OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 2046 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2046 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 2 de maig de 2012. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació al Sudan, el Consell va condemnar la violència entre Sudan i Sudan del Sud, va donar un termini de dos dies pel cessament de les hostilitats i d'una setmana perquè es reprenguessin els controls fronterers i que en dues setmanes ambdós països iniciessin novament negociacions sobre l'estatut d'Abyei i la situació als estats de Nil Blau i Kordofan del Sud. La resposta que donin ambdues parts a aquestes demandes tindrà repercussions en la propera revisió de la Força Provisional de Seguretat de les Nacions Unides per a Abyei (UNISFA), desplegada a Abyei des de mitjans de 2011.
Sudan es va mostrar satisfet amb la resolució perquè condemnava l'ocupació de Heglig per Sudan del Sud, mentre que aquest va demanar suport humanitari per a la població afectada pel bombardeig.

## Referències

* ↑ «Security Council Calls for Immediate Halt to Fighting Between Sudan, South Sudan, Resumption of Negotiations, Unanimously Adopting Resolution 2046 (2012)». United Nations, 02-05-2012.
* ↑ South Sudan 'to withdraw troops' from Heglig oil field, bbc.com, 20 d'abril de 2012

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)
* Crisi de Heglig

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Casa Escolà (Algerri)

Casa Escolà és una casa d'Algerri (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa Escolà està ubicada al centre de la vila d'Algerri, propera a l'ajuntament i l'església de la purificació de la Mare de Déu. Es tracta d'un edifici entre mitgeres, al carrer Carnisseries número 3, consistent en una casa unifamiliar de pisos amb un àmbit al darrere de magatzem i aparcament de maquinària que dona al carrer de la Palma.
La façana principal, molt àmplia, compta amb un portal adovellat de mig punt. Les dovelles són homogènies i grans, de sòl fins a la clau, on s'hi observa un escut familiar. A la planta baixa s'hi observen tres petites obertures quadrangulars. El primer pis, aparentment de notable alçada compta amb tres grans balconades i una petita finestra quadrada. El segon pis compta amb un conjunt de quatre petites finestres ben espaiades. Previsiblement es compti amb un darrer pis o golfes que no s'ha pogut definir.
L'edifici es troba actualment totalment arrebossat i repintat per la qual cosa no es pot observar la presència de trets arquitectònics anteriors o amortitzats.
Segons l'ajuntament de la vila d'Algerri, a data de realització d'aquesta fitxa la casa resta deshabitada.

## Història

Les notícies directes sobre aquesta casa són ben minses. Segons Francesc Gurri en la data de construcció de la casa, aquesta era propietat de Francesc Folguera, que tenia títol d'inquisidor, i Teresa Escolà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Escolà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 octubre 2019].
# Catèter doble J

El catèter doble J és un tub flexible i prim que s'insereix a l'urèter per prevenir o tractar l'obstrucció del flux d'orina des del ronyó. La longitud d'aquests catèters utilitzats en pacients adults varia entre 24 i 30 cm. A més, tenen diferents diàmetres o calibres, per adaptar-se a urèters de diferents mides. S'insereix normalment amb l'ajuda d'un cistoscopi. Un o ambdós extrems del catèter queden enrotllats per evitar que es mogui fora de lloc.

## Indicacions per a la col·locació d'un catèter Doble J

* Litiasi ureteral
* Estenosi ureteral (per ex. tumoral)
* Fístula ureteral

## Col·locació del catèter

La col·locació del catèter és realitza mitjançant una tècnica d'endoscòpia transuretral amb anestèsia local. Normalment, la durada del tractament sol ser temporal entre 1-3 mesos, però en alguns casos en concret, com es el cas de les malalties cròniques, la durada pot ser indefinida.

## Extracció del catèter

Per a la seva extracció es prepara al pacient a quiròfan sota sedació. Hi ha dues tècniques de retirada:
* Via endoscòpica transuretral (tècnica d'elecció en la majoria de casos)
* Via percutània: només en els casos en què per raons d'inestabilitat del pacient no es pugui dur a terme el procés anterior.

## Possibles complicacions

* Obstrucció del catèter: se substituiria per un altre si no ha finalitzat el tractament
* Formació de càlculs renals a conseqüència de la durada del tractament
* Infecció urinària
* Ruptura del catèter doble J
* Molèsties vesicals del tipus cistitis
* Hematúria: pèrdua de sang per l'orina

## Referències

* ↑ Singh, Pratipal; Mandhani, Anil «Uso de esponja de gelatina absorbible como complemento de la "nefrolitotomía percutánea sin catéter de nefrostomía"». Archivos Españoles de Urología (Ed. impresa), 62, 6, 01-08-2009. DOI: 10.4321/s0004-06142009000600001. ISSN: 0004-0614.
* ↑ Arruza, Antón; Neve, Itziar; Pampín, Eva; Hurtado, Koldo; Azpiazua, Agustín «Extracción percutánea de catéter doble J pielovesical» (en castellà). Diálisis y Trasplante, 30, 1, 01-01-2009, pàg. 11–13. DOI: 10.1016/S1886-2845(09)70458-8. ISSN: 1886-2845.
* ↑ «Complejo Hospitalario Universitario de Albacete». [Consulta: 9 gener 2019].
# Reserva índia Capitan Grande

La reserva índia Capitan Grande és una reserva índia dels kumeyaays al Comtat de San Diego (Califòrnia), sota control conjunt de la Grup Barona de la banda Capitan Grande d'indis de Missió i Grup Viejas de la banda Capitan Grande d'indis de Missió. La reserva es troba deshabitada i té una extensió de 15.753 acres, és a dir 63,75 km², situada al mig del Bosc Nacional Cleveland i a l'oest del Parc Cuyamaca. La ciutat més propera és Alpine (Califòrnia).

## Història

La reserva va ser creada per Ordre Executiva dels EUA el 1875 per a la població local kumeyaay. El seu nom prové de l'espanyol Coapan, que era el nom que rebia la zona oest del riu San Diego al segle xix. Les terres eren seques, de muntanya i garriga força inhòspites.
Al segle xx l'estat de Califòrnia va crear per primera vegada el llac Cuyamaca a la reserva, que proporciona aigua per al cultiu de San Diego. Després, el 1931, l'estat va inundar el bell mig del parc, creant El Capitan Reservoir. Moltes famílies kumeyaay tenien la seva llar a la zona inundada, i demanaren al Congrés evitar la pèrdua de les seves terres. Tanmateix, el Congrés va donar a San Diego el dret a comprar la terra sense el coneixement o consentiment dels kumeyaays locals. Les dues tribus, Barona i Viejas, es van veure obligats a vendre la terra i amb els seus guanys van comprar les seves reserves actuals, Barona i Viejas.
En 1973 hi vivien 7 persones a la reserva.

## Avui

Actualment les dues tribus tenen una patent conjunta de la reserva restant. No està desenvolupada, sinó que serveix com una reserva ecològica.

## Notes

* 1 2 Pritzker, 146
* 1 2 3 4 Eagle, 202
* 1 2 "California Indians and Their Reservations: C." Arxivat 2010-01-10 a Wayback Machine. SDSU Library and Information Access. (retrieved 11 June 2010)
* 1 2 "Kumeyaay History." Arxivat 2012-12-01 a Wayback Machine. Viejas Band of Kumeyaay Indians. (retrieved 11 June 2010
* ↑ Shipek, 612
* ↑ Eargle, 202

## Bibliografia

* Eargle, Jr., Dolan H. Northern California Guide: Weaving the Past and Present. San Francisco: Tree Company Press, 2000. ISBN 0-937401-10-2.
* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1.
* Shipek, Florence C. "History of Southern California Mission Indians." Handbook of North American Indians. Volume ed. Heizer, Robert F. Washington, DC: Smithsonian Institution, 1978. 610-618. ISBN 0-87474-187-4.

## Enllaços externs

* Barona Band of Mission Indians
* Viejas Band of Kumeyaay Indians
# Celia Alberto Pérez

Celia Alberto Pérez (28 de gener de 1977) és una advocada i política espanyola, diputada per el Partit Popular a el Congrés durant la X i XII legislatura.

## Biografia

Advocada de professió, posseeix un màster d'Assessoria Jurídica d'empresa per l'Institut d'empresa. Entre 2011 i 2015 va ser diputada per Las Palmas durant la X legislatura i al novembre de 2016 va tornar de nou al Congrés en substitució de Matilde Asian, nomenada Secretària d'Estat de Turisme.

## Referències

* ↑ Congreso de los Diputados. «Alberto Pérez, Celia». [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ Grupo Parlamentario Popular. «Alberto Pérez, Celia». [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ «Los tres nuevos secretarios de Estado que son diputados dejarán sus escaños». , 11-11-2016 [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ «Toman posesión del escaño los sustitutos de tres nuevos secretarios de Estado». , 22-11-2016 [Consulta: 8 setembre 2017].
# Castelfidardo

Castelfidardo és un comune (municipi) de la província d'Ancona, a la regió italiana de les Marques. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 18.683 habitants.
Castelfidardo limita amb els següents municipis: Camerano, Loreto, Numana, Osimo, Recanati, Sirolo i Porto Recanati.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 26 març 2020].
# Centre Artístic d'Olot

El Centre Artístic d'Olot fou una entitat fundada a Olot el 1868 per Joaquim Vayreda i Vila (1843-1994) i Josep Berga i Boix (1837-1914), que seria el nucli de la futura Escola paisatgística d'Olot.
L'entitat no es va limitar a actuar com a dinamitzadora artística local sinó que va ser un referent de primer nivell de l'art català, al marge del nucli barceloní, on es concentrava el gruix de l'activitat artística del moment. Al Centre Artístic, posteriorment, se'l coneixeria com a Escola d'Olot, don va sorgir artistes com Josep Gelabert i Rincón entre d'altres.

## Referències

* ↑ Roura, Xevi «L'escola paisatgística d'Olot al Museu Comarcal de la Garrotxa». Revista de Girona, gener- febrer 2008 [Consulta: 27 desembre 2012].
# Rocs de l'Esteve

Els Rocs de l'Esteve és una formació rocosa situada a 1.071,7 metres d'altitud en el terme d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a la vall de Carreu, al límit amb el terme municipal de Coll de Nargó, de l'Alt Urgell.
Està situat en un dels contraforts sud-orientals de la Serra de Boumort, el que delimita les comarques anteriorment esmentades.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu que fa referència a la propietat del lloc on són aquests rocs.
# Chanson russa

La Chanson russa (en rus: ру́сский шансо́н, russki shanson, del francès chanson) és un neologisme que designa un gènere musical que aglutina diverses cançons russes, incloent cançons d'autor, romàntiques, i les que es basen en temes de la classe baixa urbana i l'inframón criminal (blatnaia pésnia).
Si bé actualment el terme "chanson" és una etiqueta popular, abans de la dècada de 1980 no s'utilitzava massa a Rússia. Algunes fonts assenyalen que el terme hauria sorgit dels emigrants russos que van establir-se a França a principis del segle xx. Altres argumenten que el terme va ser emprat per primera vegada per productors discogràfics russos en la dècada de 1980, que van adoptar la paraula francesa com a estratègia comercial. Si que hi ha consens en el fet que un dels subgèneres més prolífics de la chanson prové de l'univers criminal, i que l'època estalinista va acabar de forjar, tot i que provenia de cançons que durant l'Imperi rus ja es cantaven, amb un epicentre simbòlic destacat a la ciutat d'Odessa. Durant el desglaç de Khrusxov, la Unió Soviètica va alliberar milions de presoners dels gulag. Quan els antics presoners van tornar dels gulags a casa seva en la dècada de 1950, les cançons que havien cantat en els campaments es van fer populars entre els estudiants soviètics i la intel·liguèntsia inconformista. Les cançons sorgides als gulags passaven a formar part de la cultura d'allò prohibit o no oficial, però que l'ús de magnetòfons va fer popular de manera semi-clandestina, un fenomen conegut com a magnitizdat a manera de la litaretura (samizdat). A la vegada, els anys 60 i 70 va aparèixer una generació de cantautors, també anomenats bards, que interpretàven cançons sovint de caràcter intel·lectual i polític que mantenia característiques tant del gènere de carrer com del blatnaia. En aquesta genració destacaren, per exemple, Vladímir Vissotski o Arkadi Séverni.
Després de la caiguda de la Unió Soviètica, l'estil musical de les cançons va començar a canviar, encara que el contingut no ho va fer. Els artistes moderns afiliats al gènere Chanson utilitzaven nous arranjaments musicals del pop, el rock i el jazz, tot i que mantenien les temàtiques de sempre. Els anys 90, amb l'expansió de les mafies russes, l'univers penitenciàri rus tornava a ritualitzar i cantar noves cançons que tractaven la vida criminal. L'exemple més popular d'aquesta nova generació va ser Mikhaïl Krug, que va passar d'escoltar-se en cintes pirates a vendre milions de cd. L'any 2000 va començar a emetre Radion Shanson, una emissora que emet permanentment cançons del gènere.

## Referències

* 1 2 3 Bolotinsky, Max «Una breu història de la Shanson russa» (en anglès). Popkult, 19-04-2016 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Sosin, G. «“magnitizdat”: Uncensored Songs of Dissent». A: Dissent in the USSR: Politics, Ideology and People. The Johns Hopkins University Press, 1975 [Consulta: 22 setembre 2020].
* ↑ Kishkovsky, Sophia «Gulag rock: Russian 'chanson' puts Soviet era to song» (en anglès). The New York Times, 16-07-2006 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ «Radio Chanson» (en rus). [Consulta: 23 setembre 2020].
# Castor Cantero

Castor Cantero (12 de gener de 1918 - ?) fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1950. També participà en les Copes Amèrica de 1946 i 1949. During most of his career he played for Olimpia Asunción.

## Referències

* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ Estadisticas Albirrojas Arxivat 12-12-2007 a Wayback Machine.
* ↑ «Olimpia Asuncion Squad 1949/1950». Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 4 gener 2018].
# Cercle Michel de Swaen

El Cercel Michiel de Swaen (flamenc occidental Michiel de Swaenkring, MDSK) és una associació de caràcter cultural creada el 1972 per Michel Galloy per a defensar la cultura flamenca al Flandes francès (Westhoek) i per a promoure el neerlandès, forma literària dels dialectes flamencs i holandesos. En cooperació amb altres associacions flamenques el MDSK luita pel dret a la pròpia història, la preservació dels indrets i ciutats, per promoure el dialecte flamenc i de llengua neerlandesa com a part de la cultura pròpia, reivindicant el nom del dramaturg Michiel de Swaen.
Té la seu a Hazebrouck i és membre de la Unió Federalista de les Comunitats Ètniques Europees. El seu president actual és Michel Lieven i el secretari general Karel Appelmans.
El 1989, en col·laboració amb Les Amis de Lannoy, va iniciar les primeres classes particulars de neerlandès. Alhora, va editar el trimestral Vlaanderen den Leeuw (Flandes el Lleó, trimestral). Després de molts anys d'activitat per a defensar l'ensenyament del flamenc a les escoles, com ja es fa amb altres llengües de França, el 2008 va entrar en crisi i fins i tot va tancar la seva web. El 2009 l'ha tornat a obrir.

## Referències

* ↑ (neerlandès) Michiel De Swaen Kring Vlamingen en Groot-Nederlanders
* ↑ La langue régionale en Flandre française : un cas particulier per J. C. Dupas, 1975
* ↑ (anglès) Cassel and the Flanders Question Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. waisworld.org
* ↑ Cercle Michel de Swaen al web del FUEN

## Enllaços externs

* Nova web del MDSK Arxivat 2011-01-17 a Wayback Machine.
* Directori d'associacions del Flandes Francès Arxivat 2010-04-01 a Wayback Machine.
# Cercle Imperial

El Cercle Imperial (en alemany, Reichskreis, plural Reichskreise) va ser una agrupació regional dels estats del Sacre Imperi Romanogermànic, principalment amb el propòsit d'organitzar una defensa comuna i la recaptació d'impostos imperials, però també com una forma d'organització dins de la Dieta Imperial.
Els cercles eren:
* Cercle d'Àustria
* Cercle de Baviera
* Cercle de Borgonya
* Cercle Electoral del Rin
* Cercle de Francònia
* Cercle de Baixa Renània i Westfàlia
* Cercle de Baixa Saxònia
* Cercle d'Alta Renània
* Cercle d'Alta Saxònia
* Cercle de Suàbia
# Cercle Municipal

El Cercle Municipal o Cercle-Cité és un edifici de la Ciutat de Luxemburg, ubicat a la Place d'Armes, a l'històric barri cèntric de Ville Haute.

## Història

En un lloc on anteriorment hi havia hagut un edifici construït amb la intenció d'esdevenir un cercle literari però que finalment s'hi havia ubicat el restaurant Beim Gréitchen, l'Ajuntament local va decidir construir-hi un edifici administratiu. Es va fer un concurs públic el 1902 i va ser guanyat el 1904 per Pierre i Paul Funck, pare i fill i equip professional. L'administració local es va instal·lar a l'edifici neo-barroc el 1909 tot i que la inauguració oficial no seria fins al 1910. La façana, a sobre del balcó, té un fris que descriu la història de la ciutat i la carta de ciutat de 1244.
L'edifici va albergar el Tribunal de Justícia de la Comunitat Europea del Carbó i de l'Acer entre 1952 i 1969. Va ser utilitzat com el local on es feien les audiències públiques del tribunal mentre que un altre edifici, la Vila Vauban, ubicat al Parc Municipal hi era adaptat.
El 2006 l'edifici va ser restaurat i es va transformar en un centre de convencions i d'exposicions. La feina va finalitzar el 2011 i l'edifici va ser rebatejat com a Cercle-Cité.

## Referències

* ↑ Duncan Roberts and David Laurent, "Cercle Municipal", City Magazine, April 2011.
* 1 2 «The Schuman Circular Walk». Luxembourg City Tourist Office. [Consulta: 29 novembre 2008].
* 1 2 «The varied features of a millenial city». Luxembourg City Tourist Office. [Consulta: 29 novembre 2008].
* ↑ Duncan Roberts and David Laurent, "Freshly Renovated History", City Magazine, April 2011.
* ↑ Several articles in Ons Stad, No. 96, April 2011.
# Catalina

* No s'ha de confondre amb Caterina o Catilina.
«Catalina» té aquests significats:
* Biografies:
** Catalina Gelabert, política mallorquina d'ERC
** Catalina Tomàs, santa mallorquina
* Toponímia:
** Santa Catalina, barri de Palma
** Catalina (Arizona), població de l'estat d'Arizona (Estats Units)
* Antroponímia: Catalina (prenom)
* Consolidated PBY Catalina, model d'hidroavió
Viccionari
# Celler Cal Pla

Celler Cal Pla és un celler familiar de Porrera fundat el 1814 per Mateu Ardèvol i actualment regentat per Cristina Grau i Joan Sangenís i Juncosa, dins la Denominació d'Origen Qualificada Priorat. Formen part d'un grup de viticultors del Priorat que van mantenir la tradició en temps difícils del segle xx que van contribuir des dels anys seixanta a la recuperació i una reeixida modernització del sector a la comarca.
Les antecessors de la família van adquirir la casa actual «El Pla» quan a la darreria del segle xvii les van expropiar unes terres per construir la nova església, un projecte que en el seu temps va dividir el poble en dos camps. D'aleshores ençà set generacions han conreat les vignes.
Durant la guerra civil Jaume Montlleó Montlleó i Jaume Montlleó Pellicer van morir i la propietat va passar al cosí Joan Anguera. El 2017 van construir un nou celler a costat del Mas d'En Compte mig esfondrat, del qual també van començar a restaurar les ruïnes.
La tradició remunta fins a l'any 1814, set generacions hi han conreat les vinyes. A Cal Pla tenen un celler bicentenari, amb grans voltes i pintures a les parets i unes vinyes de fins a cent anys.
L'any 2009 exportà el 30% de la producció.

## Referències

* 1 2 Cots i Foraster, Eli «Mas d'en Compte, un vino abanderado de su bodega» (en castellà). La Vanguardia, 01-06-2023 [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ Francàs, Ramon «Torna la Porrera del ‘més vi que aigua al riu’». Va de Vi – El Món, 20-11-2018 [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «Celler Cal Pla». Els cellers. Consell regulador DOQ Priorat. [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ Bové Sans, Miquel Àngel. «L’inici de la recuperació: el paper dels pioners». A: Innovació en indústries tradicionals: la (r)evolució vitivinícola del Priorat com a cas d’èxit. Tarragona: Publicacions de la Universitat Rovira i Virgili, 2013, p. 15-18.
* ↑ Serra Masdeu, Anna Isabel «Protectors i agents de les esglésies tarragonines barroques: Ordenances, tradició i empremtes arquitectòniques d’identitat local.». Butlletí Arqueològic. Reial Societat Arqueològica Tarraconense, 43, 2021, pàg. 200-201. ISSN: 2604-5818.
* ↑ Ripoll i Ferrer, Margalida «Porrera, un poble petit per a vins molt grans». Va de Vi - El Món, 09-11-2019 [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ «Història del Celler Cal Pla». Celler Cal Pla. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Descobreix la garnatxa blanca: expressió mediterrània amb cos i frescor». Diari de Griona, 06·07·23.
* ↑ «Celler Cal Pla». Priorat Turisme. Oficina de Turisme del Priorat. [Consulta: 15 juliol 2023].
* ↑ Peñín, José. Guia Peñín de Los Vinos de España 2009. Madrid: Peñín Ediciones, 2009. ISBN 978-84-95203-52-6.
# Rives

«Rives» té aquests significats:
* Rives (Isèra), municipi francès al departament de la Isèra (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps)
* Rives (Òlt i Garona), municipi francès al departament d'Òlt i Garona (regió de la Nova Aquitània)
* Rives (Tennessee)població dels Estats Units a l'estat de Tennessee
* Les Rives, municipi al departament de l'Erau (regió d'Occitània)
* Cantó de Rives, cantó francès al districte de Grenoble (departament de la Isèra)
* Josep Rives i Mayor (Esparreguera, 1758 - Madrid, 1842), cirurgià català
# Romallo

Romallo és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 602 habitants. Limita amb els municipis de Cloz, Dambel, Revò i Sanzeno.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Guglielmo Clauser | Llista cívica |
# Romaixki (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Romaixki».
Romaixki (en rus: Ромашки) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.253 habitants. Pertany al districte municipal de Pal·làssovka.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
# Chelif

El riu Chelif (àrab: وادي الشلف, wādī ax-Xlif; en català Xelif), a vegades esmentat com Chleff, Chlef, Cheleff, és el principal riu d'Algèria, situat al nord-oest del país. Dona nom a la regió situada a les seves ribes.
Té una llargada de 725 km. Neix a l'Atles del Tell i desaigua a la mar Mediterrània.
# Ricard Vaccaro

Ricard Vaccaro (Barcelona, 1946 – Cornellà de Llobregat, 25 de febrer de 2016) fou un pintor i escultor català. Va dissenyar l'estatueta del Premi Català de l'Any des de 2011. Nascut a Barcelona, va treballar com a professor de secundària entre 1970 i 2008 a l'Escola Thau. Té diverses obres d'art públic a Barcelona i altres municipis catalans, entre les quals destaquen l'escultura homenatge a Jordi Solé Tura que es troba a Mollet del Vallès, o la feta en memòria d'Ernest Lluch i que s'exhibeix a la Facultat d'Econòmiques de la Universitat de Barcelona. Residia a Cornellà i tenia el seu taller a La Llagosta.
Moltes de les seves escultures tenen com a emplaçament Cornellà de Llobregat, com ara Homenatge a Joan Miró o Espai per a la Pau. A més a més, també és conegut per les seves pintures.

## Referències

* ↑ «Mor Ricard Vaccaro, escultor del Català de l'Any». El Periódico de Catalunya, 26-02-2016, pàg. 56.
* ↑ Centre d'estudis i divulgació del Patrimoni. «Monument "Homenatge a Joan Miró"». A: Cornellà de Llobregat: Guia del patrimoni historicoartístic. Molins de Rei: Centre d'Estudis i Divulgació del Patrimoni, 1997, p. 44-46.

## Enllaços externs

* www.vaccaro.info pàgina web oficial de Ricard Vaccaro