèsset o dihuit anys, primer els caps de setmana mentre treballava a altres ocupacions, i des de 1981 a temps complet a unes terres arrendades a l'Horta de Campanar. Encara que inicialment cultivara amb l'ajut de pesticides i altres productes químics, prompte abandona eixes pràctiques, convertint-se en un dels pioners de l'agricultura ecològica al País Valencià, a partir de la reivindicació dels coneixements i maneres de cultivar tradicionals de l'agricultura valenciana. En 2006 va guanyar el Premi Nacional d'Agricultura, pel seu treball en l'agricultura ecològica.
Com a activista i ecologista, participa en la plataforma Per l'Horta, i en desembre de 2005 va ser detingut i denunciat per l'Ajuntament d'Alboraia després d'una protesta de la Plataforma Salvem l'Horta d'Alboraia. En setembre de 2015, va ser el presentador d'una conferència de Mónica Oltra al Fòrum Europa. El seu parlament, crític amb els empresaris i els polítics, va ser molt polèmic.

## Referències

* 1 2 3 Llopis, Enric. «Entrevista a Vicent Martí». Rebelion.org, 14-02-2015.
* 1 2 «Vicent Martí reivindica el valor de l'horta». Vilaweb, 24-01-2009.
* 1 2 Pitarch, Sergi. «El presentador de una conferencia de Oltra abronca a políticos y empresarios». Levante-EMV, 29-09-2015.
* ↑ «Vicent Martí: "Los agricultores somos la última mierda de la sociedad"». Público, 30-09-2015.
* ↑ «Vicent Martí, el agricultor que dejó atónito a todo el mundo». La Vanguardia, 29-09-2015.
# Ursa

Ursa és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 595 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ursa tenia 595 habitants, 252 habitatges, i 167 famílies. La densitat de població era de 337,8 habitants/km².
Dels 252 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.804 $ i la renda mediana per família de 42.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 22.778 $. La renda per capita de la població era de 16.600 $. Aproximadament el 8,3% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ursa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ursa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vernier

«Vernier» té aquests significats:
* Física:
** El nònius o vernier, instrument de mesura inventat pel matemàtic francès Pierre Vernier.
** Pierre Vernier, matemàtic francès que va inventar el nònius.
* Geografia:
** Vernier, municipi suís del cantó de Ginebra.
** Marais-Vernier, municipi francès, situat al departament de l'Eure i a la regió de l'Alta Normandia.
# HTTP/3

HTTP/3 serà la tercera versió del Hypertext Transfer Protocol utilitzat per intercanviar informació a la World Wide Web. HTTP/3 es basa en anteriors esborranys (drafts en anglès) RFC "Hypertext Transfer Protocol (HTTP) sobre QUIC". QUIC és un protocol de la capa de transport experimental inicialment desenvolupat per Google el 2014, on es fa servir entre serveis propis. QUIC està basat sobre el protocol UDP i implementa control de congestió i TLS 1.3 per la seguretat. És a dir, que se situa a mig camí entre TCP i UDP.
El 28 d'octubre de 2018, Mark Nottingham, membre de IETF HTTP i dels Working Groups de QUIC, va fer la petició oficial per rebatejar HTTP-sobre-QUIC com a HTTP/3, després d'una discussió interna, per incorporar les funcionalitats que proposava QUIC, ja que aquestes es poden entendre com l'evolució natural, en quant a semàntica, del protocol HTTP.

## Vegeu també

* HTTP

## Referències

* ↑ Bishop, Mike (April 2019). Hypertext Transfer Protocol Version 3 (HTTP/3). IETF. I-D draft-ietf-quic-http-20.
* ↑ Cimpanu, Catalin «HTTP-over-QUIC to be renamed HTTP/3 | ZDNet» (en anglès). ZDNet, 12-11-2018.
* ↑ «Identifying our deliverables» (en anglès). IETF Mailing List.
# Marc Emili Paulus (cònsol 255 aC)

Marc Emili Paulus (en llatí: Marcus Aemilius M. f. L. n. Paullus) va ser un magistrat romà. Era fill de Marc Emili Paulus (cònsol 302 aC) i formava part de la gens Emília, de la branca dels Emili Paulus.
Va ser elegit cònsol l'any 255 aC juntament amb Servi Fulvi Petí Nobílior, en plena Primera Guerra Púnica. Al començament del seu període Marc Atili Règul havia estat derrotat a Àfrica pels cartaginesos i les restes del seu exèrcit estaven assetjats a Clipea. El senat va enviar a la zona als dos cònsols amb una flota d'almenys tres-cents vaixells per recollir als sobrevivents. Després de reduir Cossura els romans es van trobar amb la flota cartaginesa prop del cap Hermaeus i la van derrotar, amb fortes pèrdues pels púnics. Els cònsols van desembarcar a Clipea, però com que anaven curts de provisions, van retornar cap a Sicília: Era el mes de juliol i els pilots dels vaixells van advertir que s'havia d'evitar la costa sud de l'illa que era perillosa per mor dels vents. Els cònsols van desestimar l'advertència i la flota va ser sorpresa per una forta tempesta que va destruir la major part de les naus i va omplir de cadàvers la costa entre Camarina i Paquinos. Els dos cònsols es van salvar, i l'any següent, com a procònsols, van celebrar el triomf enfosquit per aquesta desgràcia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 153.
# Castlewood (Virgínia)

Castlewood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 2.036 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Castlewood tenia 2.036 habitants, 872 habitatges, i 637 famílies. La densitat de població era de 109,3 habitants per km².
Dels 872 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 26,9% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.232 $ i la renda mediana per família de 31.435 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.795 $ mentre que les dones 16.576 $. La renda per capita de la població era de 14.203 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Castlewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Castlewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Vicente Asensi Albentosa

Vicente Asensi era un futbolista valencià. Va nàixer a l'Alcúdia de Crespins (la Costera, País Valencià), el 28 de gener de 1919. Jugava d'interior esquerrà i tota la seua carrera esportiva com a professional va transcórrer al València CF.
Juntament amb Epi, Amadeo, Mundo i Gorostiza, va formar part de la davantera elèctrica.
Si bé es va fer famós jugant a la davantera, amb el pas del temps va anar endarrerint la seua posició fins a acabar jugant de defensa.

## Internacional

Va ser internacional amb la selecció espanyola en sis ocasions. Va debutar el 6 de maig de 1945 front a Portugal. Va disputar la fase final de la Copa del Món Brasil 1950, on Espanya va quedar en quart lloc.

## Entrenador

Al llarg de la temporada 1962/63 va tenir un breu pas com a entrenadors del CE Castelló, que llavors jugava en Tercera divisió. Amb la competició ja començada, va substituir un home de la casa com Vicente Hernández. Tot i millorar lleugerament el rendiment del seu predecessor, no aconseguí eixir de zona mitjana de la classificació, el que acabà per produir l'eixida del club orellut al desembre de 1962.

## Clubs

* Burjassot CF – 1939-1940 - Segona divisió
* València CF - 1940-1952 - Primera divisió – 308 partits i 33 gols

## Palmarès

* 3 Lligues - València CF - 1941-1942, 1943-1944 i 1946-1947
* 2 Copes del Rei - València CF - 1941 i 1949

## Referències

* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 24-02-1950. [Consulta: 20 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Asensi en www.lfp.es
* Fitxa d'Asensi com a jugador de la selecció Arxivat 2005-11-03 a Wayback Machine.
# Assassinats a Lilla

Assassinats a Lilla (títol original en francès, Meurtres à Lille) és un telefilm francobelga dirigit per Laurence Katrian l'any 2018 i que forma part de la col·lecció Assassinats a.... El dia de l'estrena a França, el 28 de setembre de 2019, va ser seguit per 4,171 milions d'espectadors, cosa que va representar el 22% de la quota de pantalla. També s'ha emès a Suïssa, Bèlgica i Luxemburg. S'ha doblat al català per TV3.
Aquesta ficció és una coproducció de Superwoman Production, Picture Box, Fontana i RTBF, produïda amb la participació de France Télévisions i el suport de la regió dels Alts de França.
És un dels deu episodis clau seleccionats per RTBF per celebrar el desè aniversari de la col·lecció i emès durant sis mesos a la plataforma Auvio.

## Repartiment

* Annelise Hesme: Caroline Flament
* Loup-Denis Elion: William Henry
* Elsa Lunghini: Astrid d'Armentières
* Éva Darlan: Violaine Maurin
* Adèle Choubard: Chloé Grimbert
* Axel Auriant: Oscar d'Armentières
* Christian Vantomme: Victor Maurin
* Vincent Colombe: Édouard Arrias
* Milena Sansonetti: Adèle Laforge
* Erik Stouvenaker: Alexandre Jansens
* Saverio Maligno: propietari del restaurant

## Llocs de rodatge

Els municipis de Lilla i Roubaix (i els seus voltants) van acollir el rodatge de Assassinats a Lilla entre l'11 de juny i el 9 de juliol de 2018.
La Piscina, el museu d'art i indústria de Roubaix, va ser-ne l'escenari principal. Situat en una antiga piscina d'estil art déco, construïda entre el 1927 i el 1932, d'aquí el seu sobrenom, el museu és fonamental per a la trama del telefilm, ja que acull entre les seves parets l'assassinat que desencadena la investigació policial. De la mateixa manera, una de les escenes finals que anuncien el desenllaç té lloc davant de la coberta de vidre en forma de mitja lluna que il·lumina la piscina de l'edifici principal.

## Rebuda crítica

La revista belga Moustique troba el telefilm «com els altres episodis de la sèrie, un entreteniment agradable que hauria de federar el seu públic».

## Referències

* ↑ «Meurtres à Lille en tournage, avec notamment Loup-Denis Elion et Elsa Lunghini.». Leblogtvnews.. [Consulta: 28 setembre 2019].
* ↑ «Communiqué de presse du 10 septembre 2019: Meurtres à Lille». France TV Pro.. [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ «Audiences TV prime (samedi 28 septembre 2019) : DALS battu par Meurtres à Lille, Instinct remonte, Echappées belles au million» (en francès). Toutelatele, 29-09-2019. [Consulta: 8 maig 2023].
* 1 2 Letizia Virone «L'agresseur assassiné». Moustique, 4845, 05-12-2018, pàg. 138..
* ↑ «Pel·lícules - Assassinats a Lilla - capítol 1». TV3. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Noémie Jadoulle. «10 épisodes de "Meurtres à" sur Auvio pour les 10 ans de la collection». rtbf.be, 09-03-2023. [Consulta: 26 març 2023].
# Neoperla primitiva inutilis

Neoperla primitiva inutilis és una subespècie de l'insecte plecòpter Neoperla primitiva pertanyent a la família dels pèrlids. En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador. Es troba a Malèsia: les illes de Sumatra i Java.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1973. Annales Zoologici 30(16):499.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Peter Zwick i Ignac Sivec, 1985. Supplements to the Perlidae (Plecoptera) of Sumatra. Spixiana, 8, 2, 123-133. Múnic. «PDF».
* ↑ Stark, B.P. & I. Sivec, 2007. Studies of Indonesian Perlidae (Plecoptera), with descriptions of three new species. Illiesia, 3(7):53‐64.

## Bibliografia

* Zwick, P., 1983. Spixiana 6(2):182.
# Urbano Santos Palicio

Urbano Santos (Gijón, 5 de febrer de 1975) és un exfutbolista asturià, que jugà de defensa.

## Trajectòria esportiva

Format al planter de l'Sporting de Gijón, va debutar amb el primer equip en un partit de la lliga 96/97. Després d'una cessió al CD Badajoz, va consolidar-se amb l'Sporting a partir de la temporada 98/99, amb els gijonesos a la Segona Divisió. Tot i així, no va aconseguir una plaça fixa en l'Sporting, disputant dos temporades irregulars.
El 2000 recala al Rayo Vallecano, a la màxima categoria, però tan sols disputa set partits de la temporada 00/01. A l'any següent marxa al Polideportivo Ejido, de Segona, on assoleix un lloc a l'onze inicial, convertint-se en jugador clau dels andalusos en aquesta etapa.
L'estiu del 2005 fitxa per l'Hèrcules CF. Al conjunt herculà combina una acceptable primera temporada amb una segona més discreta. El 2007 s'incorporà al planter de l'altre equip de la ciutat, l'Alacant CF, amb qui va pujar a la categoria d'argent.
# Resolució 1613 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1613 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 25 de juliol de 2005 després de reafirmar les resolucions 808 (1993), 827 (1993), 1166 (1998), 1329 (2000), 1411 (2002), 1481 (2003), 1503 (2003), 1534 (2004) i 1597 (2005), i examinar les candidatures per als càrrecs de magistrats del Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia rebudes pel Secretari General Kofi Annan, el Consell va establir una llista de candidats en concordança amb l'article 13 de l'Estatut del Tribunal Internacional per a consideració de l'Assemblea General.
La llista dels 34 candidats proposada per Kofi Annan va ser la següent:
* Tanvir Bashir Ansari (Pakistan)
* Melville Baird (Trinidad i Tobago)
* Frans Bauduin (Països Baixos)
* Giancarlo Roberto Belleli (Itàlia)
* Ishaq Usman Bell (Nigèria)
* Ali Nawaz Chowhan (Pakistan)
* Pedro David (Argentina)
* Ahmad Farawati (República Àrab Síria)
* Elizabeth Gwaunza (Zimbabwe)
* Burton Hall (Bahames)
* Frederik Harhoff (Dinamarca)
* Frank Höpfel (Àustria)
* Tsvetana Kamenova (Bulgària)
* Muhammad Muzammal Khan (Pakistan)
* Uldis Kinis (Letònia)
* Raimo Lahti (Finlàndia)
* Flavia Lattanzi (Itàlia)
* Antoine Mindua (República Democràtica del Congo)
* Jawdat Naboty (República Àrab Síria)
* Janet Nosworthy (Jamaica)
* Chioma Egondu Nwosu-Iheme (Nigèria)
* Prisca Matimba Nyambe (Zàmbia)
* Michèle Picard (França)
* Brynmor Pollard (Guyana)
* Árpád Prandler (Hongria)
* Kimberly Prost (Canadà)
* Sheikh Abdul Rashid (Pakistan)
* Vonimbolana Rasoazanany (Madagascar)
* Ole Bjørn Støli (Noruega)
* Krister Thelin (Suècia)
* Klaus Tolksdorf (Alemanya)
* Stefan Trechsel (Suïssa)
* Abubakar Bashir Wali (Nigèria)
* Tan Sri Dada Lamin Haji Mohd Yunus (Malàisia)

## Vegeu també

* Dissolució de Iugoslàvia
* Guerra de Bòsnia
* Guerra de la Independència de Croàcia
* Guerres Iugoslaves
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 – 2006)

## Referències

* ↑ «Security Council forwards list of ad litem judge candidates for former Yugoslavia tribunal to General Assembly». United Nations, 26-07-2005.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org