OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monroe (Utah)

Monroe és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 1.845 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monroe tenia 1.845 habitants, 636 habitatges, i 511 famílies. La densitat de població era de 201,2 habitants per km².
Dels 636 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,5% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 19,5% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,2% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.907 $ i la renda mediana per família de 37.415 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.797 $ mentre que les dones 17.981 $. La renda per capita de la població era de 14.331 $. Entorn del 5% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monroe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monroe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monroe (Wisconsin)

Monroe és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 10.843 habitants. Monroe és la seu de comtat del Comtat de Green (Wisconsin).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monroe tenia 10.843 habitants, 4.710 habitatges, i 2.826 famílies. La densitat de població era de 964,6 habitants per km².
Dels 4.710 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.922 $ i la renda mediana per família de 47.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.050 $ mentre que les dones 22.112 $. La renda per capita de la població era de 21.657 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monroe» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monroe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Anarchias allardicei

Anarchias allardicei és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Chagos fins a les Hawaii, les Illes de la Societat i el sud de la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Seale A. 1906. The fishes of Samoa. Description of the species found in the archipelago, with a provisional check-list of the fishes of Oceania. Bull. Bur. Fish. v. 25 (for 1905). 173-455 + index 457-488. Pls. 33-53.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Anton Menge

Anton Menge (Arnsberg, 15 de febrer de 1808 - Gdańsk, 26 de gener de 1880) va ser un entomòleg i botànic alemany. Va estudiar física, química i història natural a la Universitat de Bonn. Va ser Professor a la Petrischule a Danzig. Menge publicà "Preussische Spinnen" o "Aranyes de Prússia" entre 1866 i 1878. La seva col·lecció d'insectes es troba actualment al Museu d'Història Natural a Gdańsk. Inclou molts fòssils d'insectes conservats en l'ambre del Bàltic.

## Obres

* Catalogus plantarum phanerogamicarum regionis Grudentinensis et Gedanensis. Typis C. G. Böthe, Grudentiae 1839
* Verzeichniss Danziger Spinnen. Danzig 1850
* Preussische Spinnen. Part I.–XI. Schriften der Naturforschenden Gesellschaft in Danzig. Danzig 1866–1878

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Anton Ondruš

Anton Ondruš (Solčany, 27 de març de 1950) és un exfutbolista eslovac de la dècada de 1970.
Fou 58 cops internacional amb la selecció txecoslovaca, de la que fou capità campió a l'Eurocopa de 1976.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Slovan Bratislava i Club Brugge.

## Referències

* ↑ Anton Ondruš - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ Anton Ondruš a National-Football-Teams.com (anglès)
# Monteixo

El Monteixo és una muntanya de 2905 m d'altitud situada als Pirineus occidentals, a la Vallferrera (Pallars Sobirà). Juntament amb el pic de Norís de 2820 m i lo Sentinella de 2562 m, forma part d'una cadena de muntanyes que envolta l'estany d'Aixeus, llac d'origen glacial situat a 2400 metres d'altitud.
Just al seu peu hi ha el petit poble d'Àreu, que amb una altitud de 1245 m és capçalera de la vall, i dona accés a través d'una pista forestal a muntanyes com la pica d'Estats, Baborte, Sotllo i el Comapedrosa.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC, i es troba dintre del Parc Natural de l'Alt Pirineu.

## Rutes
### Cara Oest

Des d'Àreu es travessa el punt que creua el riu Noguera de Vallferrera al mateix pàrquing del poble. A partir d'aquí s'inicia una ascensió directa i vertical camp a través fins a arribar a un petit bosquet situat en un pla a 2100 m. d'altitud, per continuar per la carena amb un fort pendent i per terreny rocós fins al cim.
Aquest és el recorregut més dur i exigent, degut al fort desnivell. És la ruta utilitzada en la cursa d'alta muntanya "La cuita al sol".

### Cara Nord

La ruta comença al poble d'Àreu al que s'arriba en carretera asfaltada. A partir d'aquí comença una pista forestal transitable per turismes que acaba en un pàrquing situat al "Pla de la Farga" a 1400 m. d'altitud. La pista continua, tot i que és únicament transitable per 4x4 o turismes alts, fins a arribar al "Pla de la Selva" situat a 1600 m. d'altitud. Aquí la pista es bifurca en dos camins, el que continua recte i que dona accés a la pica d'Estats, i el que gira a la dreta que acaba en un punt situat a 1950 m. en el que hi ha un rierol que baixa de l'estany d'Aixeus situat a 2400 m d'altitud i que dona accés al cim a través d'un camí costerut i rocós marcat amb fites.
Aquest recorregut és menys exigent i de més bellesa paisatgística.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Cims emblemàtics de Catalunya. Monteixo. Institut Cartogràfic de Catalunya
# Montejaque

Montejaque és un poble de la província de Màlaga (Andalusia), que pertany a la comarca de la Serranía de Ronda. Pertany al Parc Natural de la Sierra de Grazalema. Per carretera està situat a 138 km de Màlaga i a 620 km de Madrid. En 2006 tenia 1013 habitants; el 2000 tenia 1008.

## Personatges il·lustres

* Bernabé López Calle Comandante Abril, guerriller antifranquista.
# Arrheniusita-(Ce)

La arrheniusita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la vicanita. Rep el nom en honor de Carl (Karl) Axel Arrhenius (29 de març de 1757, Estocolm, Suècia - 20 de novembre de 1824, Estocolm, Suècia), oficial de l'exèrcit, químic i descobridor de la gadolinita-(Y) a la famosa pedrera de pegmatita de Ytterby, Suècia.

## Característiques

La arrheniusita-(Ce) és un silicat de fórmula química CaMg[(Ce₇Y₃)Ca₅](SiO₄)₄(Si₂B₃AsO$_{18}$)(BO₃)F$_{11}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019. Cristal·litza en el sistema trigonal. És l'anàleg de Mg-As de la hundholmenita-(Y). És una espècie similar a la vicanita-(Ce) i a la laptevita-(Ce) en ocupació parcial de B al lloc T5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservata les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de col·lecció: geo-nrm #19540155.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Östanmossa, situada a la localitat de Norberg, al comtat de Västmanland (Suècia), on es troba en forma de grans anèdrics, rarament de fins a 0,8 mm de diàmetre. Aquesta mina sueca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Arrheniusite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 agost 2021].
# Arri Var

Arri Var (en llatí: Arrius Varus) va ser un militar romà.
Va servir com a prefecte d'una cohort a les ordres de Gneu Domici Corbuló a la guerra contra els parts l'any 54, i va adquirir fama de valent. Es diu que va calumniar a Corbuló davant de Neró i que per això va pujar a l'escalafó fins a centurió primum pilum adepto. A la mort de Neró tenia aquest rang a la Legió VII estacionada a Pannònia sota el comandament d'Antoni Prim, al que va donar suport quan aquest va defensar la causa de Vespasià i va avançar cap a Itàlia. Després de la mort de Vitel·li i quan Prim va obtenir el domini de Roma, Var va ser nomenat prefecte del pretori, i va rebre les insígnies de pretor. Poc després va arribar Licini Mucià, que tenia enveja tant de Prim com de Var, i Var va ser privat del comandament que va assumir el mateix Mucià. En compensació Arri Var va ser nomenat prefecte de l'annona.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XII,9
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1229.
# Antonio Martínez Serrano

Antonio Martínez Serrano (La Gineta, província d'Albacete, 16 de novembre de 1927 - Sant Joan d'Alacant 13 de juny de 2016) va ser un futbolista, professor mercantil i polític valencià.
El 1936 es va traslladar a Alacant, on ha viscut des d'aleshores. Va jugar a futbol en l'Alacant Club de Futbol, del qual en fou president en 1970 i en 1974. Ha treballat com a agent de duanes i fundà i presidí la Cooperativa de Transport. També ha estat molt vinculat a les societats de les Fogueres de Sant Joan d'Alacant i fou vocal de la Junta d'Obres del Port d'Alacant.
Va intentar ser regidor d'Alacant pel terç sindical en 1970, però no fou nomenat. A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou candidat a l'alcaldia d'Alacant amb la candidatura "Alacant Independent" que rebutjava qualsevol ideologia. A les eleccions a les Corts Valencianes de 1983 fou elegit diputat dins les files d'Unió Valenciana dins la Coalició Popular, encara que en 1984 deixà el partit i passà al Grup Mixt. El 1986 fou dirigent de la Unió Provincial d'Alacant (UPRA) i a les eleccions generals espanyoles de 1989 fou candidat de l'Agrupació Electoral José María Ruiz Mateos, però no fou escollit. Després va passar a Iniciativa Independent.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.354. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 9 maig 2015].
# Arc de ferradura

L'arc de ferradura o arc ultrapassat és el que té una obertura que ultrapassa la mitja circumferència amb el centre situat per sobre de la línia d'arrencada. És més obert que l'islàmic i amb l'extradós vertical sobre la línia d'arrencada, sostingut per columnes amb grans àbacs i capitells d'imitació coríntia.
És probable que es tracti d'una creació dels antics indígenes preromans de la península Ibèrica. Més tard, va passar, a través dels romans, a l'art visigòtic (segle vii), els quals li van donar el seu primer impuls important. Dels visigots, va passar a l'art hispanomusulmà i, d'aquí, va passar a l'art mossàrab i al mudèjar.
És característic de l'art preromànic català i en podem veure un bell exemple a l'església consagrada el 974 de Sant Miquel de Cuixà.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.283. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 1r desembre 2014].
# Antonio Sant'Elia

Antonio Sant'Elia (Como, Llombardia, 30 d'abril de 1888 - Monfalcone, 1916) va ser un arquitecte i urbanista italià.
Era fill de Luigi Sant'Elia i Cristina Panzillo. El 1905 va tenir per títol com mestre constructor, en la seva ciutat natal, i a l'any següent va finalitzar l'Escola d'Arts d'Oficis G. Castellini. Es va traslladar a Milà el 1907 on va freqüentar l'Acadèmia de Belles Arts de Brera fins a 1909. En el mencionat ambient va conèixer els pintors Carlo Carrà i Leonardo Dudreville.
El 1912 va aprovar l'examen que el va facultar com a professor de Disseny Arquitectònic, i això li va permetre ensenyar a Bolonya. En el mencionat any, al costat de G. Possamai va formar el grup Nuove Tendenze. Des de 1913, va començar a impartir classes a Bolonya, i al costat d'un amic va obrir un estudi a Milà.
Es va adherir al futurisme i va publicar el 1914 el Manifest de l'arquitectura futurista, al qual va exposar els principis d'aquest corrent. El futurisme de Sant'Elia es trobava influït per les ciutats industrials dels Estats Units i pels arquitectes vienesos Otto Wagner i Joseph Maria Olbrich. Sant'Elia concebia el futurisme com a arquitectura en «moviment», un espai arquitectònic lligat al temps, en un projecte sistèmic de la ciència tecnològica de les màquines.
| « | Le case dureranno meno di noi. Ogni generazione dovrà fabbricarsi la sua città. Questo costante rinnovamento dell'ambiente architettonico contribuirà alla vittoria del Futurismo. (Les cases duraran menys que nosaltres. Cada generació haurà de fabricar-se la seva pròpia ciutat. Aquesta constant renovació de l'ambient arquitectònic contribuirà a la victòria del futurisme.) | » |
| — Manifest de l'arquitectura futurista, 1914. |||
«La Città Nuova» (La Ciutat Nova), de 1913-1914, és el projecte més important d'aquest arquitecte. Al mencionat projecte s'imagina, en una col·lecció d'esbossos i projectes, la Milà del futur.
Va participar voluntàriament a la Primera Guerra Mundial on va morir.

## Referències

* ↑ «Manifesto of Futurist Architecture» (en anglès). [Consulta: 1r desembre 2011].

## Bibliografia

* VV.AA. Angiolo Mazzoni e l'Architettura Futurista, Supplement of CE.S.A.R. September/December 2008 («Centro Studi Architettura Razionalista - Research centre for rationalist architecture - Notebooks» (en anglès), 01-11-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 1r desembre 2011].)
* Caduti di Como nella Grande Guerra - Battesimo delle Aule Scolastiche, a cura del Comune di Como, 1929 (en italià)
* Andrea Benzi, Niccolò Figundio, Il volontarismo di guerra e l'Associazione Nazionale Volontari di Guerra a Como, ISVIG, 2007 (en italià)
* «Antonio Sant'Elia» (en castellà). Enciclopedia Libre Universal. «El contingut d'aquest article incorpora material adaptat d'una entrada de la Enciclopedia Libre Universal, publicada sota llicència GFDL.»
# Anàlisi de xarxes

L'anàlisi de xarxes és l'àrea encarregada d'analitzar les xarxes mitjançant la teoria de xarxes (coneguda més genèricament com a teoria de grafs). Les xarxes poden ser de diversos tipus: socials, de transports, elèctrica, biològica, Internet, d'informació, d'epidemiologia, etc. Els estudis realitzats sobre les xarxes inclouen les seves estructures tals com en les xarxes de món petit, les xarxes lliures d'escala, els cercles socials o mesures de centralitat; també pot ser objecte d'estudi l'optimització, com en el cas del mètode de la ruta crítica, el PERT (de l'anglès Program Evaluation & Review Technique); finalment, la dinàmica de les xarxes també pot ser l'estudi de sistema dinàmic seqüencial (SDS, de l'anglès Sequential Dynamical System), o de propietats com l'assignació dinàmica de flux.

## Referències

* ↑ "Social Network Analysis: A Handbook", John Scott Ed. Sage Publications Inc, 2000, ISBN 0-7619-6339-1
* ↑ "Network Analysis and Troubleshooting", J. Scott Haugdahl, Ed. Addison-Wesley, 1999, ISBN 0-201-43319-2
* ↑ "Network Analysis", Methodological Foundations Series: Lecture Notes in Computer Science, Vol. 3418, Sublibrary: Theoretical Computer Science and General Issues, Brandes, Ulrik; Erlebach, Thomas (Eds.) 2005, XII, 472 p. With online files/update., ISBN 978-3-540-24979-5
# Museu de Xi'an

Museu de Xi'an (xinès simplificat: 西安博物院, pinyin: Xī'ān Bówùyuàn) és un museu ubicat al districte de Beilin, a Xi'an, la capital de la província de Shaanxi,a la Xina. El Museu va ser oficialment inaugurat el 18 de maig de 2007, Dia Nacional dels Museus, amb una inversió total de 220 milions de RMB i una superfície total de 160.000 metres quadrats. El complex inclou tres parts: el museu pròpiament dit, la zona històrica de la Xiaoyan Ta de l'era Tang i el temple de Jianfu i els jardins del museu.
El 2012, el Museu de Xi'an va ser avaluat per l'Administració Nacional del Patrimoni Cultural i fou inclòs en el lot de dos dels museus nacionals de primer grau de la Xina.

## Exposicions

La secció expositiva té una superfície de més de 16.000 metres quadrats i les exposicions ocupen més de 5.000 metres quadrats. El disseny de la secció d'exposicions va ser dirigit per Zhang Jinqiu, un acadèmic de l'Acadèmia Xinesa d'Enginyeria. La col·lecció del museu inclou 130.000 artefactes, inclosos més de 14.400 que es consideren artefactes preciosos de tercer nivell nacional o superior.

## Temple Jianfu

El temple Jianfu és un famós temple imperial de la dinastia Tang que va ser destruït en gran part en el caos de la tarda dinastia Tang, deixant només la pagoda de l'oca salvatge. La xicoteta pagoda de l'oca salvatge, anomenada originalment Pagoda del temple Jianfu, fa 43,4 metres d'alçada i 11,38 metres de llarg a la seva base. Conserva l'estil i les característiques de la primera dinastia Tang. L'any 1961 va ser declarat Gran Conjunt Històric i Cultural Protegit a Nivell Nacional pel Consell d'Estat. L'astrònom de la dinastia Tang, Yi Xing, va practicar el budisme al temple amb Śubhakarasiṃha i Vajrabodhi.

## Referències

* 1 2 3 4 «西博介绍» (en xinès simplificat). 西安博物院. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 4 desembre 2012].
* ↑ «关于发布第二批国家一级博物馆名单的通知（文物博函〔2012〕2237号）». 中国政府网, 07-12-2012. Arxivat de l'original el 2016-12-20.
* ↑ 朱文杰. «僧一行在长安» (en xinès simplificat). 《zh (Xi'an Evening News)》. Arxivat de l'original el April 28, 2013. [Consulta: 4 desembre 2012].
# Aplocheilus parvus

Aplocheilus parvus és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Índia i Sri Lanka.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Aplocheilus parvus» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Sundara Raj, B. 1916. Notes on the freshwater fish of Madras. Rec. Indian Mus. (Calcutta) v. 12 (pt 6): 249-294, Pl. 25-29.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# NMG

NMG té els següents significats:
* Mongòlia Interior (de la transliteració pinyin del seu nom en xinès Nèi Měnggǔ), regió autònoma de la República Popular de la Xina
* Núvol molecular gegant, núvol molecular de massa d'uns centenars de milers de vegades la del Sol
* nmg també és el codi ISO 639-3 del kwasio, llengua parlada al Camerun i a Guinea Equatorial
# Astyanax integer

Astyanax integer és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Meta.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Myers, G. S. 1930. Fishes from the upper Rio Meta Basin, Colombia. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 43: 65-71.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nanorana pleskei

Nanorana pleskei és una espècie de granota que viu a la Xina. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Yuezhao, W., Ohler, A., Khan, M.S. & Feng, X. 2004. Nanorana pleskei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Musaranya de Timor

La musaranya de Timor (Crocidura tenuis) és una espècie de musaranya (Soricidae) endèmica de l'illa de Timor.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Gerrie, R.; Kennerley, R. (2016). "Crocidura tenuis (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]