OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enric III d'Avaugour

Enric III d'Avaugour (nascut el 1247 i mort el 21 de novembre de 1301) fou senyor d'Avaugour, fill (i successor el 1267) d'Alan II d'Avaugour i de Clemència de Beaufort senyora de Dinan.
Després de l'espoliació de les que el seu avi i el seu pare havien estat víctimes el seu patrimoni bretó s'havia reduït a la petita baronia d'Avaugour a Goëlo. Per contre, fora de Bretanya, fou baró de Mayenne i senyor de L'Aigle.

## Matrimoni i descendència

El 1270 es va casar amb Maria de Brienne dita de Beaumont, senyora de Margon prop de Nogent-le-Rotrou, morta el 13 de març de 1329 i enterrada al convent dels franciscans de Guingamp, que li va donar una nombrosa progenitura:
* Enric IV d'Avaugour, el seu successor el 1301.
* Joan, nascut el 1291 i mort el 8 de maig de 1340 bisbe de Saint-Brieuc el 1320, transferit a Dol-de-Bretagne el 25 d'abril de 1328.
* Guillem, citat el 1332
* Agnès, morta jove el 1288
* Blanca, casada abans del març del 1312, amb Guillem d'Harcourt senyor de La Saussaye (mort el 1327) i després religiosa a Maubuisson
* Margarida, casada el 1296 (capítols) i 16 de març de 1297 (articles addicionals als capítols) amb Guillem V Paynel, baró de Hambye.
* Maria (morta abans de 1340), casada el 1313 (capítols) amb Jean Tesson senyor de La-Roche-Tesson al Cinglais (decapitat a les Halles de París el 3 d'abril de 1344).
* Joana, casada vers 1315 amb Joan Crespin, baró de Dangu.
* Clemència, dama de Correc el 1343.
* Lluca, religiosa a Maubuisson
* Elionor, religiosa a Maubuisson
Fou enterrada a la necròpolis del convent dels franciscans de Dinan.

## Fonts

* Frédéric Morvan, La maison de Penthièvre (1212-1334) rivale des ducs de Bretagne M.S.H.A.B Tome LXXXI année 2003 pàgs. 19 à 54.
# Enric III de Brabant

Enric III de Brabant, dit el Pius (nascut al voltant de 1231, va morir el 28 de febrer de 1261 a Lovaina), va ser duc de Brabant (1248-1261). Era el fill d'Enric II, duc de Brabant i de Maria de Hohenstaufen. Com trobador, va produir quatre cançons en francès.
Va fer les primeres armes al costat dels seus parents Guillem I d'Holanda, el rei electe dels romans en la conquesta del Sacre Imperi i va estar present en la seva coronació l'1 de novembre de 1248 a Aquisgrà. No va participar en la guerra de Successió de Flandes i d'Hainaut en les quals estaven implicats el fill i el cunyat de l'emperador, i es va aliar amb els seus enemics, Guillem III de Dampierre, comte consort de Flandes, que es va convertir en seu cunyat. Buscava sobretot garantir la pau a l'antiga Lotaríngia i ho va aconseguir malgrat l'odi que va enfrontar els Avesnes als Dampierre i els disturbis que van seguir a la mort de Guillem I d'Holanda i els enfrontaments entre els seus dos successors pretendents de l'imperi, Ricard de Cornualla i Alfons X de Castella. Malalt, va signar el 1261 en el seu llit de mort, una carta d'atorgament més drets judicials als seus subjectes brabançons.
Enric III i Alix de Borgonya van ser enterrats en un mausoleu (parcialment conservat) enmig del cor de l'església gòtica de Nostra Senyora dels dominicans a Lovaina, llavors en construcció.

## Matrimoni i fills

Es va casar amb Adelaida o Alix de Borgonya el 1251 (coneguda com a Aleyda de Brabant) (1233 † 1273), filla d'Hug IV, duc de Borgonya i Iolanda de Dreux. Van tenir:
* Enric IV (1251 † 1272), duc de Brabant
* Joan I el Victoriós (1253 † 1294), duc de Brabant
* Godofreu († 1302), senyor d'Aarschot
* Maria (1256 † 1321), casada el 1274 amb Felip III (1245 † 1285), rei de França

## Referències

* ↑ Wauters, Alphonse. «Henri IV». A: Biographie Nationale de Belgique. vol. 9. Brussel·les: Bruylant-Christophe, 1886-1887, p. 137-144.
* ↑ Coomans, Thomas «L'église Notre-Dame des Dominicains à Louvain: mémorial d'Henri III, duc de Brabant, et d'Alix de Bourgogne». Bulletin monumental,, 167, 2, 2009.
# Vesele (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Vesele».
Vesele (en ucraïnès: Веселе) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 137 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Uromyias

Uromyias és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae), que habita principalment a l'àrea andina.

## Llista d'espècies

S'han descrit 2 espècies dins aquest gènere: que abans eren incloses al gènere Anairetes:
* Uromyias agilis - tiranet crestat àgil.
* Uromyias agraphia - tiranet crestat del Perú.

## Referències

* ↑ Els tyrannidae a l'IOC Rev. 15-01-2020
# Verónica Herrera Souto

Verónica Herrera Souto (castellà: Verónica Valentina Herrera Souto) (Caracas, 1 de gener de 2000) és una futbolista veneçolana que juga com a defensa a la selecció de Veneçuela i a l'AEM Lleida de la Primera Federació Femenina des del 2024 provinent de la Unión Deportiva Tenerife.
El 2016 va ser reconeguda pel Guinness World Records com la jugadora més jove a jugar un partit en una Copa Libertadores, fita aconseguida amb la samarreta del Caracas FC en l'edició de 2012, celebrada a la ciutat brasilera de Pernambuco, en el partit contra el Club Nacional de Football d'Uruguai, on el Caracas FC acabaria obtenint la victòria per dos gols a zero. En aquell moment Verónica Herrera tenia 12 anys, 10 mesos i 8 dies d'edat.

## Referències

* ↑ Dos Reis, Fabiana. «Verónica Herrera y su largo camino a la absoluta femenina» (en castellà), 20-02-2022. [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ «La veneçolana Vero Herrera, sisè fitxatge per a l'AEM». Segre, 16-07-2024. [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ «¿Quién son Gisela Robledo y Verónica Herrera?» (en castellà), 2021. [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ «Verónica Herrera tiene un Récord Guinness | La Vinotinto», 26-04-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-26. [Consulta: 16 juliol 2024].
# Vint-i-vuit

El vint-i-vuit o vint-i-huit és un nombre natural que segueix el vint-i-set i precedeix el vint-i-nou. S'escriu 28 en xifres àrabs, XXVIII en les romanes i 二十八 (Èr shí bā) en les xineses.
Ocurrències del vint-i-vuit:
* És el nombre atòmic del níquel.
* És el nombre de dies que té febrer excepte en any de traspàs.
* És el nombre de peces del joc del dòmino.
* Designa l'any 28 i el 28 aC.
* És el segon nombre perfecte, després del 6 i abans del 496.
* És un nombre triangular.

## Referències

* ↑ Chinese Numbers 1-100
* ↑ Enric Casassas i Simó; Joaquim Sales i Cabré; Institut d'Estudis Catalans. Secció de Ciències i Tecnologia Nomenclatura de química inorgànica: recomanacions de 1990. Institut d'Estudis Catalans, 1997, p. 341–. ISBN 978-84-7283-360-9.
* ↑ Jesús Bisbal Riera. Manual d'algorísmica: Recursivitat, complexitat i disseny d'algorismes. Editorial UOC, 2008, p. 113–. ISBN 978-84-9788-570-6.
* ↑ Marc Figueras. Diccionari d'astronomia de posició. Lulu.com, p. 18–. ISBN 978-1-4475-1851-8.
* ↑ DCVB: Dòmino.
* ↑ Carlos Dorce Polo. Història de la matemàtica. Des del segle xvii fins a l'inici de l'època contemporània (eBook). Edicions Universitat Barcelona, 5 juny 2014, p. 53–. ISBN 978-84-475-3819-5.
* ↑ José Mariano Vallejo. Tratado elemental de matemáticas para estudio de los caballeros seminaristas del Real Seminario de nobles de Madrid y demás casas de educación del reino: Funciones, límites, cálculo de las diferencias y el diferencial e integral, 1832, p. 61–.
* ↑ Josep Pla i Carrera. Història de la matemàtica. Grècia I (de Tales i Pitàgores a Plató i Aristòtil) : resultats, textos i contextos. Institut d'Estudis Catalans, 29 juliol 2016, p. 429–. ISBN 978-84-9965-307-5.
# Diombokho

Diombokho fou una regió de la part occidental de Kaarta. Estava habitada per fulbes (ramaders i pescadors) i bondoukes (pagesos).
Al-Hadjdj Umar va establir a la zona un talibà (un dels seus estudiants) com almamy amb residència a Kouniakary, una tata (ciutat emmurallada) establerta el 1857 com a protecció contra francesos o khassonkhes. El almamy fou Assa-Mady, un antic captiu, home tranquil i pacífic. El país estava dividit en tres províncies: Sera (o Sèro), Sorma i Tringa. Va mantenir bones relacions amb els francesos i amb el rei Sambala de Khaso, protegit francès. No era gaire respectat a la capital pel seu origen d'antic captiu, però a la resta del país era estimat per ser generós i bondadós. En els anys 1870 fou cridat a Ségou i el govern de la regió concedit a Bassirou, fill d'Ahmadou al mateix temps que altres germans o fidels foren nomenats en altres regions (Moult Aga fou nomenat a Nioro, Sayedou a Kaniarémé, Daye a Diala, Nourou a Diafounou i Ahmadu Moktar de Farabougou, i el 1878 a més Aguibou fou nomenat a Dinguiray).
El 11 de desembre de 1890 Archinard va abandonar Kayes per conquistar Kaarta. Va arribar a Koniakary el dia 14 on durant tres dies va organitzar la seva columna; després va travessar el Diombokho, agafant una disposició en quadrat que es conservarà fins a Nioro.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Unió Militar Espanyola

La Unió Militar Espanyola (en castellà: Unión Militar Española, UME) va ser una organització clandestina de dreta creada el 1932 entre els oficials de l'exèrcit espanyol. Estructurada en una junta central i grups provincials, molt poc coordinats entre ells, en foren caps el tinent coronel retirat i falangista Emilio Rodríguez Tarduchy, el capità d'estat major Bartolomé Barba Hernández i el tinent coronel Valentín Galarza.
La reacció provocada per la revolució d'Astúries de 1934 va atraure cap als seus rengles alguns generals antirepublicans i va apropar l'UME a la Falange Española i als grups monàrquics; però fou després de les eleccions del febrer del 1936 —triomf del Front Popular— que l'UME va conèixer una important creixença (arribà a enquadrar més de la meitat dels oficials en actiu) i una ràpida radicalització; des de la primavera d'aquell any, el general Mola n'esdevingué el cap i director de la conspiració militar, en la qual l'UME tingué una participació decisiva.
A Catalunya els dirigents de l'UME van fracassar el 19 de juliol.
# Corsica (Dakota del Sud)

Corsica és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 644 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Corsica tenia 644 habitants, 259 habitatges, i 163 famílies. La densitat de població era de 371,1 habitants per km².
Dels 259 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 35,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 17,9% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 33,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.589 $ i la renda mediana per família de 34.531 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.136 $ mentre que les dones 18.333 $. La renda per capita de la població era de 13.370 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Corsica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Corsica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cristòfol Valero

Cristòfol Valero (Alboraia, 1707 - desembre de 1789), fou un pintor i prevere espanyol, primer director de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles.

## Biografia

Nascut a Alboraia (València), va estudiar filosofia a la ciutat de València i es va formar com a pintor amb Evarist Muñoz. Posteriorment es va traslladar a Roma on va estudiar amb Sebastiano Conca. Ordenat sacerdot i de retorn a València va participar en la creació de l'acadèmia de Santa Bàrbara (1754) a la qual va presentar Mentor donant lliçons a Telèmac abans d'anar a la guerra contra Adastro, ara conservat en la Reial Acadèmia de San Fernando, en la qual va ingressar com a acadèmic de mèrit en 1762. En 1768, en crear-se la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles de València, va ser nomenat director de pintura.
Juan Agustín Ceán Bermúdez esmenta algunes obres en esglésies i monestirs valencians, tots ells desapareguts, com la primitiva parròquia de Sant Andreu i el convent de monges de Sant Julià, pel qual va proporcionar els quadres de l'altar major; a més, li correspondrien alguns retrats de bisbes en el Palau Arquebisbal. Se li van atribuir també dues escenes del Quixot conservades en el Museu del Prado en ser confós per Pedro de Madrazo amb l'aragonès Valero Iriarte, a qui s'assignen actualment.

## Referències

* ↑ Valero Iriarte en la enciclopedia online del Museo del Prado.

## Bibliografia

* Bryan, Michael. Walter Armstrong & Robert Edmund Graves. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical (Volume II L-Z). York St. #4, Covent Garden, London; Original from Fogg Library, Digitized May 18, 2007: George Bell and Sons, 1889, p. 606.
* Madrazo, Pedro de. Catálogo Descriptivo e Histórico del Museo del Prado de Madrid (Parte Primera: Escuelas Italianas y Españolas). Calle del Duque de Osuna #3; Original from Oxford University, Digitized May 1, 2007: M. Rivadeneyra, 1872, p. 583.
# Ctenophysis

Ctenophysis chilensis és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamilia Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
És l'únic membre del gènere monotípic Ctenophysis.
Fou descrit per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1985,

## Distribució

És un endemisme de Xile on es troba a les regions de Bío-Bío, Araucania, Los Lagos i Los Rios.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Millidge, A. F. «Some linyphiid spiders from South America (Araneae, Linyphiidae).». American Museum Novitates, 2836, 1985, pàg. 1–78.
* ↑ Gloor, Daniel; Nentwig, Wolfgang; Blick, Theo; Kropf, Christian «Gen. Ctenophysis Millidge, 1985». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2 [Consulta: 13 juny 2019].

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Cuaespinós andí

El cuaespinós andí (Leptasthenura andicola) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb vegetació densa a les riberes i puna, a les muntanyes des de Colòmbia i nord-oest de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes d'Equador i el Perú fins l'oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Cuaespinós andí». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Crocidura foetida

Crocidura foetida és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Es troba a l'illa de Borneo, on se l'ha trobat en territori de Malàisia i Indonèsia. Tot i que no hi ha estat observada, es creu que també viu a Brunei. És una espècie molt estesa i adaptable, per la qual cosa, a hores d'ara, no té amenaces significatives.

## Subespècies

* Crocidura foetida doriae (Peters, 1870)
* Crocidura foetida foetida (Peters, 1870)
* Crocidura foetida kelabit (Medway, 1965)

## Referències

* 1 2 Cassola, F. (2016). "Crocidura foetida." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)

## Bibliografia

* Corbet, G.B.; Hill, J.E., 1991. A World List of Mammalian Species. Tercera edició. Natural History Museum Publications & Oxford University Press, Londres i Oxford: v-viii, 1-243.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (eds.) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69–130.
* Hutterer, R., 2005. «Order Soricomorpha». A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland.
* Medway, L., 1977. Mammals of Borneo: Field keys and an annotated checklist. Monographs of the Malaysian Branch of the Royal Asiatic Society, Kuala Lumpur, Malàisia.
* Payne, J. C. M., Francis, C. M. i Phillipps, K., 1985. A field guide to the mammals of Borneo. The Sabah Society, Kota Kinabalu, Malàisia.
* Ruedi, M., 1995. Taxonomic revision of shrews of the genus Crocidura from the Sunda Shelf and Sulawesi with description of two new species (Mammalia: Soricidae). Zoological Journal of the Linnean Society 115: 211–265.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Crocidura eburnea

Crocidura eburnea és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu al sud-oest de Costa d'Ivori, el sud-est de Guinea i l'est de Libèria. El seu hàbitat natural són les selves pluvials de plana. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, eburnea, significa ‘d'ivori’ en llatí.
El 1958 fou descrita per Henri Heim de Balsac com a subespècie de la musaranya de Bottego (C. bottegi). El 2005 fou reclassificada com a subespècie de C. obscurior. Finalment, un estudi publicat el 2014 la reconegué com a espècie a part basant-se en dades morfològiques i genètiques.

## Referències

* ↑ Nicolas, V.; Dando, T.; Kennerley, R. «Crocidura eburnea» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2019. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2019-1.RLTS.T111764928A111764940.en. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ Jacquet, François; Nicolas, Violaine; Colyn, Marc; Kadjo, Blaise; Hutterer, Rainer; Decher, Jan; Akpatou, Bertin; Cruaud, Corinne; Denys, Christiane «Forest refugia and riverine barriers promote diversification in the West African pygmy shrew (Crocidura obscurior complex, Soricomorpha)» (en anglès). Zoologica Scripta, vol. 43, 2, 2014, pàg. 131–148. DOI: 10.1111/zsc.12039.
# Crocidura guy

Crocidura guy és una espècie de musaranya endèmica del Vietnam. És molt petita (mesura 47–52,5 mm sense comptar la cua) i el seu pelatge ventral és de color gris argentat. Té una cua llarga que fa entre el 68%–77% de la llargada del cap i el cos. Fou descrita el 2009 juntament amb C. cranbrooki i C. annamitensis, dues altres espècies d'Indoxina. El seu nom específic, guy, fou triat en honor del zoòleg estatunidenc Guy Graham Musser.

## Referències

* ↑ «Descriptions of New Species of Crocidura (Soricomorpha: Soricidae) from Mainland Southeast Asia, with Synopses of Previously Described Species and Remarks on Biogeography» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 331, 2009, pàg. 356–405. Arxivat de l'original el 2020-03-13. DOI: 10.1206/582-10.1 [Consulta: 7 desembre 2015].
# Cyanistes

Cyanistes és un gènere d'ocells de la família dels pàrids (Paridae ), que sovint ha estat considerat part del gènere Parus.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional aquest gènere està format per tres espècies:
* Cyanistes teneriffae - mallerenga blava africana.
* Cyanistes caeruleus - mallerenga blava eurasiàtica.
* Cyanistes cyanus - mallerenga capblanca.
D'altres fonts inclouen com una espècie separada la Cyanistes flavipectus, que el Congrés Ornitològic Internacional considera una subespècie de la mallerenga capblanca.

## Referències

* 1 2 Gill F & D Donsker (Eds). 2014. IOC World Bird List (v 4.1). doi 10.14344/IOC.ML.4.1 www.worldbirdnames.org [consulta: 11 de març de 2014].
* ↑ «Yellow-breasted Tit (Cyanistes flavipectus)». Avibase. [Consulta: 11 març 2014].
# Cuco Valoy

Cuco Valoy àlies El Brujo (Santo Domingo, 1937) és un cantant dominicà. Començar la seva carrera als anys 1950 amb el grup Los Ahijados juntament amb el seu germà Martín. El 1975 va formar l'orquestra Los vistuosos (o La Tribu) i és pare del cantant Ramón Orlando.

## Discos recopilatoris

* 1993 : Bien Sobao/Y Lo Virtuoso (Kubaney)
* 1993: Lo Mejor de Cuco Valoy (Kubaney)
* 1993 : Lo Mejor de Cuco Valoy, Vol. 2 (Kubaney)
* 1995 : Época de Oro (Kubaney)
* 1996 : Disco de Oro (Kubaney)
* 2003 : Gold (Edenways)
* 2004 : Intacto (Kubaney)
* 2004 : Grandes Soneros de la Época
* 2007 : Sonero y Valor
* 2008 : Reserva Musical
* 2009 : La Piedra

## Enllaços externs

* http://www.youtube.com/watch?v=rK_E9L_OeJU
* http://www.americasalsa.com/biografias/cuco_valoy.html
# Cúmul del Forn

A una distància d'aproximadament 62,0$^{+5.9}$$_{−5.5}$ Mal (19.0$^{+1.8}$$_{−1.7}$ Mpc), el Cúmul del Forn és el segon cúmul de galàxies en 100 milions d'anys llum, essent més petit que el Cúmul de la Verge. Es troba principalment a la constel·lació del Forn i pot estar associat amb el Grup d'Eridà. Tot i que petit, dintre del que són els cúmuls de galàcies, el Cúmul del Forn és una font valuosa d'informació sobre l'evolució d'aquests cúmuls, mostrant els efectes de la fusió d'un subgrup en un grup principal, que al seu torn aporta pistes sobre la superestructura associada de galàxies. Al centre del cúmul hi ha NGC 1399. Altres membres del cúmul són: NGC 1427A i NGC 1404.

## Enllaços externs

* The Fornax Cluster a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)

## Referències

* 1 2 3 4 5 George Ogden Abell «A catalog of rich clusters of galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 01-05-1989, pàg. 1–138. DOI: 10.1086/191333.
* 1 2 3 Georgiev, Iskren Y.; Hilker, Michael; Puzia, Thomas H.; Chanamé, Julio «The old globular cluster system of the dIrr galaxy NGC 1427A in the Fornax cluster». Astronomy and Astrophysics, 452, 1, 01-06-2006, p. 141–153. DOI: 10.1051/0004-6361:20064880.
* ↑ «Hubble Heritage Project». Dwarf Irregulars and Galaxy Clusters. [Consulta: 7 desembre 2006].
* ↑ «Chandra X-Ray Observatory». Fornax Cluster: Motions of Nearby Galaxy Cluster Reveal Presence of Hidden Superstructure. [Consulta: 7 desembre 2006].
Coordenades: 03$^h$ 38$^m$ 00$^s$; −35° 27′ 00″